title: Cauza C-475/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 decembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/55/CE — Piața internă în sectorul gazelor naturale — Desemnarea definitivă a operatorilor rețelei — Decizie de scutire a noilor infrastructuri de gaze naturale de mari dimensiuni de la aplicarea anumitor dispoziții ale acestei directive — Obligația de publicare, de consultare și de notificare)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 decembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-475/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/55/CE - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Desemnarea definitivă a operatorilor rețelei - Decizie de scutire a noilor infrastructuri de gaze naturale de mari dimensiuni de la aplicarea anumitor dispoziții ale acestei directive - Obligația de publicare, de consultare și de notificare)
   2010/C 24/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și B. Schima, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet, agent, J. Scalais și O. Vanhulst, avocați)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea tuturor actelor necesare pentru a se conforma articolelor 7 și 11 și articolului 18 coroborat cu articolul 25 alineatul (2), precum și articolului 22 alineatul (3) literele (d) și (e) și alineatul (4) din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (JO L 176, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80) — Nedesemnarea operatorilor rețelelor de transport și de depozitare a gazelor naturale lichefiate — Lipsa obligației de publicare a deciziei prin care sunt exceptate de la aplicarea directivei noile infrastructuri de gaze naturale de mari dimensiuni — Lipsa obligației de consultare a celorlalte state membre sau a celorlalte autorități de reglementare afectate de cazurile de interconectare a acestor infrastructuri

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât nu a desemnat definitiv operatorii instalațiilor de transport, de depozitare și de gaze naturale lichefiate, astfel cum prevede articolul 7 din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE și întrucât nu a transpus articolul 22 alineatul (3) literele (d) și (e) și alineatul (4) din această directivă, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza F-89/12: Acțiune introdusă la 21 august 2012 — ZZ/Comisia

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/33

      Acțiune introdusă la 21 august 2012 — ZZ/Comisia
      (Cauza F-89/12)
      (2012/C 331/62)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot și A. Tymen, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei Comisiei de a nu modifica încadrarea reclamantei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea deciziei adoptate la 10 mai 2012 de directorul Direcției D din cadrul DG Resurse Umane și Securitate și care a fost transmisă reclamantei prin nota din 11 mai 2012, prin care s-a respins reclamația formulată de reclamantă la 25 ianuarie 2012;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 21 noiembrie 2011 prin care s-a respins cererea reclamantei din data de 29 iunie 2011;

                  —

                  obligarea pârâtei să adopte măsurile corective necesare pentru a restabili respectarea principiului echivalenței carierelor în ceea ce o privește pe reclamantă;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-119/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 6 martie 2017 – Liviu Petru Lupean, Oana Andreea Lupean/OTP BAAK NYRT prin OTPBANK SA prin Sucursala Sibiu, OTP BAAK NYRT prin OTPBANK SA

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 6 martie 2017 – Liviu Petru Lupean, Oana Andreea Lupean/OTP BAAK NYRT prin OTPBANK SA prin Sucursala Sibiu, OTP BAAK NYRT prin OTPBANK SA
   (Cauza C-119/17)
   (2017/C 178/08)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Liviu Petru Lupean, Oana Andreea Lupean

      Pârâte: OTP BAAK NYRT prin OTPBANK SA prin Sucursala Sibiu, OTP BAAK NYRT prin OTPBANK SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 93/[1]3/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) coroborat cu principiul in dubio pro consumer desprins din articolul 5 alineatul (1) teza a II-a din aceeași directivă și jurisprudența unională, pot fi interpretate în sensul că astfel de clauze ale unui contract de împrumut bancar:

                           —

                           ce stipulează acordarea împrumutatului a unei sume de bani exprimate într-o monedă (valută) și obligația de restituire în aceeași monedă (valută), dar circumstanțele care însoțesc încheierea contractului și executarea lui indică că punerea la dispoziție efectivă a împrumutului s-a realizat în cu totul altă monedă, moneda de cont fiind doar de calcul și virtual utilizată;

                           —

                           transferă întregul risc al aprecierii valorii externe și/sau interne a monedei de cont virtual utilizate (valutei) către împrumutat (consumator), deși acesta a încasat o monedă diferită de plată, real consumată;

                           —

                           nu expun în mod transparent funcționarea concretă a mecanismului de schimb al monedei de cont virtual utilizate, astfel încât consumatorul să poată să evalueze, pe baza unor criterii clare și inteligibile, consecințele economice care rezultă din faptul semnării contractului;

                           —

                           cuprind o obligație pecuniară a consumatorului de a plăti, în cadrul ratelor împrumutului, a unor sume care rezultă din diferența dintre ratele calculate în moneda de cont virtual oferită împrumutatului față de cele calculate în moneda de plată real consumată

                     pot prezenta riscul de a fi abuzive?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, care sunt criteriile pe care trebuie să le aplice instanța națională pentru a analiza un atare caracter eventual abuziv, raportat la situația de fapt descrisă în întrebarea primară?

               3)

               Clauzele descrise în prima întrebare pot fi considerate ca nefăcând parte din obiectul principal al contractului de împrumut?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza F-72/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a doua) din data de 1 martie 2007 — Fardoom și Ashbrook/Comisie (Funcționari — Rambursarea cheltuielilor — Cheltuieli aferente delegațiilor — Refuzul de a semna ordinele de deplasare întocmite în cadrul activității sindicale — Interesul de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/54

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a doua) din data de 1 martie 2007 — Fardoom și Ashbrook/Comisie
   (Cauza F-72/05) (1)

   (Funcționari - Rambursarea cheltuielilor - Cheltuieli aferente delegațiilor - Refuzul de a semna ordinele de deplasare întocmite în cadrul activității sindicale - Interesul de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate)
   (2007/C 82/114)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Mohammad Reza Fardoom (Roodt-sur-Syre, Luxemburg) și Michael Ashbrook (Strassen, Luxemburg) (reprezentanți: inițial G. Bounéou și F. Frabetti, apoi F. Frabetti, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și V. Joris, agenți)
   Obiectul cauzei
   Anularea deciziei Comisiei de a nu semna ordinele de deplasare întocmite de reclamanți în cadrul activității lor sindicale
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Părțile suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005, p. 37 (cauza a fost înregistrată iniţial la Tribunalul de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene sub numărul T-291/05 și a fost transferată la Tribunalul Funcţiei Publice al Uniunii Europene prin ordonanţa din 15.12.2005).


title: Cauza C-534/12 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 5 decembrie 2013 — Luigi Marcuccio/Comisia Europeană [Recurs — Acțiune în revizuire — Ordonanță a Tribunalului Uniunii Europene prin care acțiunea este declarată inadmisibilă — Repartizare — Schimbarea repartizării de la Luanda (Angola) la Bruxelles (Belgia) — Decizie de ambalare și mutare a efectelor personale ale reclamantului în lipsa lui — Consecințele unei hotărâri ulterioare a Tribunalului]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/22

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 5 decembrie 2013 — Luigi Marcuccio/Comisia Europeană
   (Cauza C-534/12 P) (1)

   (Recurs - Acțiune în revizuire - Ordonanță a Tribunalului Uniunii Europene prin care acțiunea este declarată inadmisibilă - Repartizare - Schimbarea repartizării de la Luanda (Angola) la Bruxelles (Belgia) - Decizie de ambalare și mutare a efectelor personale ale reclamantului în lipsa lui - Consecințele unei hotărâri ulterioare a Tribunalului)
   2014/C 52/38
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 11 septembrie 2012, Marcuccio/Comisia (T-241/03 REV), prin care Tribunalul a respins o cerere în revizuirea Ordonanței Tribunalului din 17 mai 2006, Marcuccio/Comisia (T-241/03) — Încălcarea articolului 64 alineatul (4) primul paragraf și a articolului 127 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Încălcarea articolului 44 alineatele (1) și (2) din statutul Curții — Încălcarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă pe domnul Luigi Marcuccio la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-210/12: Acțiune introdusă la 18 mai 2012 — Viasat Broadcasting UK/Comisia

