title: Cauza T-45/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2008 — Transportes Evaristo Molina/Comisia ( Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Data de la care începe să curgă termenul — Publicare în Jurnalul Oficial — Pretinsă lipsă a calității procesuale active la data publicării — Inadmisibilitate )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/31

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2008 — Transportes Evaristo Molina/Comisia
   (Cauza T-45/08) (1)

   („Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Data de la care începe să curgă termenul - Publicare în Jurnalul Oficial - Pretinsă lipsă a calității procesuale active la data publicării - Inadmisibilitate’)
   (2009/C 6/63)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Transportes Evaristo Molina, SA (El Ejido, Spania) (reprezentanți: A. Hernández Pardo, L. Ruiz Ezquerra și C. Flores Hernández, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: É. Gippini, agent)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2006/446/CE a Comisiei din 12 aprilie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 CE (cazul COMP/B-1/38 348 — Repsol CPP) (rezumat publicat în JO L 176, p. 104) prin care se declară obligatorii angajamentele asumate de Repsol CPP, adoptată în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Nu este necesar să se pronunțe cu privire la fondul cererii de intervenție formulate de Repsol Comercial de Productos Petrolíferos, SA.

               3)

               Transportes Evaristo Molina, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Commisie.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-91/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 6 martie 2009 — Eis.de GmbH/BBY Vertriebsgesellschaft mbH

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 6 martie 2009 — Eis.de GmbH/BBY Vertriebsgesellschaft mbH
   (Cauza C-91/09)
   2009/C 129/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshofs

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Eis.de GmbH

      Pârâtă: BBY Vertriebsgesellschaft mbH

      Întrebarea preliminară

               1)

               Există utilizare în sensul articolului 5 alineatul (1) a doua teză litera (a) din Directiva 89/104/CEE (1) atunci când un terț indică drept cuvânt-cheie (Keyword) unui operator al unui motor de căutare un semn identic cu marca, fără autorizarea titularului mărcii, cu scopul ca atunci când se introduce în motorul de căutare drept cuvânt-cheie un semn identic cu marca, într-un bloc publicitar separat ca localizare de lista de rezultate apare o trimitere electronică de promovare a vânzărilor (Link) către website-ul terțului drept publicitate pentru produse sau servicii identice, și când această trimitere este prezentată ca un anunț sponsorizat, iar anunțul în sine nu cuprinde nici semnul nici o indicație la titularul mărcii sau la produsele oferite de acesta?

      (1)  Prima Directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92).


title: Cauza T-812/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 februarie 2015 – BPC Lux 2 și alții/Comisia („Procedură privind măsurile provizorii — Ajutoare de stat — Sectorul financiar — Ajutor acordat în cadrul rezoluției unei bănci intrate în dificultate — Decizie de a nu ridica obiecții — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/27

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 februarie 2015 – BPC Lux 2 și alții/Comisia
   (Cauza T-812/14 R)
   ((„Procedură privind măsurile provizorii - Ajutoare de stat - Sectorul financiar - Ajutor acordat în cadrul rezoluției unei bănci intrate în dificultate - Decizie de a nu ridica obiecții - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2015/C 127/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Luxemburg), BPC UKI LP (George Town, Insulele Cayman, Regatul Unit), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town), Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Delaware, Statele Unite), Queen Street Fund Ltd (George Town), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town), CSS LLC (Chicago, Illinois, Statele Unite), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town), EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town), TP Lux HoldCo (Luxemburg, Luxemburg), VR Global Partners LP (George Town), Absalon II Ltd (Dublin, Irlanda), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, Colorado, Statele Unite), City of New York Group Trust (New York, New York, Statele Unite), Dignity Health (San Francisco, California, Statele Unite), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Luxemburg), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin) și San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, California, Statele Unite) (reprezentanți: J. Webber, M. Steenson, solicitors, și P. Fajardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și P.-J. Loewenthal, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2014) 5682 final a Comisiei din 3 august 2014 de a nu ridica obiecții în privința ajutorului de stat SA.39250 (2014/N), notificat de Portugalia, prin care se urmărea rezoluția Banco Espírito Santo SA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-454/09: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Ajutor în favoarea New Interline SpA — Recuperare)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-454/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Ajutor în favoarea New Interline SpA - Recuperare)
   2011/C 355/05
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Righini, B. Stromsky și D. Grespan, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți:G. Palmieir, agent, P. Gentili și B. Tidore, avvocati dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolelor 2, 3 și 4 din Decizia 2008/697/CE a Comisiei din 16 aprilie 2008 privind ajutorul de stat C 13/07 (ex NN 15/06) pus în aplicare de Italia în beneficiul New Interline [notificată cu numărul C(2008) 1321]

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea în termenul acordat a tuturor măsurile necesare pentru a asigura executarea Deciziei 2008/697/CE a Comisiei din 16 aprilie 2008 privind ajutorul de stat C 13/07 (ex NN 15/06 și N 734/06) pus în aplicare de Italia în beneficiul New Interline, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 249 al patrulea paragraf CE, precum si al articolelor 2 și 3 din decizia menționată.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza F-50/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 25 noiembrie 2008 — Hristova/Comisia (Funcție publică — Recrutare — Concurs general — Condiții de admitere — Respingerea candidaturii — Motivare — Diplome)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/70

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 25 noiembrie 2008 — Hristova/Comisia
   (Cauza F-50/07) (1)

   (Funcție publică - Recrutare - Concurs general - Condiții de admitere - Respingerea candidaturii - Motivare - Diplome)
   (2009/C 44/120)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Valentina Hristova (Pavlikeni, Bulgaria) (reprezentant: G. Kerelov, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curall și B. Eggers, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AST/14/06 prin care se refuză admiterea reclamantei la probele concursului menționat pe motiv că aceasta nu are trei ani de experiență profesională în domeniul secretariatului după obținerea diplomei sale — Cerere de daune interese.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AST/14/06 prin care se refuză admiterea doamnei Hristova la probele concursului menționat.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008, p. 36.


title: Cauza T-440/09: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2009 — Azienda Agricola Bracesco/Comisia

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/42

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2009 — Azienda Agricola Bracesco/Comisia
   (Cauza T-440/09)
   2009/C 312/69
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Azienda Agricola Bracesco Srl (Orgiano, Italia) (reprezentanți: F. Tosello, avocat, S. Rizzioli, avocat, C. Pauly, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               obligarea Comisiei Europene, conform articolelor 235 CE și 288 al doilea paragraf CE, la plata unor despăgubiri în favoarea Azienda Agricola Bracesco s.r.l., aflată în prezent în lichidare, în cuantum de 335 000 de euro sau a oricărei alte sume care va rezulta în cursul procedurii și care, în orice caz, va fi stabilită pe cale judecătorească, precum și a dobânzilor legale de la data exigibilității până la data plății efective;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune în despăgubiri pentru prejudiciile care rezultă din răspunderea extracontractuală a Comunității Europene are loc în contextul măsurilor comunitare de luptă împotriva gripei aviare.
   În această privință se susține că, în urma perturbării pieței europene a păsărilor provocate de scăderea prețurilor care rezultă din reducerea cererii din partea consumatorilor, legată la rândul său de propagarea gripei aviare, Comisia a decis să intervină prin intermediul Regulamentului nr. 1010/2006 (1), care prevede măsuri de susținere în favoarea avicultorilor.
   Cu toate acestea, în timp ce legislația comunitară în materie de poliție sanitară include prepelița în noțounea de păsări, avicultorii care activează în domeniul creșterii și sacrificării acestei specii au fost excluși, fără motiv, dintre beneficiarii ajutoarelor.
   Reclamanta, Azienda Agricola Bracesco s.r.l., aflată în lichidare, invocă faptul că a suferit un prejudiciu nejustificat ca urmare a comportamentului Comisiei Europene, care constituie o încălcare vădită și gravă a unuia dintre principiile fundamentale ale ordinii juridice comunitare, principiul nediscriminării.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1010/2006 al Comisiei din 3 iulie 2006 privind unele măsuri excepționale de sprijinire a pieței în sectorul ouălor și păsărilor în unele state membre (JO L 180, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 73, p. 164).


title: Cauza C-261/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Belgia) la 1 iunie 2007 — VTB-VAB NV/Total Belgium NV

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/18

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Belgia) la 1 iunie 2007 — VTB-VAB NV/Total Belgium NV
   (Cauza C-261/07)
   (2007/C 199/28)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank van koophandel te Antwerpen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: VTB-VAB NV

      Pârâtă: Total Belgium NV
   Întrebarea preliminară
   Directiva 2005/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale se opune unei dispoziții naționale, precum articolul 54 din legea belgiană privind practicile comerciale și informarea și protecția consumatorilor (Belgische Wet betreffende de handelspraktijken en de voorliching en bescherming van de consument) din 14 iulie 1991 care, în afara unor cazuri enumerate limitativ, interzice orice ofertă de vânzare condiționată din partea unui vânzător către un consumator, inclusiv oferta unui produs pe care consumatorul trebuie să îl cumpere împreună cu un serviciu gratuit, a cărui utilizare este condiționată de cumpărarea produsului, și aceasta indiferent de împrejurările speței, în special fără a lua în considerare influența pe care o poate avea oferta concretă asupra consumatorului mediu și indiferent dacă, în împrejurările concrete, această ofertă poate fi considerată ca fiind contrară obligației de diligență profesională și uzanțelor comerciale loiale?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piaţa internă faţă de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22).


title: Cauza C-294/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 22 mai 2017 – Stichting Werkgroep Behoud de Peel/College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 22 mai 2017 – Stichting Werkgroep Behoud de Peel/College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant
   (Cauza C-294/17)
   (2017/C 293/18)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Stichting Werkgroep Behoud de Peel

      Pârât: College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatele (2) și (3) din Directiva 92/43/CEE (1) a Consiliului […] din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (Directiva privind habitatele) se opune unei legislații care are drept obiectiv să scutească de la obligația de autorizare proiecte și alte acțiuni din care rezultă depuneri de azot care nu depășesc un anumit prag sau o anumită valoare limită și care, astfel, sunt autorizate fără o aprobare individuală, atunci când se consideră că efectele tuturor proiectelor și altor acțiuni considerate împreună care ar putea profita de această legislație au fost supuse unei evaluări corespunzătoare înainte de adoptarea legislației?

               2)

               Articolul 6 alineatele (2) și (3) din Directiva 92/43/CEE […] se opune ca o evaluare corespunzătoare din cadrul unui program de evaluare a unei anumite cantități totale de depuneri de azot să fie utilizată drept temei pentru acordarea autorizației (aprobării individuale) a unui proiect sau a altor acțiuni din care rezultă depuneri de azot, atunci când depunerile de azot cauzate de proiectul respectiv sau de acțiunile respective se încadrează în cantitatea de depunere evaluată în cadrul programului amintit?

               3)

               Evaluarea corespunzătoare, în sensul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE […], realizată pentru un program precum Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, poate lua în considerare efectele pozitive ale măsurilor de conservare și ale măsurilor necesare adoptate pentru ariile existente de tipuri de habitate și de habitate naturale, în contextul obligațiilor prevăzute la articolul 6 alineatele (1) și (2) din directivă?

                           3a)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3: efectele pozitive ale măsurilor de conservare și ale măsurilor necesare pot fi luate în considerare în cadrul unei evaluări corespunzătoare atunci când, la data evaluării corespunzătoare, aceste măsuri nu fuseseră încă puse în aplicare și astfel, acestea nu produseseră încă efecte pozitive?

                     În cazul în care se consideră că evaluarea corespunzătoare conține concluzii definitive privind efectele măsurilor amintite, întemeiate pe cunoștințe științifice cele mai avansate, faptul că punerea în aplicare și concluziile acestor măsuri sunt monitorizate, iar, în cazul în care reiese că efectele sunt defavorabile în raport cu cele din evaluarea corespunzătoare a efectelor potențiale, la nevoie, se va realiza o adaptare, prezintă relevanță în acest context?

               4)

               Efectele pozitive ale unei reduceri autonome a depunerilor de azot care ar putea apărea în perioada de aplicare a Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 pot fi luate în considerare în evaluarea corespunzătoare, în sensul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE […]?
               În cazul în care se consideră că evaluarea corespunzătoare conține concluzii definitive privind efectele evoluțiilor amintite, întemeiate pe cunoștințe științifice cele mai avansate, faptul că reducerea autonomă a depunerilor de azot este monitorizată, iar în cazul în care reiese că reducerea este defavorabilă în raport cu cantitatea luată în considerare în cadrul evaluării corespunzătoare, la nevoie, se va realiza o adaptare, prezintă relevanță în acest context?

               5)

               Măsurile de restaurare luate în cadrul Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, prin intermediul cărora se evită ca un anumit factor poluator, precum depunerile de azot să producă efecte nocive asupra unor arii existente de tipuri de habitate sau de habitate naturale existente pot fi interpretate ca măsuri de protecție în sensul punctului 28 din Hotărârea Curții din 15 mai 2014, Briels și alții (C 521/12, EU:C:2014:330), care pot fi luate în considerare într-o evaluare corespunzătoare, în sensul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE […]?

                           5a)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 5: efectele pozitive ale măsurilor de protecție care pot fi luate în considerare în evaluarea corespunzătoare pot fi luate în considerare în această evaluare, atunci când la data efectuării evaluării corespunzătoare, măsurile nu fuseseră încă puse în aplicare și astfel, acestea nu produseseră încă efecte pozitive?

                     În cazul în care se consideră că evaluarea corespunzătoare conține concluzii definitive privind efectele măsurilor amintite, întemeiate pe cunoștințe științifice cele mai avansate, faptul că punerea în aplicare și concluziile măsurilor sunt monitorizate, iar în cazul în care reiese că efectele sunt defavorabile în raport cu cele din evaluarea corespunzătoare, la nevoie, se va realiza o adaptare, prezintă relevanță în acest context?

      (1)  JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza C-385/07 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2009 — Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Comisia Comunităților Europene, Interseroh Dienstleistungs GmbH, Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme, BellandVision GmbH (Recurs — Concurență — Articolul 82 CE — Sistem de colectare și de recuperare a ambalajelor utilizate din Germania — Logoul Der Grüne Punkt — Redevență datorată în temeiul contractului de utilizare a logoului — Abuz de poziție dominantă — Drept exclusiv al titularului unei mărci — Durată excesivă a procedurii în fața Tribunalului — Termen rezonabil — Principiul protecției jurisdicționale efective — Articolele 58 și 61 din Statutul Curții de Justiție)

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2009 — Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Comisia Comunităților Europene, Interseroh Dienstleistungs GmbH, Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme, BellandVision GmbH
   (Cauza C-385/07 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Articolul 82 CE - Sistem de colectare și de recuperare a ambalajelor utilizate din Germania - Logoul „Der Grüne Punkt” - Redevență datorată în temeiul contractului de utilizare a logoului - Abuz de poziție dominantă - Drept exclusiv al titularului unei mărci - Durată excesivă a procedurii în fața Tribunalului - Termen rezonabil - Principiul protecției jurisdicționale efective - Articolele 58 și 61 din Statutul Curții de Justiție)
   2009/C 220/03
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH (reprezentanți: W. Deselaers, E. Wagner și B. Meyring, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: W. Mölls și R. Sauer, agenți), Vfw AG (reprezentant: H. Wissel, avocat), Landbell AG für Rückhol-Systeme (reprezentanți: A. Rinne și M. Westrup, avocați), BellandVision GmbH (reprezentanți: A. Rinne și M. Westrup, avocați)

      Intervenientă în susținerea Comisiei: Interseroh Dienstleistungs GmbH (reprezentanți: M. W. Pauly, A. Oexle și J. Kempkes, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 24 mai 2007 în cauza T-151/01, Duales System Deutschland/Comisia, prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea Deciziei 2001/463/CE a Comisiei din 20 aprilie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 82 CE (cazul COMP D3/34493 — DSD) (JO L 166, p. 1) — Abuz de poziție dominantă — Sistem de colectare și de recuperare a ambalajelor comercializate în Germania și purtând logoul „Der Grüne Punkt”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate în recurs de Comisia Comunităților Europene, de Interseroh Dienstleistungs GmbH, de Vfw GmbH, de Landbell AG für Rückhol-Systeme și de BellandVision GmbH.

      (1)  JO C 269, 10.11.2009.


title: Cauza T-328/09: Acțiune introdusă la 19 august 2009 — Producteurs de Légumes de France/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/69

         Acțiune introdusă la 19 august 2009 — Producteurs de Légumes de France/Comisia
   (Cauza T-328/09)
   2009/C 267/125
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Les Producteurs de Légumes de France (Paris, Franța) (reprezentant: O. Fachin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate în temeiul articolului 230 al patrulea paragraf din Tratatul CE;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei C (2009) 203 final a Comisiei din 28 ianuarie 2009 (1) prin care Comisia declarase incompatibile cu piața comună ajutoarele de stat acordate de Republica Franceză producătorilor de fructe și legume în cadrul „planurilor de urgență” în scopul facilitării comercializării de produse agricole recoltate în Franța și solicitase Republicii Franceze să recupereze ajutoarele respective.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă două motive întemeiate pe:

               —

               o încălcare a principiului încrederii legitime, în măsura în care faptul că existența planurilor de urgență a putut fi cunoscută de Comisie în perioada 1992-2002 fără ca aceasta să fi inițiat totuși o procedură a putut să determine încrederea producătorilor în legalitatea acestor planuri;

               —

               o eroare în cuantumul restituirilor solicitate pentru anul 2001, afectând cuantumul global al restituirilor, precum și dobânzile exigibile.

      (1)  JO L 127, p. 11 — publicată sub nr. 2009/402/CE.


title: Cauza C-489/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 31 octombrie 2012 — Lajos Tiborné Böszörményi/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 31 octombrie 2012 — Lajos Tiborné Böszörményi/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Cauza C-489/12)
   2013/C 79/05
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Lajos Tiborné Böszörményi

      Pârâtă: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că are ca obiect numai să garanteze existența unei căi de atac în cazul unei concedieri nelegale și nejustificate („unjustified”)?

               2.

               [Această dispoziție] înseamnă că, la momentul concedierii, angajatorul are obligația de a comunica în scris lucrătorului motivele care au stat la baza acesteia, [în caz contrar] aceasta putând să se producă în mod nejustificat (unjustified)?

               3.

               Lipsa comunicării motivelor determină, în sine, nelegalitatea măsurii sau angajatorul poate să precizeze motivele ulterior în cadrul unei eventuale proceduri contencioase?


title: Hotărârea Curții din 17 decembrie 2010 în cauza E-11/10 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein (Neîndeplinirea obligațiilor de către o parte la acord – Directiva 2006/54/CE privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă)

text:
               16.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 176/8

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 17 decembrie 2010
   în cauza E-11/10
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein
   (Neîndeplinirea obligațiilor de către o parte la acord – Directiva 2006/54/CE privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă)
   2011/C 176/05
   În cauza E-11/10, Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein – CERERE de declarare a faptului că, prin neadoptarea sau necomunicarea către Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea completă în legislația proprie a actului menționat la punctul 21b din anexa XVIII la Acordul privind SEE, și anume Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformată), astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 33 din actul menționat și ale articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Thorgeir Örlygsson (judecător-raportor) și Henrik Bull, judecători, a pronunțat, la 17 decembrie 2010, hotărârea, al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea actului menționat la punctul 21b din anexa XVIII la Acordul privind SEE, și anume Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformată), astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 33 alineatul (1) din actul menționat și ale articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Principatul Liechtenstein.


title: Cauza C-90/09 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2011 — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Sectorul produselor chimice pentru tratarea cauciucului — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Grup de întreprinderi — Răspunderea solidară a unei societăți-mamă pentru încălcările normelor de concurență săvârșite de filialele sale — Imputare societății-mamă aflate la conducerea grupului)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 ianuarie 2011 — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-90/09 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Sectorul produselor chimice pentru tratarea cauciucului - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Grup de întreprinderi - Răspunderea solidară a unei societăți-mamă pentru încălcările normelor de concurență săvârșite de filialele sale - Imputare societății-mamă aflate la conducerea grupului)
   2011/C 80/03
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurente: General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA (reprezentanți: J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate și J. Jiménez-Laiglesia Oñate, abogados)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și E. Gippini Fournier, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea) din 18 decembrie 2008, General Química și alții/Comisia (T-85/06), prin care Tribunalul a respins cererea de anulare în parte a Deciziei 2006/902/CE a Comisiei din 21 decembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81[CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE împotriva Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Co. Inc. (ex-Uniroyal Chemical Co. Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (ex-Crompton Corp.), General Química, SA, Repsol Química, SA și Repsol YPF, SA (cauza COMP/F/C.38.443 — Produse chimice pentru tratarea cauciucului) (JO 2006, L 353, p. 50), precum și, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 18 decembrie 2008, General Química și alții/Comisia (T-85/06), în măsura în care respinge acțiunea formulată de General Química SA, de Repsol Química SA și de Repsol YPF SA având ca obiect anularea Deciziei 2006/902/CE a Comisiei din 21 decembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE împotriva Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (fostă Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (fostă Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA și Repsol YPF SA (Cazul COMP/F/C.38.443 — Produse chimice pentru tratarea cauciucului), întrucât, pe de o parte, Tribunalul nu a expus motivele reținute în susținerea concluziei potrivit căreia comunicarea Repsol Química SA prin care se ordonă General Química SA să înceteze orice practică ce poate constitui o încălcare a normelor de concurență era suficientă în sine să dovedească faptul că Repsol Química SA exercita o influență decisivă asupra politicii General Química SA, nu numai pe piață, ci și în ceea ce privește comportamentul ilicit care face obiectul Deciziei 2006/902, și, întrucât, pe de altă parte, Tribunalul a omis să examineze în mod concret elementele prezentate de General Química SA, de Repsol Química SA și de Repsol YPF SA pentru a demonstra autonomia General Química SA în stabilirea și în punerea în aplicare a politicii sale comerciale.

               2.

               Respinge în rest recursul.

               3.

               Respinge acțiunea formulată de General Química SA, de Repsol Química SA și de Repsol YPF SA la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene.

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri, iar General Química SA, Repsol Química SA, precum și Repsol YPF SA sunt obligate la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza T-158/17: Acțiune introdusă la 13 martie 2017 – Post Telecom/BEI

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/54

         Acțiune introdusă la 13 martie 2017 – Post Telecom/BEI
   (Cauza T-158/17)
   (2017/C 144/73)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Post Telecom SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: M. Thewes, C. Saettel și T. Chevrier, avocați)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Băncii Europene de Investiții (BEI) cuprinse în corespondența din 6 ianuarie 2011, de notificare a reclamantei cu privire la respingerea ofertei pe care aceasta a depus-o în cadrul cererii de ofertă OP-1305 intitulată „Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group”, precum și a deciziei de atribuire a contractului unui alt ofertant;

               —

               în conformitate cu măsurile de organizare a procedurii prevăzute la articolul 89 din Regulamentul de procedură al Tribunalului sau a uneia dintre măsurile de cercetare prevăzute la articolul 91 din regulamentul respectiv, invitarea BEI să precizeze dacă a avut vreun contact cu TELINDUS privind procedura de atribuire a unui contract de achiziții publice, anterior sau posterior depunerii ofertelor, în special în vederea obținerii unor explicații mai ample privind soluția sa tehnică, și, dacă este cazul, somarea acesteia să prezinte orice document transmis în această privință și dispunerea prezentării oricărui document de la dosarul aferent atribuirii contractului de achiziții publice în care ar fi fost consemnate contactele care au avut loc între Banca Europeană de Investiții și TELINDUS SA privind procedura de achiziții publice, anterior sau posterior depunerii ofertelor;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata de daune interese în valoare de 1 247 451,60 euro în temeiul răspunderii extracontractuale;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și al transparenței, în ceea ce privește metoda de evaluare prevăzută în caietul de sarcini.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare sau pe o motivare insuficientă, în ceea ce privește, pe de o parte, evaluarea ofertei candidatului care a obținut contractul, precum și, pe de altă parte, evaluarea ofertei reclamantei.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe încălcarea dispozițiilor caietului de sarcini și pe încălcarea principiului egalității de tratament pe care BEI le-ar fi săvârșit, în ceea ce privește evaluarea ofertei candidatului care a obținut contractul și, în special, evaluarea ofertei sale prin raportare la criteriul tehnic nr. 1.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare materială, pe eroarea vădită de apreciere, pe încălcarea dispozițiilor caietului de sarcini, pe încălcarea principiului proporționalității și al egalității de tratament și pe un abuz de putere pe care BEI le-ar fi săvârșit, în ceea ce privește evaluarea ofertei reclamantei. Acest motiv privește două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe o eroare în constatarea materială a faptelor sau pe o eroare vădită de apreciere, pe o încălcare a dispozițiilor caietului de sarcini, pe un abuz de putere și pe o încălcare a principiului proporționalității;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.


title: Cauza T-376/06: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Legris Industries/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/19

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Legris Industries/Comisia
   (Cauza T-376/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul racordurilor din cupru și din aliaje de cupru - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit)
   2011/C 145/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Legris Industries SA (Rennes, Franța) (reprezentanți: inițial A. Wachsmann și C. Pommiès, ulterior A. Wachsmann și A. Carré, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka și A. Nijenhuis, agenți, asistați de N. Coutrelis, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a dispozițiilor articolului 81 [CE] și ale articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Racorduri)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Legris Industries SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-215/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) la 11 mai 2015 – Vasilka Ivanova Gogova/Ilia Dimitrov Iliev

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) la 11 mai 2015 – Vasilka Ivanova Gogova/Ilia Dimitrov Iliev
   (Cauza C-215/15)
   (2015/C 236/39)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vasilka Ivanova Gogova

      Pârât: Ilia Dimitrov Iliev

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care dreptul material aplicabil prevede exercitarea comună a drepturilor părintești referitoare la copil, posibilitatea legală a instanței civile de a soluționa un litigiu în cadrul căruia părinții sunt în dezacord cu privire la călătoria copilului lor în străinătate și la eliberarea de documente de identitate este o cauză care se referă la „atribuirea, exercitarea, delegarea, retragerea totală sau parțială a răspunderii părintești”, în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 2 punctul 7 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (1) al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, căreia îi este aplicabil articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2201/2003?

               2)

               Există motive pentru fundamentarea competenței internaționale în litigii civile având ca obiect răspunderea părintească, atunci când decizia se substituie unui fapt juridic care prezintă relevanță pentru procedura administrativă referitoare la copil, iar dreptul aplicabil prevede că această procedură trebuie să se deruleze într-un anumit stat membru al Uniunii Europene?

               3)

               În cazul în care reprezentantul intimatului nu a contestat competența instanței dar acesta nu a fost mandatat ci numit de instanță din cauza dificultății de a îl informa pe intimat, astfel încât acesta să poată lua parte la litigiu, fie personal, fie printr-un reprezentant mandatat, trebuie să se considere că există o prorogare de competență potrivit articolului 12 alineatul (1) punctul (b) din Regulamentul nr. 2201/2003?

      (1)  JO L 338, p. 1, Ediţie specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza C-388/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – Timac Agro Deutschland GmbH/Finanzamt Sankt Augustin (Trimitere preliminară — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Libertatea de stabilire — Sediu permanent nerezident — Evitarea dublei impuneri prin scutirea veniturilor sediului permanent nerezident — Luarea în considerare a pierderilor realizate de un astfel de sediu permanent — Reintegrarea pierderilor deduse anterior în cazul cesiunii sediului nerezident — Pierderi definitive)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – Timac Agro Deutschland GmbH/Finanzamt Sankt Augustin
   (Cauza C-388/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Legislație fiscală - Impozit pe profit - Libertatea de stabilire - Sediu permanent nerezident - Evitarea dublei impuneri prin scutirea veniturilor sediului permanent nerezident - Luarea în considerare a pierderilor realizate de un astfel de sediu permanent - Reintegrarea pierderilor deduse anterior în cazul cesiunii sediului nerezident - Pierderi definitive))
   (2016/C 068/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Timac Agro Deutschland GmbH

      Pârâtă: Finanzamt Sankt Augustin

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unui regim fiscal al unui stat membru precum cel în discuție în litigiul principal, potrivit căruia, în cazul cesionării de către o societate rezidentă a unui sediu permanent situat în alt stat membru unei societăți nerezidente care face parte din același grup ca prima societate, pierderile deduse anterior aferente sediului cesionat sunt reintegrate în rezultatul impozabil al societății cedente atunci când, în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri, veniturile unui astfel de sediu permanent sunt scutite de impozit în statul membru în care își are sediul societatea de care depindea acest sediu permanent.

               2)

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unui regim fiscal al unui stat membru precum cel în discuție în litigiul principal, care, în cazul cesionării de către o societate rezidentă a unui sediu permanent situat în alt stat membru unei societăți nerezidente care face parte din același grup ca prima societate, exclude posibilitatea societății rezidente de a lua în considerare pierderile sediului cesionat în baza sa impozabilă atunci când, potrivit unei convenții pentru evitarea dublei impuneri, competența exclusivă de impozitare a rezultatelor acestui sediu revine statului membru unde este situat acesta.

      (1)  JO C 372, 20.10.2014.


title: Cauza C-653/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 19 decembrie 2011 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Paul Newey t/a Ocean Finance

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 19 decembrie 2011 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Paul Newey t/a Ocean Finance
   (Cauza C-653/11)
   2012/C 65/13
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Pârâtă: Paul Newey t/a Ocean Finance

      Întrebările preliminare

               1.

               În împrejurări precum cele din prezenta cauză, ce importanță trebuie instanța națională să acorde unor contracte atunci când stabilește în scopuri de TVA cine este persoana care a prestat servicii? În special, poziția contractuală este decisivă în vederea stabilirii în scopuri de TVA a poziției în cadrul prestării?

               2.

               În împrejurări precum cele din prezenta cauză, dacă poziția contractuală nu este decisivă, în care împrejurări instanța națională trebuie să se îndepărteze de această poziție contractuală?

               3.

               În împrejurări precum cele din prezenta cauză, în special, în ce măsură prezintă relevanță:

                           (a)

                           faptul că persoana care prestează serviciul în baza unui contract se află sub controlul total al unei alte persoane;

                           (b)

                           faptul că cunoștințele comerciale, relațiile comerciale și experiența depind de o altă persoană decât cea care parte la contract;

                           (c)

                           faptul că toate sau cea mai mare parte dintre elementele esențiale ale prestației sunt executate de către o altă persoană decât cea care este parte la contract;

                           (d)

                           faptul că riscul comercial de pierdere financiară și de atingere adusă reputației care rezultă din executarea prestației revine altei persoane decât cea care este parte la contract?

                           (e)

                           faptul că persoana care execută prestația în baza unui contract subcontractează elementele esențiale necesare pentru această prestație unei persoane care deține controlul asupra primei persoane, iar acestor acorduri de subcontractare le lipsesc anumite caracteristici comerciale?

               4.

               În împrejurări precum cele din prezenta cauză, instanța națională trebuie să se îndepărteze de analiza contractuală?

               5.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 4, consecința fiscală a unor acorduri precum cele din prezenta cauză constituie un avantaj fiscal care, dacă ar fi acordat, ar fi contrar scopului celei de A șasea directive TVA (1) în înțelesul punctelor 74-86 din Hotărârea din 21 februarie 2006, Halifax și alții/Commissioners of Customs and Excise (C-255/02, Rec., p. I-1609)?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 5, cum ar trebui recalificate acordurile precum cele din prezenta cauză?

      (1)  Directiva 77/388/CEE din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza F-89/13: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/39

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-89/13)
   2014/C 24/73
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L. Mansullo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea a trei rețineri de 504,67 euro din indemnizația de invaliditate a reclamantului pentru lunile ianuarie-martie 2013

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor, cuprinse în taloanele de pensie ale reclamantului pentru lunile ianuarie-martie 2013, de a efectua o reținere de 504,67 euro din indemnizația de invaliditate la care avea dreptul reclamantul pentru lunile menționate;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei, indiferent de forma acesteia, de respingere a reclamației din 13 aprilie 2013 formulate împotriva deciziilor citate anterior;

               —

               anularea oricărei decizii cuprinse în nota din 22 aprilie 2013, care poartă mențiunea „Ref. Ares(2013)790217 — 23.04.2013” în partea dreaptă de sus a primei pagini;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a următoarelor sume: 1) 504,67 euro, plus dobânzi de 10 % pe an cu capitalizare anuală, începând cu 1 februarie 2013 până la plata efectivă a sumei; 2) 504,67 euro, plus dobânzi de 10 % pe an cu capitalizare anuală, începând cu 1 martie 2013 până la plata efectivă a sumei; 3) 504,67 euro, plus dobânzi de 10 % pe an cu capitalizare anuală, începând cu 1 aprilie 2013 până la plata efectivă a sumei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-392/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 martie 2011 — 1. garantovaná/Comisia ( „Măsuri provizorii — Concurență — Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi — Garanție bancară — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris — Prejudiciu financiar — Împrejurări excepționale — Urgență — Evaluarea comparativă a intereselor — Suspendare parțială și condiționată” )

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/20

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 martie 2011 — 1. garantovaná/Comisia
   (Cauza T-392/09 R)
   (Măsuri provizorii - Concurență - Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi - Garanție bancară - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris - Prejudiciu financiar - Împrejurări excepționale - Urgență - Evaluarea comparativă a intereselor - Suspendare parțială și condiționată)
   2011/C 152/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovacia) (reprezentanți: inițial M. Powell, solicitor, A. Sutton și G. Forwood, barristers, ulterior M. Powell și G. Forwood)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Bourke și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură în temeiul articolului 81 din Tratatul CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și magneziu pentru industriile oțelului și gazului)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de intervenție a domnilor Jaroslav Červenka, Milan Hošek, Roman Murar, Adrián Vološin, Milan Kasanický și Peter Fratič.

               2.

               Se suspendă obligația reclamantei 1. garantovaná a.s. de a constitui o garanție bancară în favoarea Comisiei Europene pentru a evita recuperarea imediată a amenzii care i-a fost aplicată conform articolului 2 din Decizia C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură în temeiul articolului 81 din Tratatul CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și magneziu pentru industriile oțelului și gazului) până la momentul producerii celui dintâi dintre următoarele două evenimente:

                           —

                           ajungerea la scadență a împrumuturilor pe termen lung la 11 iulie 2012;

                           —

                           pronunțarea hotărârii prin care se finalizează procedura principală;

                     și cu condiția ca:

                           —

                           de la notificarea prezentei ordonanțe, reclamanta să nu poată cesiona, nici direct și nici indirect, părțile sale pe care le deține la filiala G1 Investment Ltd în lipsa autorizației prealabile din partea Comisiei;

                           —

                           în termen de o lună de la data notificării prezentei ordonanțe, reclamanta să prezinte în scris președintelui Tribunalului acordul în temeiul căruia filiala sa G1 Investment și filiala acesteia din urmă, Bounty Commodities Ltd, nu pot să transfere activele lor unei părți terțe în lipsa autorizației prealabile din partea Comisiei;

                           —

                           de la notificarea prezentei ordonanțe, reclamanta să plătească Comisiei suma de 2,1 milioane de euro;

                           —

                           în termen de o lună de la data notificării prezentei ordonanțe, iar ulterior la fiecare trei luni până la data pronunțării hotărârii în acțiunea principală, sau la data producerii fiecărui eveniment care ar putea afecta capacitatea sa viitoare de a achita amenda aplicată, reclamanta să prezinte în scris Comisiei un raport referitor la evoluția acestor active și în special la evoluția investițiilor sale pe termen lung.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-248/11: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Curtea de Apel Cluj (România) la data de 23 mai 2011 — procédură penală împotriva Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (fostă Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/13

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Curtea de Apel Cluj (România) la data de 23 mai 2011 — procédură penală împotriva Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (fostă Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș
   (Cauza C-248/11)
   2011/C 252/26
   Limba de procedură: romana

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Părțile din acțiunea principală

   Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (fostă Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș

      Întrebările preliminare

               1.

               Dacă art. 4 pct. 14 precum și art. 9 -14 din directiva 2004/39/CE (1) pot fi interpretate în sensul că acestea se aplică atât pieței principale de tranzacționare autorizată de CNVM cât și pieței secundare de tranzacționare, care a fuzionat prin absorbție încă din 2005 cu prima dar care a continuat să fie privită separat de piața reglementată, fără a fi lămurită normativ natura juridică a acesteia?

               2.

               Dispozițiile art. 4 pct. 14 din Directiva 2004/39/CE trebuie interpretate în sensul că în sfera noțiunii de piața reglementată nu intră acele sisteme de tranzacționare care nu respectă cerințele Titlului III din MiFid?

               3.

               Dispozițiile art. 47 din Directiva 2004/39/CE trebuie interpretate în sensul că o piață care nu a fost raportată de autoritatea națională responsabilă și care nu se află pe lista piețelor reglementate, nu este supusă regimului juridic aplicabil piețelor reglementate, în special în ceea ce privește normele care încriminează abuzul de piață din cadrul Directivei 2003/6/CE?

      (1)  Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (JO L 145, p. 1)


title: Cauza T-231/13: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – Wepa Lille/Comisia ( „Acțiune în anulare — Mediu — Directiva 94/62/CE — Ambalaje și deșeuri de ambalaje — Directiva 2013/2/UE — Role, tuburi și cilindri în jurul cărora este înfășurat un material flexibil — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/53

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – Wepa Lille/Comisia
   (Cauza T-231/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Mediu - Directiva 94/62/CE - Ambalaje și deșeuri de ambalaje - Directiva 2013/2/UE - Role, tuburi și cilindri în jurul cărora este înfășurat un material flexibil - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
   2014/C 315/89
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Wepa Lille (Bousbecque, Franța) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și J.-F. Brakeland, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje (JO L 37, p. 10), în măsura în care Comisia înscrie rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil, cu excepția celor destinați a fi părți ale unor echipamente de producție și care nu se utilizează cu scopul de a prezenta un produs ca unitate de vânzare, pe lista exemplelor de produse care ilustrează aplicarea criteriilor de definire a noțiunii „ambalaj”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Wepa Lille la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-233/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale della Spezia (Italia) la 14 mai 2012 — Simone Gardella/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale della Spezia (Italia) la 14 mai 2012 — Simone Gardella/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Cauza C-233/12)
   2012/C 217/22
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale della Spezia (Italia)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Simone Gardella

      Pârât: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 20, 45, 48 și 145-147 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și articolul 15 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (CDFUE) trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale sau unei practici administrative naționale care nu îi permite lucrătorului dintr-un stat membru să transfere în sistemul de pensii al unei instituții cu statut internațional situate pe teritoriul unui alt stat al Uniunii Europene, unde lucrează și este asigurat, contribuțiile pentru pensii achitate în sistemul de asigurări sociale al propriului stat, unde era asigurat anterior?

               2.

               Având în vedere și cele menționate anterior, dreptul la transferul contribuțiilor trebuie să fie posibil și în lipsa unui acord special între statul membru de apartenență al lucrătorului sau al casei sale de pensii, pe de o parte, și instituția cu statut internațional, pe de altă parte?


title: Cauza T-406/09: Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2014 – Donau Chemie/Comisia Europeană [Concurență — Înțelegeri — Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului în SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Amenzi — Articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Circumstanțe atenuante — Cooperare pe parcursul procedurii administrative — Obligația de motivare — Egalitate de tratament — Proporționalitate — Capacitate de plată]

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/17

         Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2014 – Donau Chemie/Comisia Europeană
   (Cauza T-406/09) (1)

   ([Concurență - Înțelegeri - Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului în SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Amenzi - Articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Circumstanțe atenuante - Cooperare pe parcursul procedurii administrative - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Capacitate de plată])
   2014/C 202/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Donau Chemie AG (Viena, Austria) (reprezentantă de: S. Polster, W. Brugger şi M. Brodey, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentată de: inițial de N. von Lingen și M. Kellerbauer, în calitate de agenți, asistați de T. Eilmansberger, profesor, ulterior de N. von Lingen și de M. Kellerbauer)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 2 din Decizia C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.396 – Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului), în măsura în care aceasta o privește pe reclamantă, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii care i a fost aplicată prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1)

               Stabilește la 4,35 milioane de euro cuantumul amenzii aplicate Donau Chemie AG în temeiul articolului 2 litera (c) din Decizia C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.396 – Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului).

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Donau Chemie suportă 90 % din propriile cheltuieli de judecată, precum și 90 % din cele ale Comisiei Europene. Comisia suportă 10 % din propriile cheltuieli de judecată și 10 % din cheltuielile de judecată efectuate de Donau Chemie.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza T-540/15: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2015 – De Capitani/Parlamentul

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/57

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2015 – De Capitani/Parlamentul
   (Cauza T-540/15)
   (2015/C 398/72)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Emilio De Capitani (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Brouwer și J. Wolfhagen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei A(2015) 4931 a Parlamentului din 8 iulie 2015 prin care se refuză accesul deplin la documentele LIBE-2013-0091-02 și LIBE-2013-0091-03 referitoare la propunerea legislativă de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind Agenția Uniunii Europene pentru cooperare și formare în materie de aplicare a legii (Europol) și de abrogare a Deciziilor 2009/371/JAI și 2005/681/JAI;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de eventuali intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept și pe aplicarea necorespunzătoare a articolului 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).
               Reclamantul arată că Parlamentul a săvârșit o eroare de drept și a aplicat în mod necorespunzător articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001, având în vedere că:

                           —

                           accesul la documentele solicitate care fac parte din procesul legislativ nu compromite procesul legislativ decizional în mod expres, efectiv și neipotetic;

                           —

                           Parlamentul nu ia în considerare faptul că, în special în urma Tratatului de la Lisabona, documentele legislative pregătitoare sunt supuse principiului accesului cât mai larg;

                           —

                           dacă articolul 4 alineatul (3) ar fi totuși aplicabil lucrărilor legislative pregătitoare după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona și a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, Parlamentul a săvârșit o eroare de drept și a aplicat în mod necorespunzător criteriul interesului public superior.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa motivării în conformitate cu articolul 296 TFUE.
               Potrivit reclamantului, Parlamentul nu a motivat refuzul său de a acorda accesul la documentele solicitate în temeiul articolului 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât nu a precizat motivele pentru care (i) divulgarea fără rezerve a documentelor solicitate ar compromite în mod efectiv și expres procesul decizional în discuție și pentru care (ii) în acest caz nu există niciun interes public superior.


20150731017616692015/C 270/142722014CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150611131311Cauza C-272/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret – Danemarca) – Skatteministeriet/Baby Dan A/S (Trimitere preliminară – Uniune vamală și tarif vamal comun – Nomenclatura combinată – Clasificare tarifară – Poziția 7318 și poziția 8302 – Articol special conceput pentru fixarea grilelor de siguranță destinate protecției copiilor)
 ---documentbreak--- C2702015RO1310120150611RO0014131131Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret – Danemarca) – Skatteministeriet/Baby Dan A/S
   (Cauza C-272/14) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Uniune vamală și tarif vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Poziția 7318 și poziția 8302 — Articol special conceput pentru fixarea grilelor de siguranță destinate protecției copiilor)”2015/C 270/14Limba de procedură: daneza
      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Skatteministeriet

      Pârâtă: Baby Dan A/S

      Dispozitivul

   Nomenclatura Combinată care figurează la anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun, în versiunile sale care rezultă succesiv din Regulamentul (CE) nr. 1214/2007 al Comisiei din 20 septembrie 2007 și din Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008, trebuie interpretată în sensul că un articol, precum cel în discuție în litigiul principal, care permite fixarea de un zid sau de un cadru a grilelor de siguranță mobile pentru copii, trebuie clasificat la poziția 7318 din Nomenclatura combinată.
   (
         1
      )	JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-306/09: Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Val’hor/Comisia ( „Ajutoare de stat — Regim-cadru al acțiunilor desfășurate de organizațiile interprofesionale agricole recunoscute în Franța în favoarea membrilor din domeniile agricole reprezentate — Finanțare prin cotizații voluntare declarate obligatorii — Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața comună — Retragerea deciziei — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/43

         Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Val’hor/Comisia
   (Cauza T-306/09) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Regim-cadru al acțiunilor desfășurate de organizațiile interprofesionale agricole recunoscute în Franța în favoarea membrilor din domeniile agricole reprezentate - Finanțare prin cotizații voluntare declarate obligatorii - Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața comună - Retragerea deciziei - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 175/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Val’hor (Paris, Franța) (reprezentanți: V. Ledoux și B. Néouze, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, ulterior B. Stromsky și S. Thomas și în final M. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 7846 final a Comisiei din 10 decembrie 2008 privind ajutorul de stat nr. 561/2008 referitor la regimul-cadru al acțiunilor desfășurate de organizațiile interprofesionale agricole recunoscute în Franța în favoarea membrilor din domeniile agricole reprezentate.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009.


title: Cauza T-333/14: Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Helbrecht/OAPI – Lenci Calzature(SportEyes)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/29

         Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Helbrecht/OAPI – Lenci Calzature(SportEyes)
   (Cauza T-333/14)
   2014/C 235/39
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Andreas Helbrecht (Hilden, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt C. König)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lenci Calzature SpA (Turchetto-Montecarlo, Italia)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 februarie 2014 în cauza R 830/2013-5;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), precum și a Lenci Calzature SpA, în cazul în care ar interveni în procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SportEyes” pentru produse din clasa 25 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 5 04  525

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Lenci Calzature SpA

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale care conțin elementele verbale „EYE SPORT EYE”, „EYE fashion EYE” și „EYE”, pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-56/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 8 februarie 2011 — Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G./Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 8 februarie 2011 — