title: Cauza T-211/14 RENV: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Klement/EUIPO – Bullerjan (Forma unui cuptor) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unui cuptor — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Natura utilizării mărcii — Formă care diferă prin elemente care nu afectează caracterul distinctiv”]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/21

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Klement/EUIPO – Bullerjan (Forma unui cuptor)
   (Cauza T-211/14 RENV) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marcă a Uniunii Europene tridimensională - Forma unui cuptor - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Natura utilizării mărcii - Formă care diferă prin elemente care nu afectează caracterul distinctiv”])
   (2017/C 402/27)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Toni Klement (Dippoldiswalde, Germania) (reprezentant: J. Weiser, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Schifko și D. Hanf, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2014 (cauza R 927/2013-1), privind o procedură de decădere între domnul Klement și Bullerjan

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Toni Klement la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în fața Tribunalului și a Curții.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza C-492/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Tübingen (Germania) la 11 august 2017 – Südwestrundfunk/Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Tübingen (Germania) la 11 august 2017 – Südwestrundfunk/Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte
   (Cauza C-492/17)
   (2017/C 402/10)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Tübingen

      Părțile din procedura principală

      Creditoare și apelantă/intimată în apelul incident: Südwestrundfunk

      Debitori și intimați/apelanți în apelul incident: Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

      Întrebările preliminare

               1)

               Legea națională din 18 octombrie 2011 a landului Baden Württemberg de aplicare a Tratatului de stat încheiat între autoritatea federală și landurile Germaniei, în ceea ce privește contribuția pentru serviciul de radiodifuziune (Rundfunkbeitragsstaatsvertrag, denumit în continuare „RdFunkBeitrStVtrBW”) din 17 decembrie 2010, modificat ultima dată prin intermediul articolului 4 din Acordul al nouăsprezecelea din 3 decembrie 2015 de modificare a serviciului de radiodifuziune (Legea din 23 februarie 2016 – GBl. p. 126, 129) este incompatibilă cu dreptul Uniunii, întrucât contribuția pentru serviciul public de radiodifuziune care, începând cu 1 ianuarie 2013, a fost percepută fără nicio altă condiție suplimentară, de la orice persoană adultă care locuiește în landul german Baden-Württemberg, în favoarea organismelor de radiodifuziune SWR și ZDF constituie un ajutor de stat care favorizează exclusiv aceste organisme publice de radiodifuziune în raport cu operatorii de radiodifuziune privați? Articolele 107 și 108 TFUE trebuie interpretate în sensul că legea privind contribuția pentru serviciul de radiodifuziune ar fi trebuit autorizată de Comisie și că, în lipsa acordului acesteia, legea în discuție este nevalidă?

               2)

               Articolele 107 și 108 TFUE trebuie interpretate în sensul că se referă la norma prevăzută de legea națională RdFunkBeitrStVtrBW potrivit căreia, în principiu, fără vreo condiție suplimentară, de la orice persoană adultă care locuiește în landul german Baden-Württemberg se percepe o contribuție, în beneficiul exclusiv al operatorilor publici/administrativi de radiodifuziune, întrucât această contribuție constituie un ajutor de stat preferențial, contrar dispozițiilor dreptului Uniunii, acordat în scopul excluderii tehnice a operatorilor de radiodifuziune din statele membre ale Uniunii, întrucât contribuțiile sunt utilizate în scopul construirii unei căi de transmitere concurente (monopol al televiziunii digitale terestre DVB-T2), care nu este prevăzută să fie utilizată de operatori de radiodifuziune străini? Articolele 107 și 108 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se referă numai la indemnizații financiare directe, ci și la alte privilegii economice (dreptul de a emite titluri de creanță, autorizația de a acționa atât în calitate de întreprindere economică, cât și de autoritate publică, o mai bună poziționare la calcularea datoriilor)?

               3)

               Faptul că, pe baza unei legi naționale a landului Baden Würtemmberg, un operator public de televiziune din Germania, care este organizat ca o autoritate publică, dar care concurează în același timp cu operatori privați pe piața publicității și este prin urmare favorizat în raport cu aceștia prin faptul că, spre deosebire de concurenții săi privați, înainte de a demara procedura de executare silită, acesta nu trebuie să solicite unei instanțe de drept comun să emită un titlu de creanță în raport cu telespectatorii săi, ci poate emite un titlu executoriu fără implicarea instanței, este compatibil cu principiul egalității de tratament și cu interdicția ajutoarelor preferențiale?

               4)

               Faptul că un stat membru prevede în cadrul legislației naționale a landului Baden Württemberg că un operator de televiziune organizat ca o autoritate publică poate solicita oricărui adult care locuiește în aria de acoperire a operatorului în discuție, sub sancțiunea plății unei amenzi, o contribuție în scopul finanțării tocmai a acestui operator, indiferent dacă acesta deține sau nu deține un aparat receptor sau dacă utilizează numai alte posturi, fie străine, fie private, este compatibil cu articolul 10 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului (CEDO) sau cu articolul 4 (libertatea de informare) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”)?

               5)

               Legea națională RdFunkBeitrStVtrBW – în special articolele 2 și 3 – este compatibilă cu principiile egalității de tratament și nediscriminării prevăzute de dreptul Uniunii atunci când, pentru o mamă singură, contribuția datorată, fără nicio altă condiție suplimentară, de orice locuitor, în scopul finanțării operatorului public de televiziune constituie o cheltuială per capita de câteva ori mai mare decât cea datorată de o persoană care împarte o locuință cu mai multe persoane? Directiva 2004/113/CE (1) trebuie interpretată în sensul că se aplică și contribuției în litigiu și, în acest sens, este suficient să existe o defavorizare indirectă, în condițiile în care pe baza situațiilor reale afectează în proporție de peste 90 % femeile?

               6)

               Legea națională RdFunkBeitrStVtrBW – în special articolele 2 și 3 – este compatibilă cu principiile egalității de tratament și nediscriminării prevăzute de dreptul Uniunii atunci când, în cazul unei persoane care, din motive profesionale, are nevoie de o a doua locuință, contribuția datorată, fără nicio altă condiție suplimentară, de orice locuitor în scopul finanțării operatorului public de televiziune constituie o cheltuială dublă în raport cu cea datorată de alte persoane care desfășoară o activitate profesională?

               7)

               Legea națională RdFunkBeitrStVtrBW – în special articolele 2 și 3 – este compatibilă cu principiile egalității de tratament și nediscriminării și cu libertatea de stabilire, prevăzute de dreptul Uniunii, atunci când, în cazul persoanelor fizice, contribuția datorată, fără nicio altă condiție suplimentară, de orice locuitor în scopul finanțării operatorului public de televiziune este concepută astfel încât, în condiții de recepție identice, un cetățean german care locuiește în imediata apropiere a frontierei cu un stat membru al Uniunii Europene vecin datorează contribuția exclusiv pe baza amplasamentului domiciliului său, dar un cetățean german care locuiește imediat dincolo de graniță nu datorează contribuția, iar un cetățean al unui alt stat membru al Uniunii Europene care, din motive profesionale, trebuie să se stabilească imediat dincolo de o frontieră internă a Uniunii datorează contribuția, chiar dacă niciunul dintre cei doi nu este interesat să recepționeze postul german în discuție?