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/12

         Acțiune introdusă la 18 mai 2012 — Viasat Broadcasting UK/Comisia
   (Cauza T-210/12)
   2012/C 209/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Kalsmose-Hjelmborg și M. Honoré, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 20 aprilie 2011 privind ajutorul de stat C 19/09 pe care Danemarca intenționează să îl pună în aplicare pentru restructurarea TV 2 Danmark A/S;

               —

               obligarea pârâtei la suportarea cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv, susținând că Comisia Europeană a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a inclus în aprecierea sa ajutorul acordat TV 2 Danmark A/S prin 8 stații regionale.
   În această privință, reclamanta susține că transmisia gratuită de către stații regionale, care sunt finanțate prin taxe de licență, spre TV 2 Danmark A/S constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. În plus, se amintește că, potrivit licenței serviciului public acordate TV 2 Danmark A/S de către Ministerul Culturii, TV 2 Danmark A/S înregistrează venituri din publicitate generate de „spoturi publicitare” în rețeaua regională.
   În continuare, reclamanta susține că, neacordând statutul de ajutor de stat în favoarea TV 2 Danmark A/S prin intermediul stațiilor regionale, pârâta nu a luat în considerare situația financiară a TV 2 Danmark A/S în lumina veniturilor totale ale acesteia.
   Din cauza acestei omisiuni, reclamanta susține că întreaga apreciere a pârâtei cu privire la planul de restructurare se întemeiază pe aprecieri eronate privind situația financiară a TV 2 Danmark A/S. Prin urmare, reclamanta susține că pârâta nu era în măsură să confirme îndeplinirea condițiilor stabilite în propriile linii directoare (1).

               —

               Prin urmare, reclamanta susține că pârâta nu a respectat criteriile definite de ea însăși în Liniile directoare ale Comunității privind salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate și în ultimul rând în articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, atunci când a evaluat ajutorul pentru salvare și restructurare acordat în favoarea TV 2 Danmark A/S.

      (1)  Liniile directoare ale Comunității privind salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (JO 2004, C 244, p. 2)


title: Cauza T-210/08: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Verhuizingen Coppens/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de mutări internaționale în Belgia — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor — Împărțirea pieței — Manipularea cererilor de ofertă — Încălcare unică și continuă — Sarcina probei” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/25

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Verhuizingen Coppens/Comisia
   (Cauza T-210/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de mutări internaționale în Belgia - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor - Împărțirea pieței - Manipularea cererilor de ofertă - Încălcare unică și continuă - Sarcina probei)
   2011/C 226/50
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Verhuizingen Coppens NV (Bierbeek, Belgia) (reprezentanți: J. Stuyck și I. Buelens, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale), precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 litera (i) și articolul 2 litera (k) din Decizia C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale).

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza T-114/11: Acțiune introdusă la 25 februarie 2011 — Giordano/Comisia

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/23

         Acțiune introdusă la 25 februarie 2011 — Giordano/Comisia
   (Cauza T-114/11)
   2011/C 139/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-François Giordano (Sète, Franța) (reprezentanți: D. Rigeade și J. Jeanjean, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea faptului că Regulamentul nr. 530/2008 din 12 iunie 2008 al Comisiei Europene a creat un prejudiciu domnului Jean-François Giordano;

               —

               obligarea Comisiei Europene la despăgubirea domnului Jean-François Giordano cu suma de cinci sute patruzeci și două mii cinci sute nouăzeci și patru euro (542 594 euro) cu titlu de daune interese, împreună cu dobânda legală și capitalizarea acestei dobânzi;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă cinci motive:

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (1) și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care numai o amenințare gravă pentru conservarea resurselor acvatice ar permite Comisiei să adopte măsuri de urgență. Reclamantul invocă faptul că Comisia nu demonstrează că, în campania de pescuit 2008 a tonului roșu, s-a pescuit în afara cotei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe atingerea adusă exercitării și exploatării activității profesionale cu încălcarea articolului 15 alineatul (1) din carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care Regulamentul nr. 530/2008 ar fi condus la o restrângere a activității reclamantului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, în măsura în care Regulamentul nr. 530/2008 ar fi interzis pescuitul de ton roșu începând cu 16 iunie 2008, în condițiile în care acesta era autorizat pană la 30 iunie 2008 în Franța.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, reclamantul având motive să spere în mod legitim că își va putea exercita activitatea de pescuit până la 30 iunie 2008, în măsura în care pescuitul de ton roșu era inițial autorizat în Franța până la 30 iunie 2008.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate, în măsura în care Regulamentul nr. 530/2008 ar fi determinat încetarea obligatorie de către reclamant a activității de pescuit de ton roșu, în condițiile în care reclamantul dispunea de un permis de pescuit acordat de Ministre de l’Agriculture et de la Pêche (Ministerul Agriculturii și Pescuitului) pentru perioada 1 aprilie 2008-30 iunie 2008 — autorizație care ar constitui un element inseparabil al interesului economic al reclamantului. Acesta arată:

                           —

                           că a suferit o pierdere economică gravă legată de exercitarea activității sale profesionale, tonul roșu rezultat din pescuit fiind un „bun” în sensul articolului 1 din primul protocol la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, și

                           —

                           că este vorba despre o creanță virtuală, în măsura în care reclamantul avea o încredere legitimă în acest sens.

      (1)  JO L 358, p. 59, Ediție specială 04/vol. 6, p. 237.


title: Cauza T-338/08: Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2012 — Stichting Natuur en Milieu și Pesticide Action Network Europe/Comisia [ „Mediu — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Conținuturile maxime aplicabile reziduurilor de pesticide — Cerere de reexaminare internă — Refuz — Măsură cu caracter individual — Validitate — Convenția de la Aarhus” ]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/16

         Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2012 — Stichting Natuur en Milieu și Pesticide Action Network Europe/Comisia
   (Cauza T-338/08) (1)

   (Mediu - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Conținuturile maxime aplicabile reziduurilor de pesticide - Cerere de reexaminare internă - Refuz - Măsură cu caracter individual - Validitate - Convenția de la Aarhus)
   2012/C 217/32
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Țările de Jos) și Pesticide Action Network Europe (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: B. Kloostra și A. van den Biesen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Burggraaf și S. Schønberg, ulterior B. Burggraaf și P. Oliver, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Polonă (reprezentanți: inițial M. Dowgielewicz, ulterior M. Szpunar, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: K. Michoel și B. Driessen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor Comisiei din 1 iulie 2008 prin care se resping ca inadmisibile cererile reclamantelor de reexaminare de către Comisie a Regulamentului (CE) nr. 149/2008 al Comisiei din 29 ianuarie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului, prin elaborarea anexelor II, III și IV de stabilire a conținuturilor maxime aplicabile reziduurilor pentru produsele care fac obiectul anexei I la regulamentul menționat (JO L 58, p. 1, rectificare în JO 2008, L 240, p. 9)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează deciziile Comisiei din 1 iulie 2008 prin care se resping ca inadmisibile cererile formulate de Stichting Natuur en Milieu și de Pesticide Action Network Europe, prin care se solicitase reexaminarea de către Comisie a Regulamentului (CE) nr. 149/2008 al Comisiei din 29 ianuarie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului prin elaborarea anexelor II, III și IV de stabilire a conținuturilor maxime aplicabile reziduurilor pentru produsele care fac obiectul anexei I la regulamentul menționat.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Stichting Natuur en Milieu și Pesticide Action Network Europe.

               3.

               Republica Polonă și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza T-130/16: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2017 – Coesia/EUIPO (Reprezentarea a două curbe roșii oblice) [„Marca Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând două curbe roșii oblice — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de apreciere a caracterului distinctiv al unei mărci în raport cu percepția pe care publicul relevant o are asupra acesteia”]

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/30

         Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2017 – Coesia/EUIPO (Reprezentarea a două curbe roșii oblice)
   (Cauza T-130/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând două curbe roșii oblice - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de apreciere a caracterului distinctiv al unei mărci în raport cu percepția pe care publicul relevant o are asupra acesteia”])
   (2017/C 078/41)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Coesia SpA (Bologna, Italia) (reprezentant: S. Rizzo, agent)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 ianuarie 2016 (cauza R 1933/2015-2) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ reprezentând două curbe roșii oblice

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 26 ianuarie 2016 (cauza R 1933/2015-2)

               2)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 10.5.2016.


title: Cauza T-566/10: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2012 — Ertmer/OAPI — Caterpillar (erkat) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală erkat — Mărcile comunitare și naționale verbale și figurative anterioare CAT — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Atingere adusă renumelui — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligație de motivare” ]

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/8

         Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2012 — Ertmer/OAPI — Caterpillar (erkat)
   (Cauza T-566/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală erkat - Mărcile comunitare și naționale verbale și figurative anterioare CAT - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Atingere adusă renumelui - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligație de motivare)
   2012/C 319/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Jutta Ertmer (Tastungen, Germania) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și C. Eckhartt, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Caterpillar, Inc. (Peoria, Illinois, Statele Unite) (reprezentanți: A. Renck, V. von Bomhard și E. Nicolás Gómez, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 septembrie 2010 (cauza R 270/2010-1), privind o procedură de declarare a nulității între Caterpillar, Inc. și doamna Jutta Ertmer

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 7 septembrie 2010 (cauza R 270/2010-1).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă OAPI și Caterpillar, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011.


title: Cauza T-437/14: Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – Regatul Unit/Comisia [„FEOGA, secțiunea «Garantare» — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Sistem integrat de administrare și control — Reduceri și excluderi în caz de nerespectare a normelor de ecocondiționalitate — Corecție financiară forfetară stabilită de Comisie în conformitate cu orientările interne adoptate în materie — Sarcina probei — Interpretarea anexei II la Regulamentul (CE) nr. 73/2009”]

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/12

         Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2016 – Regatul Unit/Comisia
   (Cauza T-437/14) (1)

   ([„FEOGA, secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Sistem integrat de administrare și control - Reduceri și excluderi în caz de nerespectare a normelor de ecocondiționalitate - Corecție financiară forfetară stabilită de Comisie în conformitate cu orientările interne adoptate în materie - Sarcina probei - Interpretarea anexei II la Regulamentul (CE) nr. 73/2009”])
   (2016/C 410/14)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: M. Holt și J. Kraehling, agenți, asistați de V. Wakefield, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: K. Skelly și D. Triantafyllou, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantului: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și B. Koopman, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea a nouă rânduri din anexa la Decizia de punere în aplicare 2014/191/UE a Comisiei din 4 aprilie 2014 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2014, L 104, p. 43), în ceea ce privește postul, inclus în anexa la decizie, referitor la corecțiile financiare aplicate unor cheltuieli efectuate de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord în Scoția în cursul exercițiilor financiare 2008, 2009 și 2010, în valoare de 5 606 459,48 euro, din cauza neconformității acestora cu normele Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza C-337/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Rüsselsheim (Germania) la 14 iulie 2014 – Elvira Mandl, Helmut Mandl/Condor Flugdienst GmbH

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/42

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Rüsselsheim (Germania) la 14 iulie 2014 – Elvira Mandl, Helmut Mandl/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-337/14)
   2014/C 315/68
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Elvira Mandl, Helmut Mandl

      Pârâtă: Condor Flugdienst GmbH

      Întrebarea preliminară

   Un transportator aerian trebuie să susțină și să dovedească, pentru a putea să se prevaleze de posibilitatea de exonerare prevăzută la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul 261/2004 (1), că a adoptat toate măsurile rezonabile pentru evitarea consecințelor previzibile ale unei circumstanțe excepționale, sub forma unei anulări sau a unei întârzieri prelungite, ori că nu dispunea de posibilitatea de a adopta astfel de măsuri rezonabile?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza T-154/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 octombrie 2007 — Lo Giudice/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Hărțuire morală — Acțiune în anulare — Obligația de asistență — Obligația de motivare — Încredere legitimă — Articolul 24 din Statutul funcționarilor — Obligația de solicitudine — Admisibilitate — Cerere de despăgubiri)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/40

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 octombrie 2007 — Lo Giudice/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-154/05) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Hărțuire morală - Acțiune în anulare - Obligația de asistență - Obligația de motivare - Încredere legitimă - Articolul 24 din Statutul funcționarilor - Obligația de solicitudine - Admisibilitate - Cerere de despăgubiri)
   (2007/C 297/82)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Carmela Lo Giudice (Grimbergen, Belgia) (reprezentanți: inițial F. Frabetti și G. Bounéou, ulterior F. Frabetti, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Kraemer, agenți)
   Obiectul
   În esență, pe de o parte, cerere de anulare a deciziei Comisiei de stabilire a inexistenței unei hărțuiri morale și, pe de altă parte, cerere de despăgubiri pentru repararea prejudiciului moral despre care se pretinde că a fost suferit
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 155, 25.6.2005.


title: Cauza C-199/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van koophandel Brussel (Belgia) la 28 aprilie 2011 — Uniunea Europeană, reprezentată de Comisia Europeană/Otis NV și alții

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van koophandel Brussel (Belgia) la 28 aprilie 2011 — Uniunea Europeană, reprezentată de Comisia Europeană/Otis NV și alții
   (Cauza C-199/11)
   2011/C 219/03
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van koophandel Brussel

      Părțile din acțiunea principală

   Reclamantă: Uniunea Europeană, reprezentată de Comisia Europeană
   Pârâte:

               Otis NV

               Kone Belgium NV

               Schindler NV

               ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV

               General Technic-Otis Sàrl

               Kone Luxembourg Sàrl

               Schindler Sàrl

               ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Tratatul prevede la articolul 282, în prezent articolul [335], că Uniunea este reprezentată de Comisie; — articolul 335 TFUE, pe de o parte, precum și articolele 103 și 104 din Regulamentul financiar, pe de altă parte, prevăd că Uniunea este reprezentată de fiecare instituție, în temeiul autonomiei lor administrative, pentru chestiunile referitoare la funcționarea lor, având drept posibilă urmare faptul că instituțiile pot sta — în mod exclusiv sau nu — în justiție; — nu există niciun fel de dubii în privința faptului că plata către prestatori etc. a unor prețuri excesive, ca urmare a stabilirii unei înțelegeri, se subsumează termenului de „fraudă”; — în dreptul belgian este valabil principiul lex specialis generalibus derogat;– în cazul în care acest principiu de drept are incidență și în dreptul european, nu a fost de competența instituției respective să ia inițiativa pentru a exercita acțiunea (cu excepția cazurilor în care Comisia a fost ea însăși autoritate contractantă)?

                           (b)

                           (Întrebare adresată cu titlu subsidiar) Nu ar fi trebuit să dispună Comisia cel puțin de un mandat din partea instituțiilor pentru a apăra interesele acestora în fața instanței?

               2.

                           (a)

                           Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 6 alineatul (1) din Convenția europeană [pentru apărarea] drepturilor omului [și a libertăților fundamentale] garantează tuturor persoanelor dreptul la un proces echitabil și principiul aferent, potrivit căruia nimeni nu poate fi judecător în cauza în care este parte. Acest lucru este compatibil cu principiul conform căruia Comisia acționează într-o primă etapă în calitate de autoritate în domeniul concurenței și sancționează comportamentul incriminat, adică stabilirea înțelegerilor, drept încălcare a articolului 81, în prezent articolul 101 din tratat, după ce aceasta a efectuat ea însăși investigațiile în cadrul acestei proceduri, cu scopul de a pregăti ulterior într-o a doua etapă acțiunea în despăgubiri în fața instanței naționale și pentru a lua decizia de a exercita acțiunea, în timp ce același membru al Comisiei are răspunderea pentru ambele chestiuni conexe, mai ales în cazul în care instanța națională sesizată nu poate deroga de la decizia de impunere a sancțiunii?

