title: Cauza C-421/15 P: Recurs formulat la 29 iulie 2015 de Yoshida Metal Industry Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 21 mai 2015 în cauzele conexate T-331/10 RENV și T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/13

         Recurs formulat la 29 iulie 2015 de Yoshida Metal Industry Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 21 mai 2015 în cauzele conexate T-331/10 RENV și T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-421/15 P)
   (2015/C 389/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (reprezentanți: J. Cohen, Solicitor, G. Hobbs QC, T. St Quintin, Barrister)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Pi-Design AG, Bodum France și Bodum Logistics A/S

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții, cu titlu principal:

               a)

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 21 mai 2015, în cauzele conexate T-331/10 RENV și T-416/10 RENV;

               b)

               admiterea acțiunii în anulare formulate de recurentă în cauza în care s-a pronunțat hotărârea atacată și anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 mai 2010 în cauza R 1235/2008-1;

               c)

               admiterea acțiunii în anulare formulate de recurentă în cauza în care s-a pronunțat hotărârea atacată și anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 mai 2010 în cauza R 1237/2008-1;

               d)

               obligarea OAPI și a intervenientelor la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de recurentă, inclusiv a celor cu privire la care Curtea a amânat pronunțarea prin Hotărârea din 6 martie 2014, Pi-Design și alții/Yoshida Metal Industry, C-337/12 P-C-340/12 P, EU:C:2014:129.

         În cazul în care Curtea nu va admite cererea principală, recurenta solicită, cu titlu subsidiar:

               a)

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 21 mai 2015 în cauzele conexate T-331/10 RENV și T-416/10 RENV, în măsura în care aceasta privește următoarele produse pentru care au fost înregistrate mărcile comunitare nr. 1371244 și nr. 1372580: în clasa 8, pietre de polizat și suporturi pentru pietre de polizat; în clasa 21, recipiente pentru gospodărie sau bucătărie (care nu sunt nici din metale prețioase și nici placate cu acestea) și blocuri pentru cuțite.

               b)

               admiterea cererii în anulare formulate de recurentă în cauza în care s-a pronunțat hotărârea atacată și anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 mai 2010 în cauza R 1235/2008-1, în măsura în care aceasta privește următoarele produse pentru care s-a înregistrat marca comunitară nr. 1371244: clasa 8, pietre de polizat și suporturi pentru pietre de polizat; clasa 21, recipiente pentru gospodărie sau bucătărie (care nu sunt nici din metale prețioase și nici placate cu acestea) și blocuri pentru cuțite.

               c)

               admiterea cererii în anulare formulate de recurentă în cauza în care s-a pronunțat hotărârea atacată și anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 mai 2010 în cauza R 1237/2008-1, în măsura în care aceasta privește următoarele produse pentru care s-a înregistrat marca comunitară no1372580: clasa 8, pietre de polizat și suporturi pentru pietre de polizat; clasa 21, recipiente pentru gospodărie sau bucătărie (care nu sunt nici din metale prețioase și nici placate cu acestea) și blocuri pentru cuțite.

               d)

               obligarea OAPI și a intervenientelor la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de recurentă, inclusiv a celor cu privire la care Curtea a amânat pronunțarea prin Hotărârea din 6 martie 2014, Pi-Design și alții/Yoshida Metal Industry, C-337/12 P-C-340/12 P, EU:C:2014:129.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurenta invocă două motive.

               a)

               primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a încălcat dispozițiile articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din regulament (1), în măsura în care le-a interpretat eronat și, prin urmare, le-a aplicat în mod eronat semnelor reprezentate grafic în mărcile în litigiu.

               b)

               al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, cu titlu suplimentar sau subsidiar, Tribunalul a încălcat dispozițiile articolului 52 alineatul (3) din regulament, în măsura în care nu a examinat aplicarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) fiecăreia dintre diferitele categorii de produse pentru care au fost înregistrate semnele reprezentate grafic în mărcile în litigiu.

      În susținerea primului motiv, recurenta invocă, în esență:

   La punctul 39 din hotărârea atacată, Tribunalul a constatat că articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) se aplică oricărui semn, bi- sau tridimensional, în cazul în care toate caracteristicile esențiale ale semnului îndeplinesc o funcție tehnică. Cu toate acestea, efectuând această constatare și aplicând-o mărcilor în litigiu, hotărârea atacată încalcă (și, în consecință, lipsește de efecte) constatările efectuate la punctul 48 din Hotărârea Curții Lego Juris/OAPI, C-48/09 P, EU:C:2010:516, și anume, pe de o parte, că dispozițiile articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) nu împiedică înregistrarea unui semn ca marcă „pentru simplul motiv că are caracteristici utilitare” și, pe de altă parte, că termenii „exclusiv” și „necesară” sunt meniți să restrângă domeniul de aplicare al articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) doar la semnele care sunt „numai […] forme[…] [ale] unui produs care nu fac decât să încorporeze o soluție tehnică”.
   Tribunalul ar fi trebuit să concluzioneze, în conformitate cu constatările din cauza Lego Juris, că articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) nu impune nicio condiție legală ca semnele bi- sau tridimensionale să fie lipsite de caracteristici utilitare și nu împiedică înregistrarea unor „semne hibride” care cuprind elemente de desen decorativ importante din punct de vedere vizual care nu „fac decât să încorporeze o soluție tehnică”, ci îndeplinesc și o funcție distinctivă, de tipul celei care se presupune că o îndeplinesc mărcile. Cu toate acestea, Tribunalul s-a îndepărtat în mod eronat de criteriile legale pertinente pentru aplicarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) (și, în consecință, nu le-a aplicat), în măsura în care nu a plecat de la principiul că semnele reprezentate grafic în mărcile în litigiu constituiau „semne hibride” care cuprindeau elemente de desen decorativ (motive importante din punct de vedere vizual pentru orice observator, sub forma unor puncte negre create prin gravare și colorarea gravurilor) care, astfel cum confirmă Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 31 octombrie 2001, citată la punctul 5 din hotărârea atacată, prezintă un caracter distinctiv.
   Dacă Tribunalul nu ar fi efectuat o interpretare eronată și, în consecință, o aplicare eronată a articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) prin adoptarea și aplicarea unei abordări greșite capacității gravurilor de a prezenta simultan caracteristici utilitare și distinctive pentru semnele reprezentate grafic în mărcile în litigiu, acesta ar fi concluzionat că dispozițiile menționate nu excludeau de la înregistrare semnele respective și că deciziile contrare ale Camerei întâi de recurs a OAPI erau eronate și trebuiau anulate.

      În susținerea celui de al doilea motiv, recurenta invocă, în esență:

   În temeiul articolului 52 alineatul (3) din regulament, Tribunalul trebuia să examineze dacă articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din regulament atrage nulitatea semnelor reprezentate grafic în mărcile în litigiu, pentru motivul că reprezintă „numai […] forme[…] [ale] unui produs care nu fac decât să încorporeze o soluție tehnică” (conform punctului 48 din Hotărârea Lego Juris/OAPI, C-48/09 P, EU:C:2010:516), pentru toate produsele pentru care sunt înregistrate sau doar pentru unele dintre acestea, iar în acest din urmă caz, pentru ce categorii anume. Tribunalul nu a îndeplinit această condiție esențială și, prin urmare, a omis să efectueze constatări de care depindea în mod necesar legalitatea concluziilor sale în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii).
   În plus și în orice caz, Tribunalul nu putea îndeplini condiția esențială prevăzută la articolul 52 alineatul (3) din regulament prin aplicarea raționamentului care a stat la baza concluziilor sale în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) pentru toate produsele fără mânere pentru care au fost înregistrate semnele reprezentate grafic în mărcile în litigiu. În special, semnele au fost înregistrate pentru următoarele categorii de produse fără mânere pentru care concluziile Tribunalului în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) nu puteau fi reținute legal în conformitate cu condițiile articolului 52 alineatul (3): în clasa 8, pietre de polizat și suporturi pentru pietre de polizat; în clasa 21, recipiente pentru gospodărie sau bucătărie (care nu sunt nici din metale prețioase și nici placate cu acestea) și blocuri pentru cuțite.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-221/15: Acțiune introdusă la 5 mai 2015 – Arbuzov/Consiliul