      (1)  Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii, JO L 373, p. 37, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 135.


title: Cauza T-648/17: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2017 – Dadimer și alții/SRB

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/45

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2017 – Dadimer și alții/SRB
   (Cauza T-648/17)
   (2017/C 402/59)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Dadimer, S.L. (Madrid, Spania) și alți 11 reclamanți (reprezentanți: M. Romero Rey și I. Salama Salama, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, declararea nulității Deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție (SRB), prin care s-a adoptat o schemă de rezoluție cu privire la Banco Popular Español, S.A.;

               —

               în temeiul articolului 340 al doilea paragraf TFUE și al articolului 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata către reclamanți a unor daune interese pentru prejudiciile suferite, într-un cuantum egal cu valoarea nominală a obligațiunilor, actualizată la data rezoluției, majorată cu dobânzile de întârziere aferente datorate de la această dată și până la rambursarea corespunzătoare;

               —

               în temeiul celor prevăzute la articolele 133 și 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza T-170/16: Ordonanța Tribunalului din 11 octombrie 2017 – Guardian Glass España, Central Vidriera/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Avantaje fiscale acordate de o entitate teritorială a unui stat membru — Regim de ajutoare declarat incompatibil cu piața internă — Executare a deciziei — Obligație de verificare a situației individuale a beneficiarilor — Lipsa unei luări de poziție din parte Comisiei — Act care nu poate face obiectul unei căi de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/34

         Ordonanța Tribunalului din 11 octombrie 2017 – Guardian Glass España, Central Vidriera/Comisia
   (Cauza T-170/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Avantaje fiscale acordate de o entitate teritorială a unui stat membru - Regim de ajutoare declarat incompatibil cu piața internă - Executare a deciziei - Obligație de verificare a situației individuale a beneficiarilor - Lipsa unei luări de poziție din parte Comisiei - Act care nu poate face obiectul unei căi de atac - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 402/44)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU (Llodio, Spania) (reprezentanți: M. Araujo Boyd, D. Armesto Macías și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și privind anularea deciziei Comisiei care ar fi cuprinsă într-un document din 15 iulie 2015 intitulat „Litigii fiscale în Țara Bascilor (Álava) – Mesaj informal referitor la argumentele suplimentare de compatibilitate cu orientările privind ajutoarele de stat regionale din 1998”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cererii de intervenție a Regatului Spaniei.

               3)

               Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza T-683/17: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2017 – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi Ayurveda)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/53

         Acțiune introdusă la 2 octombrie 2017 – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi Ayurveda)
   (Cauza T-683/17)
   (2017/C 402/70)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, India) (reprezentanți: J. Guise, N. Rose, V. Ellis, Solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: BNP Best Natural Products GmbH (München, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Khadi Ayurveda” – marca Uniunii Europene nr. 13 118 724

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 în cauza R 2086/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și constatarea faptului că marca Uniunii Europene în litigiu este nulă;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               denaturarea elementelor de probă de către Camera de recurs;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (g) și a articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) și a Regulamentului nr. 207/2009.


title: Cauza C-493/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverfassungsgericht (Germania) la 15 august 2017 – Heinrich Weiss și alții

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverfassungsgericht (Germania) la 15 august 2017 – Heinrich Weiss și alții
   (Cauza C-493/17)
   (2017/C 402/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverfassungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Heinrich Weiss, Jürgen Heraeus, Patrick Adenauer, Bernd Lucke, Hans-Olaf Henkel, Joachim Starbatty, Bernd Kölmel, Ulrike Trebesius, Peter Gauweiler, Johann Heinrich von Stein, Gunnar Heinsohn, Otto Michels, Reinhold von Eben-Worlée, Michael Göde, Dagmar Metzger, Karl-Heinz Hauptmann, Stefan Städter, Markus C. Kerber și alții

      Pârâte: Bundesregierung, Bundestag, Europäische Zentralbank, Deutsche Bundesbank

      Întrebările preliminare

               1.

               Decizia (UE) 2015/774 a Băncii Centrale Europene din 4 martie 2015 privind un program de achiziționare de active [din] sectorul public de pe piețele secundare (BCE/2015/10) (1), în versiunea rezultată ca urmare a Deciziei (UE) 2015/2101 a Băncii Centrale Europene din 5 noiembrie 2015 de modificare a Deciziei (UE) 2015/774 privind un program de achiziționare de active [din] sectorul public de pe piețele secundare (BCE/2015/33) (2), a Deciziei (UE) 2016/702 a Băncii Centrale Europene din 18 aprilie 2016 de modificare a Deciziei (UE) 2015/774 privind un program de achiziționare de active [din] sectorul public de pe piețele secundare (BCE/2016/8) (3), precum și a Deciziei (UE) 2016/1041 a Băncii Centrale Europene din 22 iunie 2016 privind eligibilitatea instrumentelor de natura datoriei tranzacționabile emise sau garantate pe deplin de Republica Elenă și de abrogare a Deciziei (UE) 2015/300 (BCE/2016/18) (4), respectiv modalitatea de punere în aplicare a acesteia încalcă articolul 123 alineatul (1) din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene?
               În special, articolul 123 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene este încălcat dacă, în cadrul programului de achiziționare de active din sectorul public de pe piețele secundare (PSPP)

                           a)

                           se comunică detalii privind achiziționările într-un mod care, pe piețe, întemeiază certitudinea faptică că Eurosistemul va achiziționa parțial obligațiunile emise de statele membre?

                           b)

                           nici ulterior nu se publică niciun detaliu cu privire la respectarea unor termene minime între emiterea unui instrument de natura datoriei pe piața primară și achiziționarea acestuia pe piața secundară, astfel încât în această privință nu este posibilă exercitarea unui control judiciar?

                           c)

                           toate obligațiunile achiziționate nu sunt revândute, ci reținute până la scadență și sunt sustrase, astfel, pieței?

                           d)

                           Eurosistemul achiziționează instrumente de natura datoriei tranzacționabile nominale cu un randament la scadență negativ?

               2.

               Decizia menționată la prima întrebare încalcă, în orice caz, articolul 123 TFUE atunci când continuarea punerii în aplicare a acesteia necesită, datorită condițiilor modificate pe piețele de capital, în special ca urmare a unei reduceri a obligațiunilor ce pot fi achiziționate, o relaxare continuă a regulilor de achiziționare inițiale, iar restricționările stabilite prin jurisprudența Curții pentru un program de cumpărare a obligațiunilor, cum este PSPP, încetează să își producă efectele?

               3.

               Decizia (UE) 2015/774 a Băncii Centrale Europene din 4 martie 2015, în versiunea sa actuală, menționată la prima întrebare preliminară, încalcă articolul 119 și articolul 127 alineatele (1) și (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și articolele 17-24 din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene deoarece excedează mandatul Băncii Centrale Europene privind politica monetară, care este reglementat prin aceste norme și se suprapune, astfel, competenței statelor membre?
               Rezultă o depășire a mandatului Băncii Centrale Europene în special din faptul că

                           a)

                           decizia menționată la prima întrebare afectează în mod semnificativ condițiile de refinanțare a statelor membre ca urmare a volumului PSPP, care la 12 mai 2017 a fost de 1 534,8 miliarde de euro?

                           b)

                           având în vedere îmbunătățirea condițiilor de refinanțare a statelor membre menționate la litera (a) și efectele acestora asupra băncilor comerciale, decizia menționată la prima întrebare nu are doar urmări indirecte de politică economică, ci efectele sale, care pot fi constatate în mod obiectiv, sugerează că obiectivul de politică economică al programului are cel puțin același rang ca obiectivul de politică monetară?

                           c)

                           decizia menționată la prima întrebare, din cauza efectelor sale puternice în planul politicii economice, încalcă principiul proporționalității?

                           d)

                           în lipsa unei motivări specifice a deciziei menționate la prima întrebare, pe durata aplicării acesteia de mai mult de doi ani nu se poate exercita un control referitor la necesitatea de a continua aplicarea acesteia și la proporționalitatea ei?

               4.