                           (b)

                           (Întrebare adresată cu titlu subsidiar) În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2.a), așadar există o incompatibilitate, cum este posibil în acest caz în temeiul dreptului Uniunii ca partea vătămată (Comisia și/sau instituțiile și/sau Uniunea) a unei acțiuni ilicite (stabilirea înțelegerilor) să își revendice dreptul la despăgubire, în cazul căreia este de asemenea vorba despre un drept fundamental?


title: Cauza T-702/15: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2015 – BikeWorld/Comisia

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/30

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2015 – BikeWorld/Comisia
   (Cauza T-702/15)
   (2016/C 068/39)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: BikeWorld GmbH (St. Ingbert, Germania) (reprezentant: J. Jovy, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 1 octombrie 2014, în partea în care reclamanta este vizată de această decizie;

               —

               dispunerea suspendării, în raport cu reclamanta, a executării deciziei până la pronunțarea unei decizii cu privire la prezenta acțiune (articolul 278 TFUE).

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea în parte a deciziei C(2014) 3634 final a Comisiei din 1 octombrie 2014 referitoare la un ajutor de stat din partea Germaniei în favoarea Nürburgring (SA.31550 [2012/C] ex 2012/NN])
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, în esență, următoarele:

               1.

               Reclamanta nu ar mai fi identică cu partea din procedura în care s-a adoptat decizia. Prin urmare, nu se poate intenta împotriva ei nicio acțiune.

               2.

               Reclamanta nu a fost parte în procedura care s-a soldat cu adoptarea deciziei atacate. Prin urmare, nu i s-a respectat dreptul de a fi ascultată.

               3.

               Actualii asociați ai reclamantei nu au nici cea mai mică legătură cu asociații/proprietarii inițiali de la momentul acordării împrumuturilor.

               4.

               Obiectivul urmărit prin recuperare, acela de a se „evita avantaje concurențiale în favoarea unei singure persoane” nu poate fi atins prin decizie, având în vedere că reclamanta nu este în concurență cu nimeni și nici nu a fost de la acordarea ultimului împrumut.

               5.

               Reclamanta s-a declarat dispusă să procedeze la propria lichidare și dizolvare, dacă acest lucru este necesar pentru evitarea unei insolvențe iminente, care ar fi inevitabilă în cazul în care reclamanta ar trebui să efectueze o plată în temeiul recuperării ajutorului de stat.


title: Cauza T-206/12: Acțiune introdusă la 16 mai 2012 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE american blend)

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/11

         Acțiune introdusă la 16 mai 2012 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE american blend)
   (Cauza T-206/12)
   2012/C 209/18
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Germania) (reprezentanți: I. Memmler și S. Schulz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 martie 2012 în cauza R 411/2011-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „LIBERTE american blend” pentru produse din clasa 34 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 481 328

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Villiger Söhne GmbH

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „LA LIBERTAD” și marca figurativă „LA LIBERTAD” pentru produse din clasele 14 și 34

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-298/11: Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2012 — Ghost Brand/OAPI — Procter & Gamble International Operations (GHOST)

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/26

         Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2012 — Ghost Brand/OAPI — Procter & Gamble International Operations (GHOST)
   (Cauza T-298/11) (1)

   2012/C 80/45
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza C-302/09: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Ajutoare acordate întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei — Reduceri ale contribuțiilor sociale — Recuperare)

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-302/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Ajutoare acordate întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei - Reduceri ale contribuțiilor sociale - Recuperare)
   2011/C 347/03
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Righini, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, și G. Aiello, avocat dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea în termenul prevăzut a măsurilor necesare pentru a se conforma articolelor 2, 5 și 6 din Decizia 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei prevăzute de Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor sociale [notificată sub numărul C(1999) 4268], (JO L 150, p. 50)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea în termenul stabilit a tuturor prevederilor necesare pentru pentru recuperarea de la beneficiari a ajutoarelor acordate în temeiul schemei de ajutoare declarate ilegale și incompatibile cu piața comună prin Decizia 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei prevăzute de Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor sociale, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din această.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza C-103/10: Acțiune introdusă la 24 februarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/31

         Acțiune introdusă la 24 februarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-103/10)
   2010/C 113/48
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și P. Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/121/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2006 de modificare a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase pentru a o adapta la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) și de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 1 iunie 2008.

      (1)  JO L 396, p. 850, Ediție specială, 13/vol. 59, p. 11.


title: Cauza C-261/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bacău (România) la data de 30 mai 2014 – Județul Bacău/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bacău (România) la data de 30 mai 2014 – Județul Bacău/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Cauza C-261/14)
   2014/C 292/20
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bacău

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamant: Județul Bacău

      Pârât: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

      Întrebările preliminare

               1)

               Dacă articolul 98 teza a II-a din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 (1) trebuie interpretat în sensul că corecțiile financiare ale statelor membre, în situația în care au fost aplicate cheltuielilor cofinanțate din fondurile structurale, pentru nerespectarea normelor în materia achizițiilor publice, sunt măsuri administrative în accepțiunea articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 2988/1995 (2) sau sunt sancțiuni administrative în accepțiunea articolului 5 litera (c) din același regulament;

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este în sensul că corecțiile financiare sunt sancțiuni administrative, dacă devine incident principiul aplicării retroactive a sancțiunii mai puțin severe prevăzut în articolul 2 alineatul (2) teza II-a din Regulamentul (CE) nr. 2988/1995;

               3)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este în sensul că corecțiile financiare sunt sancțiuni administrative, pentru situația în care corecțiile financiare au fost aplicate cheltuielilor cofinanțate din fondurile structurale, pentru nerespectarea normelor în materia achizițiilor publice, dacă articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2988/1995 coroborat cu articolul 98 alineatul (2) teza a II-a din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 se opun ca un stat membru să aplice corecții financiare reglementate printr-un act normativ intern intrat în vigoare ulterior momentului la care se pretinde că a avut loc încălcarea normelor în materia achizițiilor publice.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza C-152/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeitsgericht München — Germania) — Johann Odar/Baxter Deutschland GmbH (Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Directiva 2000/78/CE — Interzicerea oricărei discriminări pe motive de vârstă și de handicap — Compensație de concediere — Plan social care prevede reducerea cuantumului compensației de concediere plătite lucrătorilor care suferă de un handicap)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeitsgericht München — Germania) — Johann Odar/Baxter Deutschland GmbH
   (Cauza C-152/11) (1)

   (Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directiva 2000/78/CE - Interzicerea oricărei discriminări pe motive de vârstă și de handicap - Compensație de concediere - Plan social care prevede reducerea cuantumului compensației de concediere plătite lucrătorilor care suferă de un handicap)
   2013/C 26/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Johann Odar

      Pârâtă: Baxter Deutschland GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Arbeitsgericht München — Interpretarea articolului 1, a articolului 6 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) și a articolului 16 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Reglementare națională care permite excluderea de la dreptul la prestațiile prevăzute în planul social al întreprinderii pe lucrătorii care se încadrează în grupe de vârstă apropiate de dobândirea dreptului la pensie pentru limită de vârstă — Interzicerea oricărei discriminări pe motiv de vârstă și handicap

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 alineatul (2) și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări cuprinse într un regim de securitate socială la nivel de întreprindere care prevede, pentru lucrătorii acesteia în vârstă de peste 54 de ani și care sunt supuși unei concedieri din motive economice, că valoarea compensației la care au dreptul este calculată în funcție de data de pensionare cea mai apropiată cu putință, contrar metodei standard de calcul, potrivit căreia o asemenea compesanție se întemeiază în special pe vechimea în întreprindere, astfel încât compensația plătită acestor lucrători este mai mică decât compensația care rezultă din aplicarea acestei metode standard, deși este cel puțin egală cu jumătate din aceasta din urmă.

               2.