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/36

         Acțiune introdusă la 5 mai 2015 – Arbuzov/Consiliul
   (Cauza T-221/15)
   (2015/C 279/44)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamant: Sergej Arbuzov (Kiev, Ucraina) (reprezentant: M. Machytková, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care îl privesc pe reclamant, și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să ramburseze reclamantului cheltuielile de judecată efectuate în cursul procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare

                           —

                           În această privință, reclamantul invocă o încălcare a dreptului său la bună administrare, garantat la articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) literele (a) și (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) pentru motivul că, în opinia sa, pârâtul nu a acționat dând dovadă de diligența care i-ar fi impus să examineze în mod minuțios și imparțial toate elementele pertinente ale cazului reclamantului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate

                           —

                           În acest sens, reclamantul afirmă că pârâtul i-a încălcat dreptul de proprietate, garantat reclamantului prin articolul 17 alineatul (1) din cartă și prin articolul 1 din Protocolul adițional nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, dat fiind că, ulterior încălcării dreptului reclamantului la bună administrare, pârâtul a adoptat actele atacate care restrâng dreptul la proprietate al reclamantului, fără temei juridic și în contradicție cu condițiile enumerate la articolul 52 alineatul (1) din cartă.


title: Cauza T-243/09: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Fedecom/Comisia ( „Ajutoare de stat — Sectorul fructelor și legumelor — «Planuri de urgență» prin care se urmărește sprijinirea pieței fructelor și legumelor din Franța — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Noțiunea de ajutor de stat — Resurse de stat — Cofinanțare de către un organism public și prin contribuții voluntare din partea organizațiilor de producători — Argumente contrare elementelor factuale furnizate în cadrul procedurii administrative — Ajutoare pentru funcționare — Încredere legitimă” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/21

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Fedecom/Comisia
   (Cauza T-243/09) (1)

   (Ajutoare de stat - Sectorul fructelor și legumelor - «Planuri de urgență» prin care se urmărește sprijinirea pieței fructelor și legumelor din Franța - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Noțiunea de ajutor de stat - Resurse de stat - Cofinanțare de către un organism public și prin contribuții voluntare din partea organizațiilor de producători - Argumente contrare elementelor factuale furnizate în cadrul procedurii administrative - Ajutoare pentru funcționare - Încredere legitimă)
   2012/C 355/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fédération de l’organisation économique fruits et légumes (Fedecom) (Paris, Franța) (reprezentant: C. Galvez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: B. Stromsky, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 203 final a Comisiei din 28 ianuarie 2009 privind „planurile de urgență” în sectorul fructelor și legumelor puse în aplicare de către Republica Franceză.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fédération de l’organisation économique fruits et légumes (Fedecom) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza C-494/11 P: Recurs introdus la 23 septembrie 2011 de Otis Luxembourg Sàrl, fostă General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauza T-141/07, Otis Luxembourg Sàrl, anciennement General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG/Comisia Europeană

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/18

         Recurs introdus la 23 septembrie 2011 de Otis Luxembourg Sàrl, fostă General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauza T-141/07, Otis Luxembourg Sàrl, anciennement General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG/Comisia Europeană
   (Cauza C-494/11 P)
   2011/C 347/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Otis Luxembourg Sàrl, fostă General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG (reprezentanți: A. Winckler, avocat, J. Temple Lang, solicitor, C.J. Cook, advocate, D. Gerard, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               în temeiul elementelor de care Curtea dispune, anularea în parte a deciziei atacate și reducerea cunatumului amenzilor stabilite în aceasta sau, în cazul în care apreciază oportun, anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru reexaminarea faptelor pertinente;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în recurs, cât și în procedura desfășurată în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul primului motiv, recurenta contestă concluziile Tribunalului potrivit cărora Comisia a reținut în mod întemeiat că Otis SA răspunde pentru încălcările comise de GTO în Luxemburg. Acest motiv este împărțit în patru aspecte. Prin primul aspect se invocă faptul că Tribunalul a comis o eroare de fond în măsura în care acesta ar fi încălcat criteriul stabilit în Hotărârea Curții din 10 septembrie 2009, Akzo Nobel și alții/Comisia (C-97/08 P, Rep., p. I-8237) și noțiunea de întreprindere unică. Prin intermediul celui de al doilea aspect se susține că Tribunalul și-a depășit competențele prin faptul că s-a întemeiat pe elemente de fapt pe care Comisia nu le reținuse în decizia atacată și nu figurau în dosarul său. Prin intermediul celui de al treilea aspect se susține că Tribunalul ar fi caracterizat într-un mod inexact natura și conținutul legăturilor juridice între GTO și Otis SA și ar fi denaturat situația de fapt. Prin intermediul celui de al patrulea aspect se afirmă că Tribunalul nu și-a motivat în mod corespunzător respingerea motivului întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației sale de egalitate de tratament a societăților mamă ale GTO și MEE.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentele critică Tribunalul pentru faptul că ar fi comis erori de drept prin confirmarea stabilirii cuantumului de bază a amenzii aplicate pentru încălcarea comisă în Republica Federală Germania. Acest motiv este împărțit în două aspecte. Prin primul aspect se susține că Tribunalul ar fi efectuat o interpretare greșită a Orientărilor din 1998 privind calculul amenzilor considerând că Comisia nu era obligată să țină seama de mărimea pieței afectate pentru stabilirea cuantumului de bază a amenzii. Prin cel de al doilea aspect se afirmă că Tribunalul nu și-a motivat în mod corespunzător constatările referitoare la determinarea mărimii piețelor afectate și împărțirea participanților în categorii.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv recurentele afirmpă că Tribunalul a comis erori de drept și și-a depășit competențele prin faptul că a refuzat să acorde societății Otis beneficiul „imunității parțiale” în temeiul punctului 23 litera (b) ultimul alineat din Comunicarea din 2002 privind cooperarea. Acest motiv este împărțit în două aspecte. Prin primul aspect se susține că Tribunalul nu a aplicat criteriile juste de acordare a „imunității parțiale”, și-a depășit competențele prin faptul că a înlocuit aprecierea Comisiei cu propria apreciere a probelor depuse de Otis și a încălcat normele în vigoare referitoare la probă. Prin cel de al doilea aspect se susține că Tribunalul a interpretat în mod eronat obligația de motivare ce revine Comisiei.


title: Cauza C-500/14: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Torino – Italia) – Ford Motor Company/Wheeltrims srl (Trimitere preliminară — Desene sau modele industriale — Directiva 98/71/CE — Articolul 14 — Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Articolul 110 — Așa-zisa clauză „privind reparațiile” — Utilizarea de către un terț a unei mărci, fără acordul titularului, pentru piese de schimb sau accesorii pentru vehicule automobile identice cu produsele pentru care este înregistrată marca)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/14

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Torino – Italia) – Ford Motor Company/Wheeltrims srl
   (Cauza C-500/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Desene sau modele industriale - Directiva 98/71/CE - Articolul 14 - Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Articolul 110 - Așa-zisa clauză „privind reparațiile” - Utilizarea de către un terț a unei mărci, fără acordul titularului, pentru piese de schimb sau accesorii pentru vehicule automobile identice cu produsele pentru care este înregistrată marca))
   (2016/C 038/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Torino

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ford Motor Company

      Pârâtă: Wheeltrims srl

      Dispozitivul

   Articolul 14 din Directiva 98/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind protecția juridică a desenelor și modelelor industriale și articolul 110 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare trebuie interpretate în sensul că nu permit, prin derogare de la dispozițiile Directivei 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci și ale Regulamentului (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, unui fabricant de piese detașate și de accesorii pentru autovehicule cum sunt capacele de jante să aplice pe produsele sale un semn identic cu o marcă înregistrată, printre altele, pentru astfel de produse de către un producător de autovehicule fără acordul acestuia din urmă, pentru motivul că o astfel de utilizare a acestei mărci ar constitui singurul mod de a repara vehiculul în cauză, reconstituindu-i, în calitate de produs complex, aspectul inițial.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza T-473/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2007 — Asturias Cuerno/Comisia Comunităților Europene ( Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor — Servicii prestate pentru o organizație internațională — Indemnizație de instalare — Diurnă )

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2007 — Asturias Cuerno/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-473/04) (1)

   („Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor - Servicii prestate pentru o organizație internațională - Indemnizație de instalare - Diurnă’)
   (2007/C 183/62)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Cristina Asturias Cuerno (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: R. García-Gallardo Gil-Fournier și A. Sayagués Torres, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, agent, asistat de J. Rivas Andrés, J. Gutiérrez Gisbert și M. Canal Fontcuberta, avocats)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 25 august 2004 prin care s-a respins reclamația reclamantei din 27 aprilie 2004 și prin care i s-a refuzat acordarea indemnizației de expatriere prevăzută de articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene, precum și a altor indemnizații conexe.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Comisiei din 28 ianuarie 2004 și 25 august 2004.

               2)

               Reclamanta are dreptul la acordarea indemnizației de expatriere prevăzută de articolul 4 din anexa VII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene, precum și de indemnizația de instalare prevăzută de articolul 5 din anexa respectivă.

               3)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               4)

               Comisia suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 45, 19.2.2005.


title: Cauza T-241/13: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Grecia/Comisia [„FEOGA — Secțiunea «Garantare» — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Carne de vită și mânzat — Carne de oaie și de capră — Tutun — Articolul 69 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/44

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Grecia/Comisia
   (Cauza T-241/13) (1)

   ([„FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Carne de vită și mânzat - Carne de oaie și de capră - Tutun - Articolul 69 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004”])
   (2016/C 048/49)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias, S. Papaïoannou și A. Vasilopoulou, agents)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Marcoulli și D. Triantafyllou, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/123/UE a Comisiei din 26 februarie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 67, p. 20), în măsura în care aceasta exclude anumite cheltuieli contractate de Republica Elenă

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2013/123/UE de punere în aplicare a Comisiei din 26 februarie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care exclude anumite cheltuieli contractate de Republica Elenă în sectorul tutunului pentru anul de cerere 2006.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană și Republica Elenă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-198/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Helsingin hovioikeus (Finlanda) la 22 aprilie 2014 – Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Helsingin hovioikeus (Finlanda) la 22 aprilie 2014 – Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus
   (Cauza C-198/14)
   2014/C 202/15
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Helsingin hovioikeus

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Valev Visnapuu

      Intimați: Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus

      Întrebările preliminare

               1)

               Admisibilitatea reglementării finlandeze cu privire la perceperea taxei pe ambalajele de băuturi, potrivit căreia această taxă se aplică în cazul în care ambalajul nu este inclus într-un sistem de returnare, trebuie apreciată în raport cu articolul 110 TFUE, iar nu în raport cu articolul 34 TFUE? Sistemul de returnare în discuție trebuie să fie un sistem de reţinere a garanţiei pentru ambalaj, prin care ambalatorul sau importatorul băuturilor asigură, pe cont propriu sau în conformitate cu modalitatea prevăzută de Legea privind deșeurile sau de prevederile legale aplicabile în provincia Åland, refolosirea sau recuperarea ambalajelor de băuturi, astfel încât acestea să fie refolosite sau recuperate ca materie primă.

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: reglementarea menționată este conformă cu articolul 1 alineatul (1) şi cu articolele 7 și 15 din Directiva 94/62/CE (1), în condițiile în care se ia în considerare și articolul 110 TFUE?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: reglementarea menționată este conformă cu articolul 1 alineatul (1) şi cu articolele 7 și 15 din Directiva 94/62/CE, în condițiile în care se ia în considerare și articolul 34 TFUE?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la a treia întrebare: reglementarea finlandeză cu privire la taxa pe ambalajele de băuturi trebuie considerată admisibilă în conformitate cu articolul 36 TFUE?

               5)

               În situația în care un cumpărător finlandez a cumpărat, prin internet sau prin alt mijloc de vânzare la distanță, de la un vânzător care activează în alt stat membru, băuturi alcoolice pe care vânzătorul le transportă în Finlanda, cerința potrivit căreia, pentru activitatea care vizează băuturile alcoolice care urmează a fi importate, persoana care utilizează aceste băuturi în scopuri comerciale trebuie să dețină o autorizație specială pentru comercializarea cu amănuntul, poate fi calificată ca privind existența sau funcționarea unui monopol, astfel încât să nu i se opună dispozițiile articolului 34 TFUE ci să trebuiască apreciată în lumina articolului 37 TFUE?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a cincea întrebare: cerința privind deținerea autorizației este conformă cu condițiile monopolurilor naţionale cu caracter comercial în sensul articolului 37 TFUE?

               7)

               În cazul unui răspuns negativ la a cincea întrebare și în situația în care în speță trebuie să se aplice articolul 34 TFUE: reglementarea finlandeză în temeiul căreia, la comandarea unor băuturi alcoolice prin internet sau prin alt mijloc de vânzare la distanță, importul băuturilor pentru consum propriu este permis doar dacă importul a fost realizat de către persoana care dă comanda sau de către un terț independent de vânzător, altfel impunându-se deținerea unei autorizații prevăzute în Legea privind alcoolul, constituie o restricție cantitativă la import sau o măsură cu efect echivalent, care încalcă prevederile articolului 34?

               8)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară: se poate considera că reglementarea este justificată și proporțională din perspectiva protecției sănătății și vieții persoanelor?

      (1)  Directiva 94/62/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 20 decembrie 1994 privind ambalajele şi deşeurile de ambalaje (JO L 365, p. 10, Ediţie specială, 13/vol. 14, p. 238).


title: Cauza T-466/12: Hotărârea Tribunalului din 17 martie 2015 – RFA International/Comisia [„Dumping — Import de ferosiliciu originar din Rusia — Respingerea cererilor de rambursare a taxelor antidumping achitate — Stabilirea prețului de export — Entitate economică unică — Stabilirea marjei de dumping — Aplicarea unei metode diferite de cea utilizată în cursul anchetei inițiale — Schimbarea circumstanțelor — Articolul 2 alineatul (9) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009”]

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/36

         Hotărârea Tribunalului din 17 martie 2015 – RFA International/Comisia
   (Cauza T-466/12) (1)

   ([„Dumping - Import de ferosiliciu originar din Rusia - Respingerea cererilor de rambursare a taxelor antidumping achitate - Stabilirea prețului de export - Entitate economică unică - Stabilirea marjei de dumping - Aplicarea unei metode diferite de cea utilizată în cursul anchetei inițiale - Schimbarea circumstanțelor - Articolul 2 alineatul (9) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009”])
   (2015/C 146/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: RFA International, LP (Calgary, Canada) (reprezentant: B. Evtimov, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Němečková și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziilor C(2012) 5577 final, C(2012) 5585 final, C(2012) 5588 final, C(2012) 5595 final, C(2012) 5596 final, C(2012) 5598 final și C(2012) 5611 final ale Comisiei din 10 august 2012 privind cererile de rambursare a unor taxe antidumping achitate pentru importurile de ferosiliciu originar din Rusia, în măsura în care prin aceste decizii se refuză rambursarea taxelor antidumping achitate, cu excepția celor cu privire la care cererea a fost declarată inadmisibilă ca urmare a expirării termenului legal.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă RFA International, LP la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 389, 15.12.2012.