               Decizia menționată la prima întrebare încalcă, în orice caz, articolul 119 și articolul 127 alineatele (1) și (2) TFUE, precum și articolele 17-24 din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, din cauză că volumul acesteia și aplicarea de mai mult de doi ani a acesteia, precum și efectele de politică economică rezultate oferă prilejul pentru schimbarea analizei privind necesitatea și proporționalitatea PSPP, constatându-se astfel, la un anumit moment, o depășire a mandatului de politică monetară a Băncii Centrale Europene?

               5.

               Posibila prevedere a repartizării nelimitate a riscurilor între băncile centrale naționale ale Eurosistemului, în caz de neplată a obligațiunilor administrațiilor centrale și ale altor emitenți care le sunt asimilați, prevăzută în cadrul deciziei menționate în prima întrebare preliminară, încalcă articolul 123 și articolul 125 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și articolul 4 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană, dacă astfel poate deveni necesară o recapitalizare a băncilor centrale naționale din fonduri bugetare?

      (1)  JO L 121, p. 20.

      (2)  JO L 305, p. 106.

      (3)  JO L 121, p. 24.

      (4)  JO L 169, p. 14.


title: Cauza T-691/17: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – hoechstmass Balzer/EUIPO (Forma unei benzi de măsurare)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/54

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – hoechstmass Balzer/EUIPO (Forma unei benzi de măsurare)
   (Cauza T-691/17)
   (2017/C 402/71)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: hoechstmass Balzer GmbH (Sulzbach, Germania) (reprezentant: K. Zapfe, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii tridimensională (Forma unei benzi de măsurare) – cererea de înregistrare nr. 15 004 997

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 iulie 2017 în cauza R 2331/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului din 28 iulie 2017 (cauza R 2331/2016-4), decizia atacată, precum și a mărcii tridimensionale 015004997;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și în procedura în fața camerei de recurs
               cu titlu subsidiar

               —

               limitarea produselor din clasa 9 prin adăugarea cuvântului „pentru croitorie” pentru a indica „benzi centimetrice pentru croitorie” și anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului din 28 iulie 2017 în măsura în care privește „benzile centimetrice pentru croitorie”.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-649/17: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2017 – ViaSat/Comisia

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/45

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2017 – ViaSat/Comisia
   (Cauza T-649/17)
   (2017/C 402/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ViaSat, Inc. (Carlsbad, California, Statele Unite) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado, L. Marco Perpiñà și S. Semey, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei implicite de respingere a Comisiei Europene din 13 iulie 2017 care rezultă din lipsa unui răspuns din partea Comisiei în termenul stabilit la cererea de confirmare formulată de reclamantă la 31 mai 2017 privind accesul la documente ca urmare a cererii înregistrate la 20 martie 2017 sub numărul de referință GestDem 2017/1725;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de eventuali intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației sale de motivare prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE.

                           —

                           Reclamanta invocă în primul rând o lipsă absolută de motivare, având în vedere refuzul implicit de acces la documentul solicitat, intitulat „Foaie de parcurs cu măsuri pentru respectarea de către operatorii MSS selectați și autorizați a condițiilor comune prevăzute în Decizia 626/2008/CE (1), inclusiv a noilor etape intermediare și a termenelor corespunzătoare”. În măsura în care Tribunalul ar considera că Comisia și-a îndeplinit deja obligația de motivare în scrisoarea de respingere din 5 mai 2017, în temeiul articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001 (2), în răspunsul la cererea inițială a reclamantei, motivarea din aceasta fiind prezumată, implicit, și motivarea deciziei implicite de respingere, adoptate în temeiul articolului 8 alineatul (3) din regulamentul respectiv, reclamanta solicită Tribunalului să examineze următoarele concluzii ca fiind îndreptate împotriva acestei motivări.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe lipsa unei examinări concrete și individualizate de către Comisie a documentului solicitat.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe lipsa de motivare și pe aplicarea eronată de către Comisie a excepției referitoare la protecția intereselor comerciale, astfel cum este prevăzută aceasta la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe lipsa de motivare și pe aplicarea eronată de către Comisie a excepției referitoare la protecția activităților de anchetă, astfel cum este prevăzută aceasta la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe concluzia eronată a Comisiei că nu există un interes superior, în sensul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe concluzia eronată a Comisiei că nu era posibil accesul parțial la document, în sensul articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001.

      (1)  Decizia nr. 626/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 2008 privind selectarea și autorizarea sistemelor care furnizează servicii mobile de comunicații prin satelit (MSS) (JO 2008, L 172, p. 15).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-233/15: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Cofra/EUIPO – Armand Thiery (1841) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de nulitate — Marca Uniunii Europene verbală 1841 — Marca națională verbală anterioară AD-1841-TY — Motiv relativ de refuz — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Luare în considerare a probelor suplimentare — Articolul 57 alineatul (2) și articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 64 alineatul (2) și articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Norma 40 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) 2017/1430] — Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul 2017/1001) — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001)”]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/22

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Cofra/EUIPO – Armand Thiery (1841)
   (Cauza T-233/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de nulitate - Marca Uniunii Europene verbală 1841 - Marca națională verbală anterioară AD-1841-TY - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Luare în considerare a probelor suplimentare - Articolul 57 alineatul (2) și articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 64 alineatul (2) și articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Norma 40 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) 2017/1430] - Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul 2017/1001) - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001)”])
   (2017/C 402/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cofra Holding AG (Zug, Elveția) (reprezentant: M. Aznar Alonso, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Capostagno și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Armand Thiery SAS (Levallois-Perret, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 26 februarie 2015 (cauza R 805/2014-1), privind o procedură de anulare între Armand Thiery și Cofra Holding

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Cofra Holding AG la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate, în cadrul prezentei proceduri, de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Armand Thierry SAS.

      (1)  JO C 213, 29.6.2015.


title: Cauza T-207/16: Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Comisia („Acțiune în anulare — Acte care nu au fost niciodată adoptate — Cerere de nepronunțare asupra fondului — Cerere de interpretare a cererii introductive în sensul că vizează un alt act decât actele atacate — Respingere — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/34

         Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Comisia
   (Cauza T-207/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Acte care nu au fost niciodată adoptate - Cerere de nepronunțare asupra fondului - Cerere de interpretare a cererii introductive în sensul că vizează un alt act decât actele atacate - Respingere - Inadmisibilitate vădită”))
   (2017/C 402/45)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Salonic, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și A. Katsimerou, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a unei pretinse decizii de excludere a reclamantului și a unei pretinse decizii de înscriere și de activare a avizului de excludere cu privire la reclamant în Sistemul de avertizare rapidă (SAP) sau în Sistemul de detectare timpurie și de excludere (EDES)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Comisia suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii principale și procedurii privind măsurile provizorii, cheltuielile de judecată efectuate de Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis în aceste proceduri.

               3)

               Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată efectuate în aceste proceduri.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza T-435/15: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Kolachi Raj Industrial/Comisia [„Dumping — Import de biciclete expediate din Cambodgia, din Pakistan și din Filipine — Extinderea la aceste importuri a taxei antidumping definitive instituite pentru importurile de biciclete originare din China — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/776 — Articolul 13 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Operațiuni de asamblare — Proveniența și originea pieselor de bicicletă — Certificate de origine — Forță probantă insuficientă — Costuri de producție a pieselor de bicicletă”]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/23

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Kolachi Raj Industrial/Comisia
   (Cauza T-435/15) (1)

   ([„Dumping - Import de biciclete expediate din Cambodgia, din Pakistan și din Filipine - Extinderea la aceste importuri a taxei antidumping definitive instituite pentru importurile de biciclete originare din China - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/776 - Articolul 13 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Operațiuni de asamblare - Proveniența și originea pieselor de bicicletă - Certificate de origine - Forță probantă insuficientă - Costuri de producție a pieselor de bicicletă”])
   (2017/C 402/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (Karachi, Pakistan) (reprezentant: P. Bentley, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, M. França și A. Demeneix, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat și J. Beck, solicitor)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/776 al Comisiei din 18 mai 2015 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (UE) nr. 502/2013 al Consiliului asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Cambodgia, Pakistan și Filipine, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Cambodgia, Pakistan sau Filipine (JO 2015, L 122, p. 4), în măsura în care o vizează pe reclamantă.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/776 al Comisiei din 18 mai 2015 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (UE) nr. 502/2013 al Consiliului asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Cambodgia, Pakistan și Filipine, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Cambodgia, Pakistan sau Filipine, în măsura în care vizează Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd.