               Articolul 2 alineatul (2) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări cuprinse într un regim de securitate socială la nivel de întreprindere care prevede, pentru lucrătorii în vârstă de peste 54 de ani și care sunt supuși unei concedieri din motive economice, că valoarea compensației la care au dreptul este calculată în funcție de data de pensionare cea mai apropiată cu putință, contrar metodei standard de calcul, potrivit căreia o astfel de compensație se întemeiază în special pe vechimea în întreprindere, astfel încât compensația plătită este mai mică decât compensația care rezultă din aplicarea acestei metode standard, fiind însă cel puțin egală cu jumătate din aceasta din urmă, și care nu ia în considerare, la momentul punerii în aplicare a acestei alte metode de calcul, posibilitatea de a primi o pensie pentru limită de vârstă anticipată plătită ca urmare a unui handicap.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza T-485/09: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2009 — Franța/Comisia

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/41

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2009 — Franța/Comisia
   (Cauza T-485/09)
   2010/C 37/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, B. Cabouat și R. Loosli-Surrans, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2009/726/CE a Comisiei din 24 septembrie 2009 privind măsurile de protecție interimare adoptate de Franța referitoare la introducerea pe teritoriul său a laptelui și produselor lactate provenind de la o exploatație unde s-a confirmat existența unui caz de scrapie clasică;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea introductivă, guvernul francez solicită Tribunalului, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei 2009/726/CE a Comisiei din 24 septembrie 2009 privind măsurile de protecție interimare adoptate de Franța referitoare la introducerea pe teritoriul său a laptelui și produselor lactate provenind de la o exploatație unde s-a confirmat existența unui caz de scrapie clasică (1).
   Decizia atacată impune Franței să suspende aplicarea măsurilor de protecție interimare pe care le-a adoptat, ca urmare a publicării de noi avize științifice cu privire la un risc de expunere a oamenilor la scrapia clasică din cauza consumului de lapte și de produse lactate provenind de la efective de ovine și de caprine infectate, în vederea interzicerii introducerii pe teritoriul său, în scopul obținerii produselor alimentare, a laptelui și a produselor lactate provenind de la o exploatație unde s-a confirmat existența unui caz de scrapie clasică.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta afirmă că decizia atacată trebuie anulată întrucât a fost încălcat principiul precauției atât în ceea ce privește evaluarea, cât și în ceea ce privește gestionarea riscului.
   Reclamanta pretinde că principiul precauției a fost încălcat de Comisie în stadiul evaluării riscului, prin faptul că nu a luat în considerare incertitudinile științifice care subzistă cu privire la riscul transmisibilității la om a EST, cu excepția ESB.
   În opinia reclamantei, Comisia a încălcat de asemenea principiul precauției în stadiul gestionării riscului, prin neadoptarea unor măsuri în vederea limitării riscului de expunere a oamenilor la agenții scrapiei clasice.

      (1)  JO L 258, p. 27


title: Cauza C-220/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 octombrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a mărfurilor — Directiva 2007/23/CE — Introducerea pe piață a articolelor pirotehnice — Articolul 6 — Libera circulație a articolelor pirotehnice în conformitate cu cerințele directivei — Reglementare națională care condiționează introducerea pe piață a articolelor pirotehnice de cerințe suplimentare — Obligație de declarare prealabilă la un organism național abilitat să controleze și să modifice instrucțiunile de utilizare a articolelor pirotehnice)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 octombrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-220/15) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a mărfurilor - Directiva 2007/23/CE - Introducerea pe piață a articolelor pirotehnice - Articolul 6 - Libera circulație a articolelor pirotehnice în conformitate cu cerințele directivei - Reglementare națională care condiționează introducerea pe piață a articolelor pirotehnice de cerințe suplimentare - Obligație de declarare prealabilă la un organism național abilitat să controleze și să modifice instrucțiunile de utilizare a articolelor pirotehnice))
   (2017/C 006/19)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Kukovec și C. Becker, agenți, asistați de B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, J. Möller și K. Petersen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că a prevăzut, în plus față de cerințele Directivei 2007/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 privind introducerea pe piață a articolelor pirotehnice și în pofida evaluării prealabile a conformității articolelor pirotehnice, pe de o parte, că procedura prevăzută la articolul 6 alineatul 4 din Erste Verordnung zum Sprengstoffgesetz (Primul Regulament de aplicare a legii privind substanțele explozive), astfel cum a fost modificată prin Legea din 25 iulie 2013, trebuie să le fie aplicată înainte de introducerea acestora pe piață și, pe de altă parte, că Bundesanstalt für Materialforschung und-prüfung (Institutul federal pentru examinarea și testarea materialelor, Germania) are competența, în temeiul acestei dispoziții, de a controla și, dacă este cazul, de a modifica instrucțiunile de utilizare a acestora, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (1) din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.


title: Cauza T-392/06: Acțiune introdusă la data de 20 decembrie 2006 — Union Investment Privatfonds/OAPI — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/31

         Acțiune introdusă la data de 20 decembrie 2006 — Union Investment Privatfonds/OAPI — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)
   (Cauza T-392/06)
   (2007/C 42/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt H. Keller)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: Unicre-Cartão International De Crédito, S.A.
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne;

               —

               admiterea opoziției împotriva înregistrării mărcii verbale/figurative „Unibanco“ din mărcile UniFLEXIO, UniZERO și UniVARIO; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Unicre-Cartão International De Crédito, S.A.

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „unibanco“ pentru servicii din clasele 36 și 38 (cerere de înregistrare nr. 1 871 896).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Mărcile figurative germane „UniFLEXIO“ și „UniVARIO“ pentru servicii din clasele 35 și 36, marca figurativă germană „UniZERO“ pentru servicii din clasa 36.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: Încălcarea drepturilor procesuale ale reclamantei, pentru că probele prezentate de aceasta cu privire la folosirea mărcilor cuprinzând elementul „Uni“ nu au fost luate în considerare.


title: Cauza C-205/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Szombathelyi Városi Bíróság (Republica Ungară) la 8 iunie 2009 — Procedură penală împotriva Emil Eredics și alții

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Szombathelyi Városi Bíróság (Republica Ungară) la 8 iunie 2009 — Procedură penală împotriva Emil Eredics și alții
   (Cauza C-205/09)
   2009/C 205/34
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szombathelyi Városi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

   Emil Eredics și alții

      Întrebările preliminare

               1)

               În contextul procedurii penale aflate pe rolul său, Szombathelyi Városi Bíróság urmărește să afle dacă noțiunea „victimă”, în sensul articolului 1 litera (a) din Decizia-cadru 2001/220/JAI a Consiliului, acoperă „alte persoane în afara persoanelor fizice”, având în vedere obligația de promovare a medierii între victima și autorul infracțiunii în cauzele penale la care se referă articolul 10 din decizia-cadru, precum și precizarea și completarea Hotărârii Curții din 28 iunie 2007 în cauza Dell’Orto, C-467/05.

               2)

               În legătură cu articolul 10 alineatul (1) din Decizia-cadru 2001/220/JAI a Consiliului, potrivit căruia „[f]iecare stat membru încearcă să promoveze medierea în cauzele penale pentru infracțiunile pe care le consideră adecvate pentru acest tip de măsură” instanța de trimitere urmărește să afle dacă noțiunea „infracțiuni” poate fi interpretată în sensul că privește toate infracțiunile al căror element material definit de lege este în esență identic.

               3)

               Expresia „[f]iecare stat membru încearcă să promoveze medierea în cauzele penale […]” care figurează la articolul 10 alineatul (1) din Decizia-cadru 2001/220/JAI poate fi interpretată în sensul că cerințele de mediere impuse în privința autorului și a victimei, pot fi îndeplinite cel puțin până la adoptarea unei decizii de primă instanță, mai exact, recunoașterea faptelor de către inculpat în cadrul procedurii judiciare, după finalizarea anchetei — cu condiția îndeplinirii celorlalte condiții — este conformă obligației de promovare a medierii?

               4)

               În ceea ce privește articolul 10 alineatul (1) din Decizia-cadru 2001/220/JAI, instanța de trimitere urmărește să afle dacă prevederea potrivit căreia „[f]iecare stat membru încearcă să promoveze medierea în cauzele penale pentru infracțiunile pe care le consideră adecvate pentru acest tip de măsură” presupune garantarea unui acces general la posibilitatea medierii în cauzele penale, cu condiția îndeplinirii condițiilor prealabile prevăzute de lege, fără posibilitatea interpretării. Mai exact, dacă trebuie să se răspundă afirmativ la întrebare, existența unei condiții potrivit căreia „ținând seama de natura infracțiunii, de modalitățile în care este comisă și de persoana suspectului, derularea procedurii judiciare poate fi omisă sau este întemeiat să se considere că instanța va putea aprecia faptul de a regreta în mod activ în cadrul stabilirii pedepsei” este conformă prevederilor (cerințelor) articolului 10 citat anterior?


title: Cauza T-64/13: Acțiune introdusă la 4 februarie 2013 — ANKO/Comisia

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/27

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2013 — ANKO/Comisia
   (Cauza T-64/13)
   2013/C 86/46
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: B. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea faptului că reclamanta nu este obligată la rambursarea, ca plată nedatorată, a sumei plătite de Comisie pentru proiectul DOC@HAND;

               —

               declararea faptului că reclamanta nu este obligată la plata unei despăgubiri forfetare Comisiei pentru proiectul DOC@HAND; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune privește răspunderea Comisiei în cadrul contractului nr. 508015 pentru executarea proiectului „Knowledge Sharing and Decision Support for Healthcare Professionals” (DOC@HAND), potrivit articolului 272 TFUE. În special, reclamanta susține că, deși ea și-a îndeplinit obligațiile contractuale, Comisia, încălcând contractul menționat, principiul bunei-credințe, principiul interzicerii abuzului de drept și principiul proporționalității, a solicitat rambursarea de către ANKO a sumelor plătite acesteia.
   Pentru acest motiv, reclamanta susține, în primul rând, că nu este obligată să ramburseze, ca plată nedatorată, totalitatea sumei plătite acesteia de Comisie pentru proiectul DOC@HAND și, în al doilea rând, că nu este obligată să plătească Comisiei despăgubirea forfetară (liquidated damages) pentru proiectul DOC@HAND.


title: Cauza C-574/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 16 noiembrie 2011 — Novartis AG/Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Düsseldorf (Germania) la 16 noiembrie 2011 — Novartis AG/Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd
   (Cauza C-574/11)
   2012/C 32/24
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Novartis AG

      Pârâte: Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd

      Întrebarea preliminară

   Articolele 4 și 5 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 (1) trebuie interpretate în sensul că protecția conferită de un certificat suplimentar de protecție eliberat pentru un singur principiu activ (în speță, valsartan) se extinde și la un compus în forma unei compoziții de principii active care conțin principiul activ menționat (în sppeță, valsartan și hidroclorotiazida)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1)


title: Cauza T-260/17: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2017 – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN PULSE)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/41

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2017 – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN PULSE)
   (Cauza T-260/17) (1)

   (2017/C 309/56)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza T-161/06: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2012 — Arbos/Comisia [ „Acțiune în despăgubire — Programul «Cultură 2000» — Subvenții acordate în cadrul unor proiecte — Cereri privind plata unor diverse sume — Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură — Inadmisibilitate” ]

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/21

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2012 — Arbos/Comisia
   (Cauza T-161/06) (1)

   (Acțiune în despăgubire - Programul «Cultură 2000» - Subvenții acordate în cadrul unor proiecte - Cereri privind plata unor diverse sume - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură - Inadmisibilitate)
   2012/C 379/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater (Klagenfurt, Germania) (reprezentant: H. Karl, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial L. Pignataro-Nolinși I. Kaufmann-Bühler, ulterior L. Pignataro-Nolin și W. Mölls, și în final W. Mölls și D. Roussanov, agenți)

      Obiectul

   Acțiune având ca obiect obligarea Comisiei, pe de o parte, la plata sumei de 38 585,42 euro, majorată cu dobânzi la rata de 12 % începând cu 1 ianuarie 2001, precum și a sumei de 27 618,91 euro, majorată cu dobânzi la rata de 12 % începând cu 1 martie 2003, și, pe de altă parte, la plata sumei de 26 459,38 euro în afară de TVA cu titlu de onorarii de avocat, plătite în cadrul fazei precontencioase.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-512/09: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Rusal Armenal/Consiliul Uniunii Europene

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/28

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Rusal Armenal/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-512/09)
   2010/C 80/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rusal Armenal ZAO (reprezentant: B. Evtimov, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 925/2009 al Consiliului din 24 septembrie 2009 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite folii de aluminiu originare din Armenia, Brazilia și Republica Populară Chineză, în măsura în care acesta afectează reclamanta;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii, reclamanta solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 925/2009 al Consiliului din 24 septembrie 2009 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite folii de aluminiu originare din Armenia, Brazilia și Republica Populară Chineză (JO 2009, L 262, p. 1, denumit în continuare „regulamentul atacat”), în măsura în care acesta afectează reclamanta.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele cinci motive juridice de anulare, unul dintre acestea fiind întemeiat pe o excepție de nelegalitate.
   În temeiului primului motiv de anulare, reclamanta arată că atât Comisia, cât și Consiliul au încălcat articolul 2 alineatele (1)-(6) din Regulamentul de bază (1) și articolele 2.1 și 2.2 din Acordul privind aplicarea articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994 (denumit în continuare „Acordul antidumping” sau „AAD”), prin stabilirea unei valori normale pentru reclamantă, întemeiată pe date provenind dintr-o țară terță analogă, ajungând astfel la constatări fundamental eronate referitoare la dumping și la cumulare, precum și la prejudiciere și la cauzalitate în ceea ce privește importurile din Armenia. Potrivit reclamantei, Consiliul și Comisia ar fi trebuit să stabilească valoarea normală pentru reclamantă în temeiul propriilor date referitoare la Armenia, iar nu potrivit articolului 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul de bază.
   În plus, reclamanta susține că în vederea reexaminării pe fond a primului motiv de anulare, Tribunalul ar trebui să declare în mod incident, în conformitate cu articolul 227 TFUE (fostul articol 241 CE), inaplicabilitatea articolului 2 alineatul (7) din Regulamentul de bază în privința sa, în măsura în care acesta a reprezentat temeiul juridic pentru metodologia țării analoge, utilizată pentru stabilirea valorii normale a reclamantei în regulamentul atacat. Reclamanta invocă această excepție de nelegalitate întrucât consideră că are dreptul să beneficieze de un control jurisdicțional al aplicării în cazul său a articolului 2 alineatul (7) și că a fost afectată prin constatările cu privire la valoarea normală din regulamentul contestat, constatări care sunt întemeiate din punct de vedere juridic pe articolul 2 alineatul (7) din Regulamentul de bază. Potrivit reclamantei, această ultimă dispoziție ar trebui declarată inaplicabilă, pentru motivul că aplicarea sa cu privire la reclamantă încalcă prevederile articolelor 2.1 și 2.2 din Acordul antidumping, pe care Uniunea Europeană intenționa să le transpună ca obligații multilaterale în dreptul Uniunii Europene și care fac parte din tratatele pe care este întemeiată Uniunea Europeană și sunt obligatorii pentru Consiliu și Comisie în temeiul unei jurisprudențe consacrate a Curții.
   În temeiul celui de al doilea motiv de anulare, reclamanta arată că, chiar dacă se presupune că instituțiile nu au încălcat articolul 2 alineatele (1)-(6) din Regulamentul de bază și Acordul antidumping, acestea au încălcat articolul 2 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul de bază, au refuzat în mod neîntemeiat acordarea către reclamantă a statutului de întreprindere care funcționează în condițiile economiei de piață (denumit în continuare „SEP”) și au săvârșit o serie de erori vădite de apreciere a faptelor în contextul aplicării articolului 2 alineatul (7) litera (c).
   În temeiul celui de al treilea motiv de anulare, reclamanta argumentează în sensul că instituțiile au încălcat articolul 3 alineatul (4) din Regulamentul de bază și au săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că nu au separat Armenia de aprecierile cumulative cu privire la presupusele importuri care au făcut obiectul unui dumping și, în acest context, nu au ținut seama de reorganizarea profundă a activității de producție din Armenia în perioada 2004-2006 și de problemele de calitate ale respectivelor produse armene în perioada relansării și a reajustării operațiunilor de producție din 2007, care intră în perioada de investigare.
   În temeiul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că, prin aprecierea sa și prin motivarea respingerii ofertei de angajament de preț a reclamantei, precum și prin acceptarea în același timp, în împrejurări similare, a ofertei de angajament de preț a unui producător-exportator brazilian, Comisia a încălcat principiul fundamental al egalității de tratament/al nediscriminării și a săvârșit erori vădite de apreciere.
   În temeiul celui de al cincilea motiv de anulare, se invocă încălcarea de către Comisie a principiul bunei guvernări — principiu fundamental al dreptului Uniunii Europene — și, astfel, încălcarea unei cerințe procedurale esențiale prin referirea publică și directă la reclamantă, la investigația antidumping în litigiu, aflată în curs de desfășurare, și prin presupusa determinare a unei atitudini părtinitoare a instituțiilor responsabile de investigația antidumping, în sensul impunerii de taxe antidumping asupra exporturilor reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza T-462/14: Acțiune introdusă la 18 iunie 2014 – EEB/Comisia

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/67

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2014 – EEB/Comisia
   (Cauza T-462/14)
   2014/C 315/112
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: European Environmental Bureau [EEB (Biroul European pentru Mediu)] (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: B. Kloostra, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei contestate a Comisiei din 8 aprilie 2014 (Ares(2014)1102834) prin care s-a respins ca inadmisibilă cererea de reexaminare internă a Deciziei 2013/687/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind emisiile industriale;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită anularea deciziei contestate a Comisiei din 8 aprilie 2014 (Ares(2014)1102834) prin care s-a respins ca inadmisibilă cererea de reexaminare internă a Deciziei 2013/687/UE a Comisiei din 26 noiembrie 2013 privind notificarea de către Republica Elenă a planului național de tranziție prevăzut la articolul 32 din Decizia 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind emisiile industriale
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea dispozițiilor coroborate ale articolului 10 și ale articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1367/2006 (1). Reclamantul susține că adoptând măsura contestată, Comisia a acționat cu încălcarea articolului 9 alineatul (3) din Convenția de la Aarhus, dat fiind că dispozițiile aplicate de Comisie –articolul 10 coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1367/2006– nu sunt în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din Convenția de la Aarhus. Nelegalitatea acestor dispoziții ale Regulamentului nr. 1367/2006 ar fi trebuit să determine Comisia să declare inadmisibilă cererea de reexaminare internă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat, cu titlu subsidiar, pe faptul că prin adoptarea măsurii contestate, Comisia și-a încălcat obligația de a acționa într-un mod cât mai conform posibil cu convenția. Reclamantul susține că Comisia ar fi trebuit să interpreteze articolul 10 din Regulamentul nr. 1367/2006 și în special termenii „act administrativ” de la acest articol în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din Convenția de la Aarhus și nu ar fi trebuit să rețină definiția acestui termen astfel cum este menționată la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1367/2006 care, potrivit reclamantului, este prea restrictivă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat, cu titlu subsidiar, pe faptul că prin adoptarea măsurii contestate, Comisia a acționat cu încălcarea articolului 2 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 1367/2006, considerând că Decizia 2013/687/UE a Comisiei nu constituie un act cu caracter individual.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).


title: Cauza F-82/13: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/52

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-82/13)
   2013/C 325/84
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantei în sistemul de pensii al Uniunii care aplica noile DGA a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea faptului că articolul 9 din DGA a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut este nelegal;

               —

               anularea deciziei de transfer al drepturile de pensie dobândite de reclamantă pe baza parametrilor la care se referă DGA a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-490/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 6 noiembrie 2014 – Freistaat Bayern/Verlag Esterbauer GmbH

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 6 noiembrie 2014 – Freistaat Bayern/Verlag Esterbauer GmbH
   (Cauza C-490/14)
   (2015/C 034/05)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Freistaat Bayern

      Pârâtă: Verlag Esterbauer GmbH

      Întrebarea preliminară

   În ceea ce privește problema dacă există o culegere de elemente independente în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 96/9/CE (1), întrucât elementele pot fi separate fără a aduce atingere conținutului lor informativ, prezintă relevanță orice valoare informativă posibilă sau numai acea valoare care trebuie determinată pornind de la scopul urmărit de respectiva culegere și ținând cont de comportamentul tipic al utilizatorilor care rezultă astfel?

      (1)  Directiva 96/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 1996 privind protecția juridică a bazelor de date, JO L 77, p. 20, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 102.


title: Cauza T-758/16: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2016 – Crédit Agricole/BCE

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/45

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2016 – Crédit Agricole/BCE
   (Cauza T-758/16)
   (2017/C 006/56)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Crédit Agricole SA (Montrouge, Franța) (reprezentanți: A. Champsaur și A. Delors, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolelor 256 și 263 TFUE, a Deciziei ECB/SSM/2016 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/165 adoptată de Banca Centrală Europeană la 24 august 2016;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe eroarea de drept pe care Banca Centrală Europeană (BCE) ar fi săvârșit-o în interpretarea dispozițiilor Regulamentului nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1, denumit în continuare „Regulamentul nr. 575/2013”).
               Astfel, reclamanta critică în special decizia BCE din 24 august 2016 prin care se respinge cererea pe care aceasta a prezentat-o în vederea obținerii autorizației de a exclude expunerile față de sectorul public din calculul indicatorului efectului de levier (denumită în continuare „decizia atacată”) întrucât:

                           —

                           este contrară intenției legiuitorului european și obiectivelor urmărite prin Regulamentul nr. 575/2013;

                           —

                           privează articolul 429 alineatul (14) din regulamentul menționat de orice efect util;

                           —

                           constituie o încălcare de către BCE a competențelor legiuitorului european.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită de care este viciată decizia atacată în aprecierea riscului prudențial legat de economia reglementată, întrucât BCE nu ar fi luat în considerare cadrul juridic și datele empirice referitoare la această economie și nici rapoartele pertinente ale Autorității Bancare Europene, și ar fi săvârșit o astfel de eroare de apreciere atât în ceea ce privește riscul legat de efectul de levier, cât și în ceea ce privește celelalte riscuri prudențiale aferente acestuia.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, de care ar fi viciată decizia atacată, în măsura în care, pe de o parte, aceasta ar încălca principiul general al proporționalității enunțat la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană, și pe de altă parte, aceasta nu ar respecta cerințele specifice legate de principiul proporționalității în materie de supraveghere prudențială, impunând ca cerințele prudențiale să fie adaptate modelului de întreprindere al băncii și riscurilor asociate acestuia pentru sectorul financiar și pentru economie.


title: Cauza F-159/12: Acțiune introdusă la 26 decembrie 2012 — ZZ/ECDC

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/26

         Acțiune introdusă la 26 decembrie 2012 — ZZ/ECDC
   (Cauza F-159/12)
   2013/C 63/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: V. Kolias, avocat)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de concediere a reclamantului și obligarea la reintegrarea acestuia în cadrul serviciului, precum și plata către acesta a diferenței dintre toate remunerațiile pe care le-ar fi primit de la data aplicării deciziei contestate și compensația financiară pe care a primit-o

      Concluziile

               —

               anularea deciziei atacate a ECDC din 24.2.2012 privind concedierea reclamantului și obligarea, în consecință, a ECDC la reintegrarea sa în cadrul serviciului, în temeiul articolului 266 TFUE, precum și plata către acesta a diferenței dintre toate remunerațiile pe care le-ar fi primit de la data aplicării deciziei contestate, cu dobânzile aferente la rata aplicată de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru operațiunile sale principale de refinanțare aplicabile în perioada vizată, la care se adaugă două puncte procentuale, și compensația financiară pe care a primit-o și indemnizația de șomaj pe care o va primi până la reintegrare;

               —

               anularea scrisorii din 18.9.2012 transmise de șeful Unității OCS din cadrul ECDC prin care se respinge plângerea administrativă a reclamantului împotriva deciziei atacate, în măsura în care scrisoarea respectivă produce efecte juridice autonome;

               —

               obligarea ECDC la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-329/09: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2010 — Fédération internationale des logis/OAPI (Nuanță de maro) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând dintr-o nuanță de maro — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/38

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2010 — Fédération internationale des logis/OAPI (Nuanță de maro)
   (Cauza T-329/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând dintr-o nuanță de maro - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 30/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fédération internationale des logis (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial C. Champagner Katz, ulterior B. Brisset, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 iunie 2009 (cauza R 202/2009-1) privind o cerere de înregistrare a unei nuanțe de maro ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fédération internationale des logis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza C-76/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iunie 2014 – Comisia Europeană/Republica Portugheză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/22/CE — Comunicații electronice — Rețele și servicii — Desemnarea întreprinderilor însărcinate cu obligațiile de serviciu universal — Transpunere incorectă — Hotărâre a Curții de constatare a neîndeplinirii obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 alineatul (2) TFUE — Sancțiuni pecuniare — Penalitate cu titlu cominatoriu — Sumă forfetară]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iunie 2014 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-76/13) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/22/CE - Comunicații electronice - Rețele și servicii - Desemnarea întreprinderilor însărcinate cu obligațiile de serviciu universal - Transpunere incorectă - Hotărâre a Curții de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 alineatul (2) TFUE - Sancțiuni pecuniare - Penalitate cu titlu cominatoriu - Sumă forfetară])
   2014/C 292/06
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade, G. Braun, L. Nicolae și M. Heller, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent, asistat de L. Morais, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pe care le presupune executarea Hotărârii Comisia/Portugalia (C-154/09, EU:C:2010:591), Republica Portugheză nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a sumei forfetare de 3 milioane de euro.

               3)

               Obligă Republica Portugheză la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei penalităţi cu titlu cominatoriu de 10  000 de euro pe zi de întârziere în punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Comisia/Portugalia (EU:C:2010:591), de la data pronunţării prezentei hotărâri până la executarea hotărârii menţionate.

               4)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza T-693/13: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 — Mikhalchanka/Consiliul

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/25

         Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 — Mikhalchanka/Consiliul
   (Cauza T-693/13)
   2014/C 93/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Belarus) (reprezentant: M. Michalauskas, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2013/534/PESC a Consiliului din 29 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarus, în măsura în care privește reclamantul;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1054/2013 al Consiliului din 29 octombrie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus, în măsura în care privește reclamantul;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, întrucât procedura în contradictoriu prealabilă nu a fost respectată de Consiliu.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe insuficiența motivării, motivarea actelor nepermițând părții reclamante să conteste validitatea acestora în fața Tribunalului, iar instanței să își exercite controlul în privința legalității acestora.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere, în măsura în care actul atacat ar fi lipsit de orice justificare în fapt.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nerespectarea principiului proporționalității, în special în ceea ce privește restricționarea intrării și tranzitării teritoriului Uniunii Europene.


title: Cauzele conexate T-309/04, T-317/04, T-329/04 și T-336/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 octombrie 2008 — TV 2/Danmark/Comisia ( Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de autoritățile daneze cu privire la organismul public de radiodifuziune TV 2 pentru finanțarea misiunii acestuia de serviciu public — Măsuri calificate drept ajutoare de stat parțial compatibile și parțial incompatibile cu piața comună — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Interesul de a exercita acțiunea — Dreptul la apărare — Serviciu public de radiodifuziune — Definiție și finanțare — Resurse de stat — Obligație de motivare — Obligație de examinare )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 octombrie 2008 — TV 2/Danmark/Comisia
   (Cauzele conexate T-309/04, T-317/04, T-329/04 și T-336/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de autoritățile daneze cu privire la organismul public de radiodifuziune TV 2 pentru finanțarea misiunii acestuia de serviciu public - Măsuri calificate drept ajutoare de stat parțial compatibile și parțial incompatibile cu piața comună - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Interesul de a exercita acțiunea - Dreptul la apărare - Serviciu public de radiodifuziune - Definiție și finanțare - Resurse de stat - Obligație de motivare - Obligație de examinare’)
   (2008/C 313/42)
   Limbile de procedură: engleza și daneza
   Părțile

      Reclamantă în cauza T-309/04: TV 2/Danmark A/S (Odense, Danemarca) (reprezentanți: O. Koktvedgaard și M. Thorninger, avocați)

      Intervenientă în susținerea reclamantei în cauza T-309/04: Union européenne de radio-télévision (UER) (Grand-Saconnex, Elveția) (reprezentant: A. Carnelutti, avocat)

      Reclamant în cauza T-317/04: Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Molde, agent, asistat de P. Biering și K. Lundgaard Hansen, avocați)

      Reclamantă în cauza T-329/04: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Hjelmborg și M. Honoré, avocați)

      Interveniente în susținerea reclamantei în cauza T-329/04: SBS TV A/S, fostă TV Danmark A/S (Skovlunde, Danemarca) și SBS Danish Television Ltd, fostă Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Vandermeersch, K.-U. Karl și H. Peytz, avocați)

      Reclamante în cauza T-336/04: SBS TV A/S și SBS Danish Television Ltd

      Intervenientă în susținerea reclamantei în cauza T-336/04: Viasat Broadcasting UK Ltd

      Pârâtă în cauzele T-309/04, T-317/04, T-329/04 et T-336/04: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: în cauzele T-309/04, T-317/04, T-329-04, H. Støvlbæk și M. Niejahr, în cauza T-329/04, deopotrivă N. Kahn și, în cauza T-336/04, N. Kahn și M. Niejahr, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei în cauza T-309/04: SBS TV A/S, SBS Danish Television Ltd șiViasat Broadcasting UK Ltd

      Intervenienți în susținerea pârâtei în cauzele T-329/04 și T 336/04: Regatul Danemarcei, TV 2/Danmark A/S și Union européenne de radio-télévision (UER)
   Obiectul
   În cauzele T-309/04 și T-317/04, cereri de anulare, în principal, a Deciziei 2006/217/CE a Comisiei din 19 mai 2004 privind măsurile adoptate de Danemarca în favoarea TV 2/Danmark (JO 2006, L 85, p. 1, rectificare în JO 2006, L 368, p. 112) și, în subsidiar, a articolului 2 din decizia amintită sau a alineatelor (3) și (4) ale acestui articol, iar în cauzele T-329/04 și T-336/04, cereri de anulare a aceleiași decizii în măsura în care prin aceasta se constată existența unui ajutor de stat parțial compatibil cu piața comună.
   Dispozitivul

               1)

               Cauzele T-309/04, T-317/04, T-329/04 și T-336/04 sunt conexate în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Anulează Decizia 2006/217/CE a Comisiei din 19 mai 2004 privind măsurile adoptate de Danemarca în favoarea TV 2/Danmark.

               3)

               TV 2/Danmark A/S, Regatul Danemarcei și Comisia suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată în cauzele T-309/04 R și T-317/04 R.

               4)

               Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată în cauzele T-309/04 și T-317/04, precum și cheltuielile de judecată ale TV 2/Danmark A/S și ale Regatului Danemarcei în cauzele menționate.

               5)

               Union européenne de radio télévision (UER), SBS TV A/S, SBS Danish Television Ltd și Viasat Broadcasting UK Ltd suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată în cauza T-309/04.

               6)

               SBS TV, SBS Danish Television și Viasat Broadcasting UK suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată efectuate în calitate de părți principale și de interveniente în cauzele T-329/04 și T-336/04.

               7)

               Viasat Broadcasting UK suportă o zecime din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie, de TV2/Danmark A/S, de Regatul Danemarcei și de UER în cauza T-329/04.

               8)

               SBS TV și SBS Danish Television suportă o zecime din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie, de TV2/Danmark A/S, de Regatul Danemarcei și de UER în cauza T-336/04.

               9)

               Comisia, TV 2/Danmark A/S, Regatul Danemarcei și UER suportă, fiecare, nouă zecimi din propriile cheltuieli de judecată în cauzele T-329/04 și T-336/04.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.