title: Cauza F-3/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 26 octombrie 2010 AB/Comisia (Funcție publică — Agenți contractuali — Nereînnoirea unui contract pe perioadă determinată — Reclamație tardivă — Inadmisibilitate vădită)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/38

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 26 octombrie 2010 AB/Comisia
   (Cauza F-3/10) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Nereînnoirea unui contract pe perioadă determinată - Reclamație tardivă - Inadmisibilitate vădită)
   2011/C 13/73
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: AB (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu reînnoi contractul de agent contractual al reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Obligă reclamantul la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010, p. 69.


title: Cauza T-591/15: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2015 – Transavia Airlines/Comisia

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/74

         Acțiune introdusă la 13 octombrie 2015 – Transavia Airlines/Comisia
   (Cauza T-591/15)
   (2015/C 398/87)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Transavia Airlines (Schiphol, Țările de Jos) (reprezentanți: R. Elkerbout și M. R. Baneke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (3) și [în măsura în care se referă la articolul 1 alineatul (3)] a articolelor 3, 4 și 5 din decizia Comisiei Europene;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei (UE) 2015/1227 a Comisiei din 23 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.22614 (C 53/07) pus în aplicare de Franța în favoarea Camerei de Comerț și Industrie din Pau-Béarn, Ryanair, Airport Marketing Services și Transavia [notificată cu numărul C(2014) 5085] (JO 2015, L 201, p. 109).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a dreptului la apărare.

                           —

                           Reclamantei nu i s-a acordat posibilitatea de a-și susține punctul de vedere înainte de adoptarea deciziei atacate.

                           —

                           Comisia nu putea să refuze cererea de acces la anumite documente din dosar formulată de reclamantă la 25 august 2015.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât pretinsul ajutor de stat a fost imputat în mod eronat statului francez.

                           —

                           Comisia a calificat în mod incorect „Camera de Comerț și Industrie din Pau-Béarn” drept autoritate.

                           —

                           Comisia se contrazice în cadrul aprecierii înseși a caracterului „Camerei de Comerț și Industrie din Pau-Béarn”.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât criteriul operatorului în economia de piață a fost aplicat în mod eronat.

                           —

                           Comisia a motivat insuficient rațiunea pentru care a aplicat criteriul rentabilității în loc să efectueze o comparație cu prețul pieței.

                           —

                           Comisia a aplicat criteriul rentabilității în mod eronat, întrucât nu a ținut seama de motivarea aeroportului din Pau pentru a încheia un contract cu reclamanta, a prevăzut un orizont de timp prea scurt și nu a clarificat care sunt veniturile și avantajele pentru aeroportul din Pau pe care le-a luat în considerare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a constatat în mod eronat că pretinsul avantaj economic este selectiv.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât nu s-a examinat dacă pretinsele avantaje economice ar avea în fapt și efecte negative asupra concurenței.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, întrucât Comisia a săvârșit o eroare de apreciere și a interpretat dreptul în mod eronat, prin faptul că a constatat că ajutorul oferit reclamantei era echivalent cu pierderile cumulate înregistrate de aeroportul din Pau în perioada 2006-2009, deși în realitate aceasta ar fi trebuit să analizeze avantajul care i-a fost acordat efectiv reclamantei.


title: Cauza T-257/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2009 — Republica Polonă/Comisia [ Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Măsuri tranzitorii care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre — Regulamentul (CE) nr. 1972/2003 de instituire a unor măsuri în ceea ce privește schimburile de produse agricole — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Data la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Modificarea unei dispoziții a unui regulament — Redeschiderea căii acțiunii împotriva acestei dispoziții și împotriva tuturor dispozițiilor care formează un tot împreună cu aceasta — Admisibilitate parțială — Proporționalitate — Principiul nediscriminării — Încredere legitimă — Motivare ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/42

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2009 — Republica Polonă/Comisia
   (Cauza T-257/04) (1)

   („Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Măsuri tranzitorii care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre - Regulamentul (CE) nr. 1972/2003 de instituire a unor măsuri în ceea ce privește schimburile de produse agricole - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Data la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Modificarea unei dispoziții a unui regulament - Redeschiderea căii acțiunii împotriva acestei dispoziții și împotriva tuturor dispozițiilor care formează un tot împreună cu aceasta - Admisibilitate parțială - Proporționalitate - Principiul nediscriminării - Încredere legitimă - Motivare”)
   2009/C 180/76
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: inițial J. Pietras, ulterior E. Ośniecka-Tamecka, T. Nowakowski, M. Dowgielewicz și B. Majczyna, agenți, asistați de M. Szpunar, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial A. Stobiecka-Kuik, L. Visaggio și T. van Rijn, ulterior T. van Rijn, H. Tserepa-Lacombe și A. Szmytkowska, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anularea articolului 3 și a articolului 4 alineatul (3) și alineatul (5) a opta liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1972/2003 al Comisiei din 10 noiembrie 2003 privind măsurile tranzitorii care urmează să fie adoptate în ceea ce privește schimburile de produse agricole în contextul aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei (JO L 293, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 50, p. 100), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 230/2004 al Comisiei din 10 februarie 2004 (JO L 39, p. 13, Ediție specială, 03/vol. 53, p. 186), precum și prin Regulamentul (CE) nr. 735/2004 al Comisiei din 20 aprilie 2004 (JO L 114, p. 13, Ediție specială, 03/vol. 55, p. 213)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Polonă să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 251, 9.10.2004.


title: Cauza T-136/13: Acțiune introdusă la 11 martie 2013 — Hanwha SolarOne și alții/Parlamentul European și alții

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/22

         Acțiune introdusă la 11 martie 2013 — Hanwha SolarOne și alții/Parlamentul European și alții
   (Cauza T-136/13)
   2013/C 123/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd (Qidong, China), Hanwha SolarOne Technology Co. Ltd (Lianyungang, China), Hanwha SolarOne Solar Technology (Shanghai) Co. Ltd (Shanghai, China) și Hanwha Solar Electric Power Engineering Co. Ltd (Qidong) (reprezentant: F. Graafsma, avocat)

      Pârâți: Parlamentul European, Comisia Europeană și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 1168/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 344, p. 1), în măsura în care a fost aplicat reclamantelor;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 3 ianuarie 2013 prin care aceasta a refuzat să examineze cererile reclamantelor privind recunoașterea statutului acestora de întreprinderi care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață și

               —

               obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv unic.
   Reclamantele solicită anularea Regulamentului (UE) nr. 1168/2012 în măsura în care se aplică reclamantelor și cererilor reclamantelor privind recunoașterea statutului acestora de întreprinderi care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață, adresate Comisiei Europene conform articolului 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază, în cadrul procedurii antidumping privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume, celule și plachete) originare din Republica Populară Chineză (avizul de deschidere publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 6 septembrie 2012, JO C 269, p. 5). Reclamantele solicită de asemenea anularea deciziei din 3 ianuarie 2013 prin care Comisia a refuzat să examineze cererile reclamantelor privind recunoașterea statutului acestora de întreprinderi care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață, depuse în cadrul investigației menționate.
   Reclamantele susțin că Regulamentul (UE) nr. 1168/2012, astfel cum a fost aplicat de Comisie reclamantelor prin decizia din 3 ianuarie 2013, și decizia din 3 ianuarie 2013 prin care Comisia a stabilit că nu va examina cererilor reclamantelor privind recunoașterea statutului lor de întreprinderi care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață nu respectă încrederea legitimă a reclamantelor și sunt aplicate retroactiv în defavoarea acestora în lipsa unor motive temeinice. Prin urmare, Regulamentul (UE) nr. 1168/2012, astfel cum a fost aplicat de Comisie reclamantelor prin decizia din 3 ianuarie 2013, și decizia din 3 ianuarie 2013 încalcă în mod vădit principiile fundamentale ale securității juridice și bunei-credințe.