               2)

               Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele ale Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd.

               3)

               European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza C-511/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 21 august 2017 – Lintner Györgyné/UniCredit Bank Hungary Zrt.

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 21 august 2017 – Lintner Györgyné/UniCredit Bank Hungary Zrt.
   (Cauza C-511/17)
   (2017/C 402/12)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lintner Györgyné

      Pârâtă: UniCredit Bank Hungary Zrt.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva privind clauzele abuzive (1) trebuie interpretat – ținând seama și de reglementarea națională care impune o reprezentare în justiție – în sensul că trebuie să se examineze individual fiecare dintre clauzele contractuale din perspectiva posibilității de a fi considerată abuzivă, indiferent dacă o examinare a ansamblului prevederilor contractului este într-adevăr necesară pentru a se pronunța asupra pretenției formulate în acțiune?

               2)

               În caz negativ, spre deosebire de ceea ce se propune în întrebarea 1, articolul 6 alineatul (1) din Directiva privind clauzele abuzive trebuie interpretat în sensul că, pentru a concluziona în sensul caracterului abuziv al clauzei aflate la baza pretenției, trebuie să se examineze toate celelalte prevederi ale contractului?

               3)

               Dacă răspunsul la întrebarea 2 este afirmativ, aceasta poate însemna că, pentru a putea stabili caracterul abuziv al clauzei în discuție, este necesară examinarea întregului contract, mai exact caracterul abuziv al fiecăruia dintre elementele contractului nu trebuie examinat în mod autonom, independent de clauza atacată în cadrul acțiunii?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-670/15: Hotărârea Tribunalului din 11 octombrie 2017 – Osho Lotus Commune/EUIPO – Osho International Foundation (OSHO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală OSHO — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Lipsa caracterului contrar ordinii publice — Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/24

         Hotărârea Tribunalului din 11 octombrie 2017 – Osho Lotus Commune/EUIPO – Osho International Foundation (OSHO)
   (Cauza T-670/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală OSHO - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa caracterului contrar ordinii publice - Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2017/C 402/30)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Osho Lotus Commune eV (Köln, Germania) (reprezentant: M. Viefhues, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: P. Ivanov și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Osho International Foundation (Zürich, Elveția) (reprezentant: B. Brandreth, barrister)

      Obiectul

   Recours formé contre la décision de la quatrième chambre de recours de l’EUIPO du 22 septembre 2015 (affaire R 1997/2014-4), relative à une procédure de nullité entre Osho Lotus Commune et Osho International Foundation

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Osho Lotus Commune eV suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

               3)

               Osho International Foundation suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza T-694/17: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2017 – Link Entertainment/EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/55

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2017 – Link Entertainment/EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)
   (Cauza T-694/17)
   (2017/C 402/72)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Link Entertainment, SLU (Madrid, Spania) (reprezentant: E. Estella Garbayo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sandra García-Sanjuan Machado (Barcelona, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS” — marca Uniunii Europene nr. 12 672 853

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 iulie 2017 în cauza R 1758/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, constatând în plus inadmisibilitatea anulării mărcii Uniunii Europene nr. 12 672 853 „SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS” pentru clasele 35 și 41 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură, precum și din procedura căii de atac și de declarare a nulității.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 2017/1001 coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din acesta.


title: Cauza C-527/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 5 septembrie 2017 – LN

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 5 septembrie 2017 – LN
   (Cauza C-527/17)
   (2017/C 402/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: LN

      Pârât: Deutsches Patent- und Markenamt

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (1) din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că autorizarea în temeiul Directivei 93/42/CEE a unei combinații între un dispozitiv medical și un medicament în sensul articolului 1 alineatul (4) din Directiva 93/42/CEE (2) este echivalentă, în scopul regulamentului, cu o autorizare valabilă pentru introducerea pe piață prevăzută de Directiva 2001/83/CE (3), atunci când calitatea, securitatea și utilitatea componentei medicamentoase au fost evaluate în temeiul Directivei 2001/83/CE în cadrul unei proceduri de autorizare conforme cu punctul 7.4 primul paragraf din anexa I la Directiva 93/42/CEE de către o autoritate pentru controlul medicamentelor dintr-un stat membru al Uniunii Europene?

      (1)  JO L 152, p. 1

      (2)  Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244)

      (3)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3)


title: Cauza T-74/17: Ordonanța Tribunalului din 2 octombrie 2017 – Danjaq/EUIPO – Formosan (Shaken, not stirred)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/55

         Ordonanța Tribunalului din 2 octombrie 2017 – Danjaq/EUIPO – Formosan (Shaken, not stirred)
   (Cauza T-74/17) (1)

   (2017/C 402/73)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza C-532/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 11 septembrie 2017 – Wolfgang Wirth și alții/Thomson Airways Ltd.

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 11 septembrie 2017 – Wolfgang Wirth și alții/Thomson Airways Ltd.
   (Cauza C-532/17)
   (2017/C 402/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

      Pârâtă: Thomson Airways Ltd.

      Întrebarea preliminară

   Noțiunea „operator efectiv de transport aerian” care figurează în Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) (denumit în continuare „Regulamentul privind drepturile pasagerilor”) trebuie interpretată în sensul că un operator de transport aerian care închiriază unui alt operator o aeronavă cu echipaj, în sistem wet lease, pentru un număr de zboruri stabilit prin contract, dar care nu poartă răspunderea operațională principală pentru zborurile respective, figurând în confirmarea rezervării pasagerului sub forma „efectuat de …”, este un operator efectiv de transport aerian în sensul regulamentului?

      (1)  JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza C-540/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 15 septembrie 2017 – Republica Federală Germania/Adel Hamed

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 15 septembrie 2017 – Republica Federală Germania/Adel Hamed
   (Cauza C-540/17)
   (2017/C 402/15)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht (Tribunalul Administrativ Federal)

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Republica Federală Germania

      Intimat: Adel Hamed

      Întrebările preliminare

               1)

               Se opune dreptul Uniunii ca, în cadrul punerii în aplicare a abilitării conferite de articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/CE (1) sau de dispoziția predecesoare a articolului 25 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2005/85/CE (2), un stat membru (în speță Germania) să respingă ca inadmisibilă o cerere de protecție internațională ca urmare a recunoaşterii statutului de refugiat în alt stat membru (în speță Bulgaria), atunci când regimul protecției internaționale, mai precis condițiile de trai ale persoanelor care beneficiază de statutul de refugiat, în celălalt stat care a acordat deja solicitantului o protecţie internaţională (în speță Bulgaria)

                           a)

                           nu îndeplineşte cerințele prevăzute la articolul 20 și următoarele din Directiva 2011/95/UE (3) și/sau

                           b)

                           este contrar dispozițiilor articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene sau ale articolului 3 din CEDO?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, litera a) sau litera b), această concluzie este valabilă și atunci când

                           a)

                           în statul membru în care obţin statutul de refugiat (în speță Bulgaria) beneficiarilor statutului de refugiat nu li se acordă prestații pentru subzistenţă, sau acestea sunt deosebit de reduse în comparație cu cele din alte state membre, fără să primească însă, în această privinţă, un tratament diferit de cel asigurat resortisanților acestui stat membru,

                           b)

                           persoanele care beneficiază de statutul de refugiați sunt desigur formal asimilate resortisanților proprii în ceea ce privește condițiile de subzistenţă, însă, în realitate, acestea au acces mai dificil la prestațiile aferente și nu există niciun un program de integrare calibrat corespunzător și adecvat nevoilor speciale acestei categorii de persoane pentru a garanta efectiv o egalitate de tratament cu resortisanţii proprii?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).

      (2)  Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO 2005, L 326, p. 13, Ediţie specială, 19/vol. 7, p. 242).

      (3)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-501/17 (JO C 338, 9.10.2017)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/57

         Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-501/17
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 338 din 9 octombrie 2017
      )
   (2017/C 402/75)
   Comunicarea din JO privind cauza T-501/17, Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España/Comisia și SRB, se citește după cum urmează:

      Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España/Comisia și SRB
      (Cauza T-501/17)
      (2017/C 338/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Solana López, avocat)

         Pârâți: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea nulității și, în consecință, anularea Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A., care i-a fost transmisă de Comitetul unic de rezoluție, precum și anularea deciziei respective a Comitetului unic de rezoluție (SRB/EES/2017/08) privind adoptarea unei scheme de rezoluție cu privire la Banco Popular Español cu numărul de identificare 80H66LPTDLMOP28XF25;

                  —

                  în subsidiar, în ipoteza în care Tribunalul nu ar admite cererea de anulare de mai sus, declararea nulității și anularea parțială a deciziei menționate a SRB în ceea ce privește partea corespunzătoare literelor (b) și (c) ale articolului 6 alineatul (1) din această decizie a Comitetului unic de rezoluție (SRB), referitoare la conversia și la amortizarea ulterioară a 64 695 de participații preferențiale (calificate în mod eronat drept instrumente de capital adițional nivel 1 ale Banco Popular Español), în condițiile în care era vorba despre instrumente emise de POPULAR ESPAÑOL, S.A. (ISIN D00910702).

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


201711170351555792017/C 412/45872017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171019313222Cauza T-87/17: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Kuka Systems/EUIPO (Matrix light) {„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Matrix light – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”}
 ---documentbreak--- C4122017RO3120120171019RO0045312322Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Kuka Systems/EUIPO (Matrix light)
   (Cauza T-87/17) (
         1
      )
   „{„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Matrix light — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”}”2017/C 412/45Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Kuka Systems GmbH (Augsburg, Germania) (reprezentanți: B. Maneth și C. Huch-Hallwachs, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2016 (cauza R 886/2016-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Matrix light ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Kuka Systems GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 104, 3.4.2017.


201711170341555672017/C 412/345022015TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171019242411Cauza T-502/15: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Spania/Comisia [„FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțare – Cheltuieli efectuate de Spania – Corecții financiare forfetare – Corecții financiare punctuale – Regulamentele (CE) nr. 1290/2005 și (UE) nr. 1306/2013 – Obligație de motivare – Sarcina probei – Proporționalitate – Dreptul la apărare”]
 ---documentbreak--- C4122017RO2410120171019RO0034241241Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Spania/Comisia
   (Cauza T-502/15) (
         1
      )
   „[„FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate de Spania — Corecții financiare forfetare — Corecții financiare punctuale — Regulamentele (CE) nr. 1290/2005 și (UE) nr. 1306/2013 — Obligație de motivare — Sarcina probei — Proporționalitate — Dreptul la apărare”]”2017/C 412/34Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial L. Banciella Rodríguez-Miñón, ulterior M. Sampol Pucurull, A. Gavela Llopis și V. Ester Casas, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Guillem Carrau și D. Triantafyllou, ulterior D. Triantafyllou și I. Galindo Martín, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2015, L 182, p. 39), în măsura în care se referă la anumite corecții financiare făcute în privința Cataluniei, pe de o parte, și a Canarelor, pe de altă parte

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (
         1
      )	JO C 346, 19.10.2015.


201711170181555712017/C 412/235312017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170908151511Cauza C-531/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 8 septembrie 2017 – Vetsch Int. Transporte GmbH
 ---documentbreak--- C4122017RO1510120170908RO0023151151Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 8 septembrie 2017 – Vetsch Int. Transporte GmbH
   (Cauza C-531/17)2017/C 412/23Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Vetsch Int. Transporte GmbH

      Autoritate intimată: Zollamt Feldkirch Wolfurt

      Întrebările preliminare

            1)

            Scutirea prevăzută la articolul 138 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (
                  1
               ) trebuie refuzată pentru un transfer intracomunitar de bunuri dintr-un stat membru atunci când persoana impozabilă care efectuează acest transfer într-un alt stat membru declară achiziția intracomunitară în discuție în acest stat, dar săvârșește o fraudă fiscală în celălalt stat membru cu prilejul unei operațiuni taxabile ulterioare referitoare la bunurile respective, declarând în mod neîntemeiat o livrare intracomunitară scutită de TVA din acest alt stat membru?

            2)

            Pentru răspunsul la prima întrebare, prezintă relevanță aspectul dacă, încă de la momentul transferul intracomunitar de bunuri în alt stat, persoana a intenționat să săvârșească frauda fiscală în ceea ce privește o operațiune ulterioară cu aceste bunuri?

      (
         1
      )	JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7


201711170491555782017/C 412/467732016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171016323211Cauza T-773/16: Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2017 – Salehi/Comisia [„Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Regulamentul (CE) nr. 539/2001 – Neadoptarea de către Comisie a unor acte de punere în aplicare care suspendă temporar exonerarea de obligația de a deține viză pentru anumite categorii de resortisanți ai unei țări terțe – Luare de poziție a Comisiei – Inadmisibilitate vădită”]
 ---documentbreak--- C4122017RO3210120171016RO0046321321Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2017 – Salehi/Comisia
   (Cauza T-773/16) (
         1
      )
   „[„Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Regulamentul (CE) nr. 539/2001 — Neadoptarea de către Comisie a unor acte de punere în aplicare care suspendă temporar exonerarea de obligația de a deține viză pentru anumite categorii de resortisanți ai unei țări terțe — Luare de poziție a Comisiei — Inadmisibilitate vădită”]”2017/C 412/46Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamant: Dominik Salehi (Brême, Germania) (reprezentant: C. Drews, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Cattabriga și G. Wils, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE și având ca obiect constatarea faptului că Comisia s-ar fi abținut în mod nelegal să adopte un act de punere în aplicare în sensul articolului 1 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație (JO 2001, L 81, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 97) și să adreseze o notificare reclamantului

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Îl obligă pe domnul Dominik Salehi la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 53, 20.2.2017.


201711170071555592017/C 412/245352017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170911161611Cauza C-535/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 11 septembrie 2017 – NK, în calitatea sa de lichidator al OJ BV și al PI/BNP Paribas Fortis NV
 ---documentbreak--- C4122017RO1610120170911RO0024161161Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 11 septembrie 2017 – NK, în calitatea sa de lichidator al OJ BV și al PI/BNP Paribas Fortis NV
   (Cauza C-535/17)2017/C 412/24Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: NK, în calitatea sa de lichidator al OJ BV și al PI

      Intimată: BNP Paribas Fortis NV

      Întrebările preliminare

            1)

            O acțiune în despăgubire introdusă împotriva unui terț de un lichidator în conformitate cu sarcina care îi revine acestuia în temeiul articolului 68 alineatul (1) din Legea privind insolvența (Faillissementswet), de administrare și de lichidare a masei credale, în numele adunării creditorilor unui debitor aflat în faliment, ca urmare a unei acțiuni ilicite a acestui terț în raport cu creditorii, al cărei rezultat, în cazul admiterii acțiunii, se adaugă masei credale, se încadrează la excepția prevăzută la articolul 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (
                  1
               ) al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială?

            2)

            În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și, în consecință, dacă acțiunea în discuție intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1346/2000 (
                  2
               ) al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență, această acțiune se supune legii naționale aplicabile în materie de insolvență din statul membru de deschidere, în temeiul articolului 4 alineatul (1) din acest regulament, atât în ceea ce privește competența lichidatorului de a formula această acțiune, cât și în ceea ce privește dreptul material aplicabil?

            3)

            În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, instanța din statul membru în care s-a deschis procedura de insolvență trebuie să țină seama, prin analogie sau nu, de:

                     a)

                     dispozițiile articolului 13 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 […], în sensul că persoana a cărei răspundere este angajată prin acțiunea formulată de lichidator în favoarea adunării creditorilor se poate apăra făcând dovada faptului că, potrivit legislației aplicabile în cazul în care acțiunea împotriva sa nu ar fi fost formulată de lichidator, ci de un creditor individual din cauza unui act ilicit, comportamentul său nu ar conduce la angajarea răspunderii;

                     b)

                     dispozițiile articolului 17 din Regulamentul (CE) nr. 864/2007 (
                           3
                        ) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale (Roma II) coroborat cu articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 […], mai precis de normele de siguranță și comportament în vigoare în locul şi în momentul producerii presupusului act prejudiciabil, cum ar fi normele de conduită financiară ale băncilor?

      (
         1
      )	JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.
   (
         2
      )	JO 2000, L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143.
   (
         3
      )	JO 2007, L 199, p. 40.


201711170381555942017/C 412/475802017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170824323322Cauza T-580/17: Acțiune introdusă la 24 august 2017 – Karp/Parlamentul European
 ---documentbreak--- C4122017RO3220120170824RO0047322332Acțiune introdusă la 24 august 2017 – Karp/Parlamentul European
   (Cauza T-580/17)2017/C 412/47Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Kevin Karp (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: N. Lambers și R. Ben Ammar, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei autorității abilitate să încheie contractele de muncă pentru grupul EFDD din cadrul Parlamentul European prin care acesta a fost încadrat în grupa de funcții II, gradul 4, treapta 1, în condițiile în care i-au fost încredințate atribuții de consiliere în conformitate cu grupa de funcții IV până la sfârșitul contractului său de muncă, la data de 11.11.2016;

            —

            repararea pretinsului prejudiciu material și moral suferit de reclamant, a prejudiciului privind pretinsa pierdere a șansei de a fi recrutat la sfârșitul contractului său de muncă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 80 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (RAA).

                     —

                     Reclamantul susține că a fost încadrat în treapta care corespunde grupei de funcții I potrivit primului contract și în gradul de bază al grupei de funcții II prin al doilea contract care i-a fost propus, în condițiile în care marea majoritate a atribuțiilor încredințate reclamantului în cadrul primului și celui de al doilea contract de muncă au fost atribuții administrative și de consiliere.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 82 din RAA.

                     —

                     Articolul 82 din RAA prevede că agenții contractuali sunt recrutați în grupa de funcții IV dacă pot demonstra că au un nivel de studii care să corespundă unui ciclu complet de studii universitare de cel puțin trei ani absolvit cu diplomă sau o formare profesională de nivel echivalent. Reclamantul a îndeplinit aceste criterii, iar gradul său salarial ar fi trebuit să fie adaptat corespunzător.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe abuzul de drept care rezultă din folosirea contractelor de muncă pe durată determinată succesive.

                     —

                     Reclamantul susține existența unui abuz de drept din partea autorității abilitate să aleagă contractele care i-au fost propuse, în special în ceea ce privește decizia de a nu îi reînnoi contractul de muncă sau de a-i propune un contract pe durată nedeterminată.

            4.

            Al patrulea motiv întemeiat pe abuzul de putere în temeiul deciziei de a nu reînnoi contractul reclamantului.

                     —

                     Motivele pentru refuzul reînnoirii contractului de muncă al reclamantului nu sunt justificate în mod rezonabil și constituie un abuz de putere care justifică cererea de despăgubiri.

            5.

            Al cincilea motiv întemeiat pe pierderea șansei de a fi recrutat.

                     —

                     Reclamantului i s-a ascuns existența posibilității reînnoirii contractului. Acesta nu a primit nicio decizie din partea autorității abilitate și nu și-a putut organiza plecarea și nici să solicite, de exemplu, reîncadrarea sau să prezinte o candidatură pentru o altă poziție.


201711170161555632017/C 412/255462017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170918161722Cauza C-546/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 18 septembrie 2017 – DISA Gas SAU/Administración del Estado, Redexis Gas S.L. și Repsol Butano S.A.
 ---documentbreak--- C4122017RO1620120170918RO0025162172Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 18 septembrie 2017 – DISA Gas SAU/Administración del Estado, Redexis Gas S.L. și Repsol Butano S.A.
   (Cauza C-546/17)2017/C 412/25Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: DISA Gas SAU

      Pârâte: Administración del Estado, Redexis Gas S.L. și Repsol Butano S.A.

      Întrebările preliminare

            1)

            Măsura privind stabilirea unui preț maxim pentru butelia de gaz lichefiat, drept măsură de protecție a utilizatorilor vulnerabili din punct de vedere social, este compatibilă cu jurisprudența stabilită în Hotărârea Federutility [Hotărârea din 20 aprilie 2010 (C-265/08)] sau respectă principiul proporționalității în cazul în care există, în mod alternativ sau cumulativ, una dintre împrejurările enumerate în continuare:

                     —

                     măsura este adoptată cu caracter general pentru toți consumatorii și pentru o perioadă nedeterminată, „întrucât condițiile de concurență pe această piață nu sunt considerate suficiente”;

                     —

                     măsura este în vigoare de peste [1]8 de ani;

                     —

                     măsura poate contribui la menținerea situației de concurență redusă, deoarece constituie un obstacol pentru intrarea pe piață a noilor operatori?

            2)

            Obligația privind distribuția la domiciliu a gazului lichefiat îmbuteliat, impusă în sarcina operatorului principal de pe un anumit teritoriu pentru motive de protecție a utilizatorilor vulnerabili din punct de vedere social sau a locuitorilor din zonele cu acces dificil, este compatibilă cu jurisprudența stabilită în Hotărârea Federutility [Hotărârea din 20 aprilie 2010 (C-265/08)] menționată anterior sau cu principiul proporționalității în cazul în care există, în mod alternativ sau cumulativ, una dintre împrejurările enumerate în întrebarea anterioară?


201711170081555432017/C 412/121562016CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL201710127711Cauza C-156/16: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – Tigers GmbH/Hauptzollamt Landshut [Trimitere preliminară – Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 – Articolul 1 alineatul (3) – Codul vamal comunitar – Articolul 78 – Normă care condiționează aplicarea unor niveluri individuale ale taxei antidumping de prezentarea unei facturi valabile – Admisibilitatea prezentării unei facturi comerciale valabile ulterior declarației vamale – Refuzul rambursării]
 ---documentbreak--- C4122017RO710120171012RO00127171Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – Tigers GmbH/Hauptzollamt Landshut
   (Cauza C-156/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 — Articolul 1 alineatul (3) — Codul vamal comunitar — Articolul 78 — Normă care condiționează aplicarea unor niveluri individuale ale taxei antidumping de prezentarea unei facturi valabile — Admisibilitatea prezentării unei facturi comerciale valabile ulterior declarației vamale — Refuzul rambursării]”2017/C 412/12Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Tigers GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Landshut

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (3) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din Republica Populară Chineză trebuie interpretat în sensul că autorizează prezentarea, ulterior declarației vamale, a unei facturi comerciale valabile, în scopul stabilirii unei taxe antidumping definitive, în cazul în care toate celelalte condiții prealabile necesare pentru obținerea unui nivel al taxei antidumping specific întreprinderii sunt îndeplinite și respectarea aplicării taxelor antidumping este asigurată, verificarea acestui aspect revenind instanței de trimitere.
   (
         1
      )	JO C 211, 13.6.2016.


201711170091555442017/C 412/265722017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170928171711Cauza C-572/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 28 septembrie 2017 – Riksåklagaren/Imran Syed
 ---documentbreak--- C4122017RO1710120170928RO0026171171Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 28 septembrie 2017 – Riksåklagaren/Imran Syed
   (Cauza C-572/17)2017/C 412/26Limba de procedură: suedeza
      Instanța de trimitere

   Högsta domstolen

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Riksåklagaren

      Intimat: Imran Syed

      Întrebările preliminare

            1)

            Atunci când produse care poartă un motiv protejat sunt oferite în mod ilegal spre vânzare într-un magazin, poate exista de asemenea o încălcare a dreptului exclusiv de distribuire al autorului, în sensul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2001/29 (
                  1
               ), în ceea ce privește produsele cu motive identice care sunt păstrate în depozit de către persoana care oferă bunurile spre vânzare?

            2)

            Prezintă relevanță aspectul dacă produsele sunt ținute într-un depozit adiacent magazinului sau într-o altă locație?

      (
         1
      )	Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 95, 22.6.2001, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


201711170361555802017/C 412/485972017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170828333421Cauza T-597/17: Acțiune introdusă la 28 august 2017 – Poza Poza/SRB
 ---documentbreak--- C4122017RO3310120170828RO0048331342Acțiune introdusă la 28 august 2017 – Poza Poza/SRB
   (Cauza T-597/17)2017/C 412/48Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamant: Máximo Poza Poza (Murcia, Spania) (reprezentant: P. Poza Cisneros, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            să se considere sesizat cu o acțiune în anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție de indisponibilizare a acțiunilor Banco Popular și să pronunțe o hotărâre de anulare a deciziei respective și, în consecință, restituirea către clientul său a acțiunilor și a celorlalte instrumente de capital ale Banco Popular, iar, în caz contrar și în mod subsidiar, acordarea unei compensații echivalente valorii nete a activelor Banco Popular la data de 22 mai 2017, în cuantum de 2675424 euro.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


201711170521556122017/C 412/362022016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171024252622Cauza T-202/16: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2017 – Keturi kambariai/ EUIPO – Coffee In (coffee inn) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative coffee inn – Marca națională figurativă anterioară coffee in – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C4122017RO2520120171024RO0036252262Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2017 – Keturi kambariai/ EUIPO – Coffee In (coffee inn)
   (Cauza T-202/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative coffee inn — Marca națională figurativă anterioară coffee in — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001]”]”2017/C 412/36Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: UAB Keturi kambariai (Vilnius, Lituania) (reprezentant: R. Pumputienė, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: OÜ Coffee In (Tallinn, Estonia) (reprezentant: P. Lätt, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 martie 2016 (cauza R 137/2015-4) privind o procedură de opoziție între Coffee In și Keturi kambariai

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă UAB Keturi kambariai la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 270, 25.7.2016.


201711170041555422017/C 412/275732017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170928181811Cauza C-573/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 28 septembrie 2017 – Openbaar Ministerie/Daniel Adam Popławski
 ---documentbreak--- C4122017RO1810120170928RO0027181181Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 28 septembrie 2017 – Openbaar Ministerie/Daniel Adam Popławski
   (Cauza C-573/17)2017/C 412/27Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Openbaar Ministerie

      Pârât: Daniel Adam Popławski

      Întrebările preliminare

            1)

            În cazul în care autoritatea judiciară de executare nu poate interpreta dispozițiile naționale adoptate în aplicarea unei decizii-cadru astfel încât aplicarea lor să conducă la un rezultat conform cu decizia-cadru, aceasta este obligată, în temeiul principiului supremației, să lase neaplicate dispozițiile naționale incompatibile cu dispozițiile deciziei-cadru menționate?

            2)

            Declarația unui stat membru prevăzută la articolul 28 alineatul (2) din Decizia-cadru 2008/909/JAI (
                  1
               ) este valabilă în cazul în care nu a fost prezentată „la adoptarea prezentei decizii-cadru”, ci la o dată ulterioară?

      (
         1
      )	Decizia-cadru 2008/909/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană (JO L 327, p. 27).


201711170391555952017/C 412/374042016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171023262611Cauza T-404/16: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – Galletas Gullón/EUIPO – O2 Holdings (Forma unui pachet de biscuiți) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marcă a Uniunii Europene tridimensională – Forma unui pachet de biscuiți – Declarare a decăderii – Importanța utilizării – Lipsa alterării caracterului distinctiv”)
 ---documentbreak--- C4122017RO2610120171023RO0037261261Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – Galletas Gullón/EUIPO – O2 Holdings (Forma unui pachet de biscuiți)
   (Cauza T-404/16) (
         1
      )
   „(„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unui pachet de biscuiți — Declarare a decăderii — Importanța utilizării — Lipsa alterării caracterului distinctiv”)”2017/C 412/37Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Spania) (reprezentant: I. Escudero Pérez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: O2 Holdings Ltd (Slough, Regatul Unit) (reprezentant: J. Rebling, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 mai 2016 (cauza R 1613/2015-4) privind o procedură de decădere între O2 Holdings Ltd și Galletas Gullón.

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 19 mai 2016 (cauza R 1613/2015-4) privind o procedură de decădere între O2 Holdings Ltd și Galletas Gullón.

            2)

            Obligă EUIPO și O2 Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 343, 19.9.2016.


201711170541556032017/C 412/496392017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170921343521Cauza T-639/17: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 – Madrid Diario de la Noche și alții/Comisia și SRB
 ---documentbreak--- C4122017RO3410120170921RO0049341352Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 – Madrid Diario de la Noche și alții/Comisia și SRB
   (Cauza T-639/17)2017/C 412/49Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamanți: Madrid Diario de la Noche, SA (Madrid, Spania) și alți 24 de reclamanți (reprezentanți: B. Cremades Roman, F. Orts Castro, J. López Useros, S. Cajal Martín și P. Marrodán Lázaro, avocați)

      Pârâți: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

            —

            să ia act de depunerea prezentului înscris și a documentelor care îl însoțesc, precum și de susținerile cuprinse în acesta;

            —

            declararea nulității Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție și a Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei, ambele din 7 iunie 2017, și, în consecință, obligarea SRB și a Comisiei Europene la rambursarea către reclamanți a investițiilor efectuate de aceștia privind Banco Popular sau, în subsidiar, obligarea SRB și a Comisiei la plata către reclamanți a unei despăgubiri în temeiul răspunderii extracontractuale;

            —

            obligarea SRB și a Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri;

            —

            declararea nulității evaluării efectuate de expertul independent al Comitetului unic de rezoluție și, după calcularea valorii nete a activelor Banco Popular, obligarea SRB și a Comisiei Europene la plata unei despăgubiri către reclamanți în termenii indicați în prezenta acțiune.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


201711170191555862017/C 412/132182016CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL201710128811Cauza C-218/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim – Polonia) – procedură inițiată de Aleksandra Kubicka [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Regulamentul (UE) nr. 650/2012 – Succesiuni și certificat european de moștenitor – Domeniu de aplicare – Bun imobil situat într-un stat membru care nu prevede legatul „prin revendicare” – Refuzul recunoașterii efectelor reale ale unui asemenea legat]
 ---documentbreak--- C4122017RO810120171012RO00138181Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim – Polonia) – procedură inițiată de Aleksandra Kubicka
   (Cauza C-218/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Regulamentul (UE) nr. 650/2012 — Succesiuni și certificat european de moștenitor — Domeniu de aplicare — Bun imobil situat într-un stat membru care nu prevede legatul „prin revendicare” — Refuzul recunoașterii efectelor reale ale unui asemenea legat]”2017/C 412/13Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Aleksandra Kubicka

      cu participarea: Przemysława Bac, acționând în calitate de notar

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) literele (k) și (l), precum și articolul 31 din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor trebuie interpretate în sensul că se opun refuzului recunoașterii de către o autoritate dintr-un stat membru a efectelor reale ale unui legat „prin revendicare”, prevăzut în dreptul aplicabil succesiunii, pentru care a optat un testator în conformitate cu articolul 22 alineatul (1) din același regulament, de vreme ce acest refuz este întemeiat pe motivul că acest legat se referă la dreptul de proprietate asupra unui imobil situat în acest stat membru, în a cărui legislație nu este prevăzută instituția legatului cu efect real direct la data deschiderii succesiunii.
   (
         1
      )	JO C 335, 12.9.2016.


201711170241555872017/C 412/285782017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171003181922Cauza C-578/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 3 octombrie 2017 – Oy Hartwall Ab
 ---documentbreak--- C4122017RO1820120171003RO0028182192Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 3 octombrie 2017 – Oy Hartwall Ab
   (Cauza C-578/17)2017/C 412/28Limba de procedură: finlandeza
      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Oy Hartwall Ab

      Cealaltă parte din procedură: Patentti- ja rekisterihallitus

      Întrebările preliminare

            1)

            În cadrul interpretării condiției privind caracterul distinctiv al unei mărci, prevăzută la articolul 2 și la articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată) (
                  1
               ), prezintă importanță dacă se solicită înregistrarea mărcii ca marcă figurativă sau ca marcă de culoare?

            2)

            În cazul în care calificarea mărcii ca marcă de culoare sau ca marcă figurativă prezintă importanță cu ocazia aprecierii caracterului distinctiv al acesteia, marca trebuie înregistrată ca marcă de culoare, conform cererii, indiferent de aspectul că a fost reprezentată ca imagine sau aceasta poate fi înregistrată numai ca marcă figurativă?

            3)

            În cazul în care există posibilitatea înregistrării ca marcă de culoare a unei mărci redate în cerere, în mod figurativ, pentru ca o marcă care, în cererea de înregistrare, a fost reprezentată grafic cu precizia necesară în temeiul jurisprudenței Curții (fără să fie vorba despre înregistrarea unei culori în sine ca marcă, în sens abstract, informal sau nelimitat) să poată fi înregistrată ca marcă de culoare, este necesar să se prezinte în plus o dovadă temeinică a utilizării acesteia, în sensul condițiilor impuse de Oficiul Național de Brevete și Înregistrări, sau să se prezinte în general o dovadă în acest sens?

      (
         1
      )	JO 2008, L 299, p. 25


201711170331556042017/C 412/506842017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171004353511Cauza T-684/17: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – Amorepacific/EUIPO – Primavera Life (p primera Pure Sprout Energy)
 ---documentbreak--- C4122017RO3510120171004RO0050351351Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – Amorepacific/EUIPO – Primavera Life (p primera Pure Sprout Energy)
   (Cauza T-684/17)2017/C 412/50Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
      Părțile

      Reclamantă: Amorepacific Corporation (Seul, Coreea de Sud) (reprezentanți: B. Führmeyer și F. Klein, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Primavera Life GmbH (Oy-Mittelberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „p primera Pure Sprout Energy” – cererea de înregistrare nr. 13 151 683

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 iulie 2017 în cauza R 1744/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            reformarea deciziei atacate în sensul respingerii în totalitate a opoziției;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii căii de atac.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


201711170431555832017/C 412/384182016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171023272711Cauza T-418/16: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – Galletas Gullón/EUIPO – O2 Holdings (Forma unui pachet de biscuiți) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marcă a Uniunii Europene tridimensională – Forma unui pachet de biscuiți – Declarare a decăderii – Importanța utilizării – Lipsa alterării caracterului distinctiv”)
 ---documentbreak--- C4122017RO2710120171023RO0038271271Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – Galletas Gullón/EUIPO – O2 Holdings (Forma unui pachet de biscuiți)
   (Cauza T-418/16) (
         1
      )
   „(„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unui pachet de biscuiți — Declarare a decăderii — Importanța utilizării — Lipsa alterării caracterului distinctiv”)”2017/C 412/38Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Spania) (reprezentant: I. Escudero Pérez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: O2 Holdings Ltd (Slough, Regatul Unit) (reprezentant: J. Rebling, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 mai 2016 (cauza R 1614/2015-4) privind o procedură de decădere între O2 Holdings Ltd și Galletas Gullón

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 19 mai 2016 (cauza R 1614/2015-4) privind o procedură de decădere între O2 Holdings Ltd și Galletas Gullón.

            2)

            Obligă EUIPO și O2 Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 343, 19.9.2016.


201711170551555702017/C 412/516882017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171006353622Cauza T-688/17: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2017 – Hola/SRB
 ---documentbreak--- C4122017RO3520120171006RO0051352362Acțiune introdusă la 6 octombrie 2017 – Hola/SRB
   (Cauza T-688/17)2017/C 412/51Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Hola, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și C. Iglesias Megías, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            constatarea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție și obligarea acestuia la repararea pagubelor suferite de reclamantă care rezultă din ansamblul acțiunilor și al omisiunilor Comitetului unic de rezoluție care au privat-o pe reclamantă de obligațiunile și de titlurile BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A. pe care le deținea;

            —

            în principal, obligarea pârâtului la rambursarea investițiilor efectuate în cuantum de 543242,11 euro privind acțiunile Banco Popular și de 304950 de euro privind obligațiunile Banco Popular deținute de reclamantă;

            —

            în subsidiar, obligarea pârâtului la plata sumei de 451459 de euro pentru acțiunile Banco Popular și a sumei de 304950 de euro pentru obligațiunile Banco Popular deținute de reclamantă („cuantumul exigibil”);

            —

            majorarea cuantumului exigibil cu dobânzi compensatorii de la data de 7 iunie 2017 până la pronunțarea hotărârii prin care se va soluționa prezenta acțiune;

            —

            majorarea cuantumului exigibil cu dobânzi moratorii aferente de la data pronunțării hotărârii până la plata integrală a cuantumului exigibil, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale;

            —

            obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


201711170051555542017/C 412/142622016CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL201710128922Cauza C-262/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 octombrie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit] – Shields & Sons Partnership/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată – Directiva 2006/112/CE – Articolul 296 alineatul (2) – Articolul 299 – Regimul comun forfetar pentru producători agricoli – Excludere de la regimul comun – Condiții – Noțiunea „categorie de producători agricoli”]
 ---documentbreak--- C4122017RO820120171012RO00148292Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 octombrie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit] – Shields & Sons Partnership/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-262/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 296 alineatul (2) — Articolul 299 — Regimul comun forfetar pentru producători agricoli — Excludere de la regimul comun — Condiții — Noțiunea „categorie de producători agricoli”]”2017/C 412/14Limba de procedură: engleza
      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Shields & Sons Partnership

      Intimată: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 296 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că prevede în mod exhaustiv situațiile în care un stat membru poate exclude un producător agricol de la regimul comun forfetar pentru producători agricoli.

            2)

            Articolul 296 alineatul (2) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că producătorii agricoli cu privire la care s-a constatat că recuperează semnificativ mai mult în calitate de aderenți la regimul comun forfetar pentru producători agricoli decât ar recupera în cazul în care ar fi supuși regimului normal sau celui simplificat al taxei pe valoarea adăugată nu pot constitui o categorie de producători agricoli în sensul acestei dispoziții.

      (
         1
      )	JO C 260, 18.7.2016.