title: Cauza T-187/10: Hotărârea Tribunalului din 10 mai 2011 — Emram/OAPI — Guccio Gucci (G) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative G — Mărci naționale și comunitare figurative anterioare G — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/25

         Hotărârea Tribunalului din 10 mai 2011 — Emram/OAPI — Guccio Gucci (G)
   (Cauza T-187/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative G - Mărci naționale și comunitare figurative anterioare G - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 186/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Maurice Emram (Marsilia, Franța) (reprezentant: M. Benavï, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Guccio Gucci SpA (Florența, Italia) (reprezentant: F. Jacobacci, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 februarie 2010 (cauza R 1281/2008-1) privind o procedură de opoziție între Guccio Gucci SpA și domnul Maurice Emram

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Maurice Emram la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-428/07: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2007 — Centre d'Étude et de Valorisation des Algues SA/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/48

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2007 — Centre d'Étude et de Valorisation des Algues SA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-428/07)
   (2008/C 22/90)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Centre d'Étude et de Valorisation des Algues SA (CEVA) (Pleubian, Franța) (reprezentant: J.-M. Peyrical, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Cu titlu principal, constatarea neregulilor procedurale și a încălcării obligației de respectare a contradictorialității și, în consecință, anularea notei de debit nr. 3240908670 a Comisiei din data de 20 septembrie 2007 și obligarea acesteia la restituirea către CEVA a sumei aferente notei de debit respective;

               —

               cu titlu subsidiar, constatarea faptului că erorile reținute în raportul de audit nu prezintă suficientă gravitate pentru aplicarea articolului 3.5 din anexa II la contract, anularea notei de debit nr. 3240908670 a Comisiei din data de 20 septembrie 2007 în măsura în care impune restituirea integrală a sumelor plătite către CEVA în cadrul contractului SEAHEALTH și obligarea Comisiei la restituirea către CEVA a sumei aferente notei de debit respective;

               —

               cu titlu în mare măsură subsidiar, desemnarea unui expert ales de Tribunal în vederea verificării metodei de calcul folosite de CEVA cu privire la timpul afectat pentru realizarea proiectelor; confruntarea acestei metode cu contractul SEAHEALTH și cu costurile efective, prezentate în situația cheltuielilor; stabilirea, în formă procentuală, a diferenței dintre cuantumul erorilor de înregistrare a timpului de lucru, astfel cum a fost prezentat Comisiei și valoarea de înregistrare a acestui timp de lucru potrivit metodei de calcul aplicabile CEVA; realizarea unei evaluări a timpului de lucru direct necesar pentru realizarea misiunilor CEVA în cadrul contractului SEAHEALTH; stabilirea dacă acest timp de lucru efectiv pentru realizarea acestor misiuni, putea fi inferior valorii de 7 092,88 ore directe luate în considerare de CEVA.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată, reclamantul solicită anularea notei de debit prin care Comisia a solicitat restituirea în întregime a plăților efectuate în avans către reclamant în cadrul contractului SEAHEALTH nr. QLK1-CT-2002-02433 privind proiectul „Alimentation, nutrition et santé” (Alimentație, nutriție și sănătate), care se înscrie în acțiunea cheie „Qualité de la vie et gestion des ressources vivantes” (Calitatea vieții și gestiunea resurselor vii) (1).
   În sprijinul cererii formulate, reclamantul invocă un motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare întrucât prin încălcarea principiului contradictorialității Comisia și-ar fi întemeiat cererea de restituire pe foile de prezență și pe concluziile OLAF, despre care reclamantul nu avea cunoștință.
   Cu titlu subsidiar, reclamantul contestă aplicarea de către Comisie a articolului 3.5 din anexa II și constatarea efectuată de Comisie, în sensul că faptele cauzei erau suficient de grave pentru a invoca noțiunea de neregulă financiară gravă, care justifică o restituire integrală a plăților efectuate în avans.

      (1)  Al cincilea program-cadru al Comunității Europene pentru acțiuni comunitare în domeniul cercetării, dezvoltării tehnologice și demonstrațiilor 1998-2002.


title: Cauza T-76/07: Acțiune introdusă la 12 martie 2007 — El Fatmi/Consiliu

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/22

         Acțiune introdusă la 12 martie 2007 — El Fatmi/Consiliu
   (Cauza T-76/07)
   (2007/C 117/36)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Nouriddin El Fatmi (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: M.J.G. Uiterwaal, advocaat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce îl privește pe reclamant, Poziția comună 2002/402/PESC (JO 2001 L 344, p. 93) a fost utilizată în mod nejustificat drept fundament al Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 (JO 2001, L 344, p. 70), astfel încât regulamentul nu este obligatoriu pentru reclamant;

               —

               cu titlu subsidiar, constatarea faptului că acest regulament nu trebuie să fie aplicat reclamantului;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Deciziei 2006/1008/CE din 21 decembrie 2006 (JO L 379, p. 123);

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt aceleași cu cele din cauza T-75/07, Hamdi/Consiliu, cu excepția ultimului motiv, pe care reclamantul nu se mai întemeiază în prezenta cauză.


title: Cauza T-685/13: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2013 — Copernicus-Trademarks/OAPI — Blue Coat Systems (BLUECO)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/41

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2013 — Copernicus-Trademarks/OAPI — Blue Coat Systems (BLUECO)
   (Cauza T-685/13)
   2014/C 52/79
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Regatul Unit) (reprezentanți: L. Pechan și S. Körber, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Blue Coat Systems, Inc. (Sunnyvale, Statele Unite ale Americii)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 octombrie 2013 în cauza R 2028/2012-1 și modificarea acesteia în sensul declarării acțiunii drept întemeiată și în consecință respingerea în întregime a opoziției;

               —

               obligarea pârâtului și a Blue Coat Systems, în cazul în care intervine în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii privind calea de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Copernicus-Trademarks.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BLUECO” pentru produse din clasa 9 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 724 675.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Blue Coat Systems, Inc.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „BLUE COAT” pentru produse din clasa 9 și servicii din clasele 38 și 42 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 3 016 235.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-430/10: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Magnesitas de Rubián și alții/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/39

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Magnesitas de Rubián și alții/Comisia
   (Cauza T-430/10)
   ()
   2010/C 317/71
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Spania), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Spania), Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atena, Grecia) (reprezentanți: H. Brokelmann și P. Martínez-Lage Sobredo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Cu titlu principal, anularea alineatului 3 din Documentul de referință privind cele mai bune tehnici disponibile în industriile producătoare de ciment, var și oxid de magneziu (JO C 166 din 25 iunie 2010), precum și a mențiunilor referitoare la industria oxidului de magneziu din celelalte alineate ale documentului de referință menționat;

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu va anula în integralitate alineatul 3 al documentului de referință menționat, anularea în orice caz a punctului 3.5.5.4 din documentul de referință, în special a valorilor emisiilor stabilite în Tabelul 3.11 și

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva unui act adoptat de Comisie în temeiul Directivei 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (1), prin care se stabilește un sistem de control al poluării și se prevede un mecanism de autorizare pentru anumite instalații industriale.
   În cadrul actului menționat se prevăd drept cele mai bune tehnici disponibile (BAT) reducerile emisiilor de SOx din gazele emanate și se stabilesc anumite valori ale emisiilor de SOx care, în afară de faptul că sunt mai reduse decât în cazul oricărui alt domeniu, pot fi atinse, în opinia reclamantelor, numai prin utilizarea unor tehnici care produc efecte nocive grave asupra mediului. Pe de altă parte, de asemenea potrivit reclamantelor, valorile amintite au fost determinate în temeiul datelor furnizate de o singură întreprindere și cu încălcarea procedurii stabilite în acest scop.
   În susținerea acțiunii lor, reclamantele invocă patru motive:

               —

               Necompetența Comisiei Europene
               În această privință, potrivit reclamantelor, Comisia nu era competentă să includă producerea oxidului de magneziu în actul atacat.

               —

               Existența unor încălcări ale normelor fundamentale de procedură
               În opinia reclamantelor, actul atacat este afectat de trei încălcări ale normelor fundamentale de procedură:

                           —

                           lipsa comunicării către reclamante a deschiderii procedurii de elaborare a actului atacat și participarea lor tardivă la aceasta;

                           —

                           lipsa din actul atacat a „split views” prezentate de reclamante și

                           —

                           nerespectarea termenului stabilit pentru analiza proiectului final al actului atacat.

               —

               Încălcarea articolului 1 din Directiva 2008/1/CE privind prevenirea și controlul integrat al poluării, în măsura în care actul atacat încalcă obiectivul declarat în articolul 1 din directiva menționată, care constă în protecția mediului în ansamblul său.

               —

               Încălcarea principiului general al egalității de tratament

         Reclamantele consideră că actul atacat încalcă principiul egalității prin tratarea în același mod a unor întreprinderi care se află în situații diferite.

      (1)  JO L 24, p. 8.


title: Cauza T-87/10: Hotărârea Tribunalului din 11 octombrie 2011 — Chestnut Medical Technologies/OAPI (PIPELINE) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PIPELINE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/29

         Hotărârea Tribunalului din 11 octombrie 2011 — Chestnut Medical Technologies/OAPI (PIPELINE)
   (Cauza T-87/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PIPELINE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2011/C 347/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chestnut Medical Technologies, Inc. (Menlo Park, California, Statele Unite) (reprezentanți: H. P. Kunz-Hallstein și R. Kunz-Hallstein, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 decembrie 2009 (cauza R 968/2009-2) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale PIPELINE ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Chestnut Medical Technologies, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-594/15: Acțiune introdusă la 14 octombrie 2015 – Metabolic Balance Holding/OAPI (Metabolic Balance)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/76

         Acțiune introdusă la 14 octombrie 2015 – Metabolic Balance Holding/OAPI (Metabolic Balance)
   (Cauza T-594/15)
   (2015/C 398/88)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Metabolic Balance Holding GmbH (Isen, Germania) (reprezentant: W. Riegger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „Metabolic Balance” – cererea de înregistrare nr. 1 2 5 86  137

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 august 2015 în cauza R 2156/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura de pe rolul camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-454/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hessisches Landesarbeitsgericht – Germania) – Jürgen Webb-Sämann/Christopher Seagon (curateur à la faillite de Baumarkt Praktiker DIY GmbH) (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2008/94/CE — Articolul 8 — Protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului — Dispoziții privind securitatea socială — Domeniu de aplicare — Măsuri necesare în vederea protejării drepturilor dobândite sau pe cale de a fi dobândite ale lucrătorilor salariați în cadrul unui sistem suplimentar de pensii — Obligația de a prevedea un drept la separarea din masa insolvenței a contribuțiilor la pensie neachitate — Inexistență)

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hessisches Landesarbeitsgericht – Germania) – Jürgen Webb-Sämann/Christopher Seagon (curateur à la faillite de Baumarkt Praktiker DIY GmbH)
   (Cauza C-454/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2008/94/CE - Articolul 8 - Protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului - Dispoziții privind securitatea socială - Domeniu de aplicare - Măsuri necesare în vederea protejării drepturilor dobândite sau pe cale de a fi dobândite ale lucrătorilor salariați în cadrul unui sistem suplimentar de pensii - Obligația de a prevedea un drept la separarea din masa insolvenței a contribuțiilor la pensie neachitate - Inexistență))
   (2017/C 030/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hessisches Landesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jürgen Webb-Sämann

      Pârât: Christopher Seagon (acționând în calitate de lichidator al Baumarkt Praktiker DIY GmbH)

      Dispozitivul

   Articolul 8 din Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului trebuie interpretat în sensul că nu impune ca, în cazul insolvenței angajatorului, reținerile din salariu convertite în contribuții la pensie ale unui fost angajat, pe care respectivul angajator ar fi trebuit să le plătească într un cont de pensie în beneficiul acestui angajat, să fie excluse din masa insolvenței.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza T-264/10: Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — Spania/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/53

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — Spania/Comisia
   (Cauza T-264/10)
   ()
   2010/C 221/84
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: Díaz Abad Nuria, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene din 10 mai 2010, prin care se admite suspendarea cererii de plată intermediară trimisă de Spania la 18 decembrie 2008 pentru motivele expuse la punctul I din temeiurile juridice ale prezentului memoriu;

               —

               declararea faptului că este necesară obligarea Comisiei Europene la plata dobânzilor care rezultă din întârzierea la plata efectivă a cererilor intermediare blocate în mod incorect;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect decizia Comisiei de a întrerupe termenul de plată a cererii de plată intermediară trimisă de Spania la 18 decembrie 2009. Această cerere de plată intermediară, care se ridică la suma de 37 320 854,12 euro, corespunde Programului operațional de intervenție comunitară din Fondul Social European de luptă împotriva discriminării în cadrul obiectivelor de convergență și de competitivitate regională și de ocupare a forței de muncă în Spania (CCI2007ESO5UPO002).
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-263/10 Spania/Comisia.


title: Cauza T-60/13: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – Appelrath-Cüpper/OAPI – Ann Christine Lizenzmanagement (AC) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative AC — Mărci naționale și internaționale figurative anterioare AC ANN CHRISTINE și comunitare figurative anterioare AC ANN CHRISTINE OCEAN și AC ANN CHRISTINE INTIMATE — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/27

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – Appelrath-Cüpper/OAPI – Ann Christine Lizenzmanagement (AC)
   (Cauza T-60/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative AC - Mărci naționale și internaționale figurative anterioare AC ANN CHRISTINE și comunitare figurative anterioare AC ANN CHRISTINE OCEAN și AC ANN CHRISTINE INTIMATE - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH (Köln, Germania) (reprezentanți: C. Schumann și A. Berger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG (Viena, Austria) (reprezentanți: M. Hartmann, N. Voß și S. Fröhlich, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 noiembrie 2012 (cauza R 108/2012-4), privind o procedură de opoziție între Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG și Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 noiembrie 2012 (cauza R 108/2012-4) în măsura în care prin aceasta s-a admis în parte opoziția formulată de Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG.

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cele efectuate de Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH.

               3)

               Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile efectuate de Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza F-6/08: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2008 — Blais/Banca Centrală Europeană

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/39

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2008 — Blais/Banca Centrală Europeană
   (Cauza F-6/08)
   (2008/C 142/72)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Jessica Blais (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: B. Karthaus, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Băncii Centrale Europene de a nu acorda reclamantei indemnizația de expatriere întrucât, anterior intrării în funcție, aceasta nu a avut domiciliul timp de 10 ani, astfel cum impune articolul 17 punctul ii) din Condițiile de Angajare, în afara teritoriului statului membru în care a fost repartizată
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Băncii Central Europene din 15.8.2007, astfel cum a fost confirmată prin deciziei Președintelui din 8 noiembrie 2007, de a nu acorda reclamantei indemnizația de expatriere;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-534/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 3 decembrie 2008 — KLG Europe Eersel BV/Reedereikontor Adolf Zeuner GmbH

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 3 decembrie 2008 — KLG Europe Eersel BV/Reedereikontor Adolf Zeuner GmbH
   (Cauza C-534/08)
   (2009/C 44/54)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: KLG Europe Eersel BV

      Pârâtă: Reedereikontor Adolf Zeuner GmbH
   Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „între aceleași părți”, prevăzută la articolul 34 teza introductivă și punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001 (1), face trimitere la normele privind extinderea subiectivă a efectului hotărârilor judecătorești din statele membre vizate sau are în vedere o precizare specifică regulamentului cu privire la extinderea subiectivă a efectului hotărârilor concurente?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este acela că prin noțiunea „același părți” se are în vedere o precizare specifică regulamentului cu privire la extinderea subiectivă a efectului hotărârilor concurente, este necesar:

                           (i)

                           ca interpretarea acestei noțiuni, prevăzute la articolul 34 alineatul (1) teza introductivă și punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001, să se refere la interpretarea dată de Curtea de Justiție a Comunităților Europene în Hotărârea din 19 mai 1998 în cauza C-351/96 (Drouot Assurances, Rec., p. I-3075) noțiunii „între aceleași părți” în sensul articolului 21 din Convenția de la Bruxelles, devenit articolul 27 din Regulamentul nr. 44/2001 și

                           (ii)

                           să se considere K-Line, care era parte în procesul desfășurat la Rotterdam, însă nu era parte în procesul desfășurat la Düsseldorf din cauza încetării mandatului, ca fiind „aceeași parte” ca și Zeuner, care era parte în procesul desfășurat la Düsseldorf, însă nu era parte în procesul desfășurat la Rotterdam?

               3)

               În vederea admiterii apelului întemeiat pe motivul de refuz prevăzut la articolul 34 teza introductivă și punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001, este necesar ca:

                           (i)

                           hotărârea pronunțată în statul membru solicitat să aibă autoritate de lucru judecat?

                           (ii)

                           hotărârea pronunțată de statul membru solicitat să fie anterioară depunerii cererii introductive de declarare a exequatur-ului sau să fie anterioară declarării exequatur-ului?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 20 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-592/13: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2013 — Ratioparts-Ersatzteile/OAPI — Norwood Industries (NORTHWOOD professional forest equipment)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/29

         Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2013 — Ratioparts-Ersatzteile/OAPI — Norwood Industries (NORTHWOOD professional forest equipment)
   (Cauza T-592/13)
   2014/C 24/52
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Ratioparts-Ersatzteile-Vertriebs GmbH (Euskirchen, Germania) (reprezentant: M. Koch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Norwood Industries (Kilworthy, Canada)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               reformarea Deciziei Camerei a doua de recurs din 28 august 2013 (cauza R 356/2013-2), în sensul respingerii în totalitate a opoziției B1771461 și

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor aferente procedurilor opoziției și căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „NORTHWOOD professional forest equipment” pentru produse și servicii din clasele 8, 9, 20, 25 și 35 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 412 776

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Norwood Industries

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară „NORWOOD” pentru produse din clasa 7

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza T-90/10: Acțiune introdusă la 19 februarie 2010 — Ferriere Nord/Comisia

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/60

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2010 — Ferriere Nord/Comisia
   (Cauza T-90/10)
   2010/C 113/92
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Italia) (reprezentanți: W. Viscardini, G. Donà, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               În principal, anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a Deciziei C(2009) 7492 final a Comisiei Europene din 30 septembrie 2009 — astfel cum a fost modificată și completată prin Decizia C(2009) 9912 final a Comisiei Europene din 8 decembrie 2009 — prin care reclamanta a fost obligată la plata unei amenzi de 3 570 000,00 de euro în urma unei proceduri privind aplicarea articolului 65 din Tratatul CECO (COMP/37.956 — Fier-beton armat, readoptare);

               —

               în subsidiar, anularea în parte a Deciziei C(2009) 7492 final — astfel cum a fost modificată și completată prin Decizia C(2009) 9912 final — cu reducerea corespunzătoare a amenzii;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea este introdusă împotriva Deciziei din 30 septembrie 2009, astfel cum a fost modificată și completată prin Decizia din 8 decembrie 2009, prin care Comisia a sancționat o încălcare a articolului 65 CECO în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 (1).
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele celor invocate în alte acțiuni introduse împotriva deciziei menționate.
   În special, reclamanta invocă, printre altele, următoarele motive:

               —

               necompetența Comisiei de a sancționa o încălcare a Tratatului CECO ulterior expirării acestuia;

               —

               lipsa notificării prealabile a unei noi „Comunicări privind obiecțiunile”;

               —

               lipsa unei noi audieri în fața consilierului-auditor;

               —

               prezentarea raportului final al consilierului-auditor ulterior Deciziei din 30 septembrie 2009;

               —

               adoptarea Deciziei din 30 septembrie 2009 fără anexele menționate în cuprinsul acesteia.

         În subsidiar, reclamanta solicită anularea în parte a deciziilor menționate pentru diferite motive, printre care:

               —

               apreciere juridică eronată a faptelor (în ceea ce privește durata participării sale la înțelegere, încălcările ce au fost reținute în sarcina sa, prețul de bază, prețurile dimensiunilor„extra”, limitarea producției și/sau a vânzărilor);

               —

               caracterul disproporționat al amenzii în raport cu gravitatea și durata înțelegerii;

               —

               nerecunoașterea unor circumstanțe atenuante;

               —

               aplicarea eronată a criteriilor prevăzute de „Comunicarea Comisiei din 18 iulie 1996 privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri”.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-477/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 septembrie 2008 — Cofra/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Acces la documente — Revocarea deciziei prin care s-a respins accesul — Divulgare de documente împotriva opiniei explicite a autorului acestora — Lipsa necesității de a se pronunța )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/26

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 septembrie 2008 — Cofra/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-477/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Acces la documente - Revocarea deciziei prin care s-a respins accesul - Divulgare de documente împotriva opiniei explicite a autorului acestora - Lipsa necesității de a se pronunța’)
   (2008/C 272/50)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Cofra srl (Bari, Italia) (reprezentant: A. Calabrese, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și G. Conte, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 17 octombrie 2007 prin care a fost respinsă cererea reclamantei de acces la anumite documente transmise Comisiei de autoritățile italiene în cadrul procedurii de investigare a unei scheme de ajutor de stat.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza T-285/11: Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Gooré/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d’Ivoire — Eliminare de pe lista persoanelor vizate — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului — Acțiune în despăgubire — Acțiune vădit nefondată” )

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/24

         Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Gooré/Consiliul
   (Cauza T-285/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d’Ivoire - Eliminare de pe lista persoanelor vizate - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului - Acțiune în despăgubire - Acțiune vădit nefondată)
   2012/C 49/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Charles Kader Gooré (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: F. Meynot, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen, G. Étienne și M. Chavrier, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Regulamentului (UE) nr. 330/2011 al Consiliului din 6 aprilie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (JO L 93, p. 10), în măsura în care se referă la reclamant, și, pe de altă parte, cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe pe fond asupra cererii de anulare a Regulamentului (UE) nr. 33/2011 al Consiliului din 6 aprilie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire].

               2.

               Respinge cererea de despăgubire.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție a Comisiei Europene.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-36/11: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Japan Airlines/Comisia [„Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri — Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) — Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian — Obligația de motivare”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/31

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Japan Airlines/Comisia
   (Cauza T-36/11) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri - Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) - Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian - Obligația de motivare”])
   (2016/C 048/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Japan Airlines Co. Ltd, fostă Japan Airlines International Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: J.-F. Bellis, K. Van Hove, avocați, și R. Burton, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial N. von Lingen și S. Noë, ulterior S. Noë și J. Bourke și în cele din urmă A. Dawes, agenți, asistați de J. Holmes, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei și Japan Airlines Corp.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care privește Japan Airlines Co. Ltd și Japan Airlines Corp.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Comisia Europeană la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Japan Airlines Co. Ltd.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza T-461/07: Hotărârea Tribunalului din 14 aprilie 2011 — Visa Europe și Visa International Service/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de acceptare a tranzacțiilor pe bază de carduri de credit sau de debit cu plată amânată — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Restrângerea concurenței — Concurent potențial — Amenzi — Circumstanțe atenuante — Termen rezonabil — Securitate juridică — Dreptul la apărare” )

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/15

         Hotărârea Tribunalului din 14 aprilie 2011 — Visa Europe și Visa International Service/Comisia
   (Cauza T-461/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de acceptare a tranzacțiilor pe bază de carduri de credit sau de debit cu plată amânată - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Restrângerea concurenței - Concurent potențial - Amenzi - Circumstanțe atenuante - Termen rezonabil - Securitate juridică - Dreptul la apărare)
   2011/C 160/18
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Visa Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) și Visa International Service Association (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: inițial S. Morris, QC, H. Davies și A. Howard, barristers, V. Davies și H. Masters, solicitors, ulterior S. Morris și P. Scott, solicitor, A. Howard, V. Davies și C. Thomas, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault, N. Khan și V. Bottka, ulterior N. Khan și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2007) 4471 final a Comisiei din 3 octombrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (COMP/D1/37.860 — Morgan Stanley/Visa International și Visa Europe) și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantelor prin decizia respectivă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Visa Europe Ltd și Visa International Service la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza T-78/09 P: Recurs introdus la 25 februarie 2009 de Parlamentul European împotriva Hotărârii pronunțate la 11 decembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-148/06, Collée/Parlamentul European

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/28

         Recurs introdus la 25 februarie 2009 de Parlamentul European împotriva Hotărârii pronunțate la 11 decembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-148/06, Collée/Parlamentul European
   (Cauza T-78/09 P)
   2009/C 102/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și A. Lukošiūtė, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Laurent Collée (Luxemburg, Luxemburg)

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea în tot a hotărârii atacate a Tribunalului Funcției Publice;

               —

               pronunțarea în mod definitiv cu privire la litigiu prin respingerea ca neîntemeiată a acțiunii introduse de domnul Collée;

               —

               pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs, Parlamentul European solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 11 decembrie 2008, pronunțată în cauza Collée/Parlamentul European, F-148/06, prin care TFP a anulat decizia Parlamentului de a atribui două puncte de merit domnului Collée în cadrul exercițiului de promovare 2004.
   În susținerea recursului, Parlamentul European invocă patru motive întemeiate pe:

               —

               o denaturare a faptelor și a elementelor de probă, întrucât TFP a afirmat că domnul Collée nu primise al treilea punct de merit din simplul motiv că meritele sale nu erau superioare celor ale funcționarilor care obținuseră trei puncte, deși examenul comparativ efectuat pentru a răspunde reclamației administrative a domnului Collée ar fi indicat că raportul său de notare nu era de un nivel echivalent celui al funcționarilor care obținuseră trei puncte;

               —

               o lipsă de motivare, întrucât TFP nu a explicat motivele pentru care nu a urmat o jurisprudență anterioară, precum și o contradicție în motivarea, pe de o parte, a punctelor 42 și 46 în raport cu punctul 18 din hotărârea atacată și, pe de altă parte, a punctelor 43 și 46 în raport cu punctele 44 și 45 din hotărârea menționată;

               —

               o încălcare a articolului 45 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și a jurisprudenței în materie, în măsura în care cerința privind superioritatea meritelor aplicată de Parlament pentru atribuirea unui al treilea punct nu ar fi contrară articolului 45 din statut; astfel, un funcționar ar trebui să fie superior în ordinea descrescătoare de merit ultimului funcționar care a primit trei puncte;

               —

               o încălcare a principiului egalității de tratament, TFP imputând Parlamentului faptul că a încălcat acest principiu, deși domnul Collée nu s-ar fi găsit într-o situație comparabilă cu cea a funcționarilor care primiseră trei puncte de merit.


title: Cauza T-440/09: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Azienda Agricola Bracesco/Comisia ( „Răspundere extracontractuală — Agricultură — Gripă aviară — Măsuri excepționale de sprijinire a pieței în sectorul ouălor și păsărilor — Neincluderea prepeliței printre speciile de păsări care dau dreptul la compensare — Egalitate de tratament și nediscriminare — Absența unei legături de cauzalitate — Acțiune vădit nefondată” )

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/22

         Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Azienda Agricola Bracesco/Comisia
   (Cauza T-440/09) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Agricultură - Gripă aviară - Măsuri excepționale de sprijinire a pieței în sectorul ouălor și păsărilor - Neincluderea prepeliței printre speciile de păsări care dau dreptul la compensare - Egalitate de tratament și nediscriminare - Absența unei legături de cauzalitate - Acțiune vădit nefondată)
   2012/C 217/47
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Azienda Agricola Bracesco Srl — în lichidare (Orgiano, Italia) (reprezentanți: F. Tosello, S. Rizzioli și C. Pauly, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și D. Nardi, agenți)

      Obiectul

   O acțiune în despăgubiri prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pretins a fi fost suferit de re reclamant ca urmare a adoptării Regulamentului (CE) nr. 1010/2006 al Comisiei din 3 iulie 2006 privind unele măsuri excepționale de sprijinire a pieței în sectorul ouălor și păsărilor în unele state membre (JO L 180, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 73, p. 164), în măsura în care acesta nu prevede astfel de măsuri în favoarea avicultorilor care desfășoară activități de producție și comercializare a prepelițelor.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2.

               Azienda Agricola Bracesco Srl — în lichidare va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza C-167/11 P: Ordonanța Curții din 22 martie 2012 — Cantiere navale De Poli SpA/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Ajutoare de stat — Incompatibilitate cu piața comună — Decizie a Comisiei — Modificare a unui ajutor existent — Regulamentul (CE) nr. 794/2004 — Regulamentul (CE) nr. 1177/2002 — Mecanism temporar pentru protecția sectorului construcțiilor navale]

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/7

         Ordonanța Curții din 22 martie 2012 — Cantiere navale De Poli SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-167/11 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Ajutoare de stat - Incompatibilitate cu piața comună - Decizie a Comisiei - Modificare a unui ajutor existent - Regulamentul (CE) nr. 794/2004 - Regulamentul (CE) nr. 1177/2002 - Mecanism temporar pentru protecția sectorului construcțiilor navale)
   2012/C 194/10
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Cantiere navale De Poli SpA (reprezentanți: A. Abate și A. Franchi, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 3 februarie 2011, Cantiere navale De Poli/Comisia (T-584/08), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare împotriva Deciziei 2010/38/CE a Comisiei din 21 octombrie 2008 referitoare la ajutorul de stat C-20/08 (ex N 62/08) pe care Italia intenționează să îl pună în aplicare în favoarea sectorului construcțiilor navale (JO 2010, L 17, p. 50)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Cantiere navale De Poli SpA la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza C-539/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 4 decembrie 2008 — Staatssecretaris van Financiën/Fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/35

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 4 decembrie 2008 — Staatssecretaris van Financiën/Fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV
   (Cauza C-539/08)
   (2009/C 44/57)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden.
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV
   Întrebările preliminare
   Articolul 17 alineatele (2) și (3) și articolul 28b A alineatul (2) din A șasea directivă (1) trebuie interpretate în sensul că, dacă, potrivit primului paragraf al acestui din urmă articol, locul unei achiziții intracomunitare de bunuri este considerat a fi situat pe teritoriul statului membru care a emis numărul de identificare în scopuri de TVA sub care a efectuat achiziția persoana care a achiziționat bunurile, această persoană are dreptul de a deduce imediat TVA datorat astfel în acest stat?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).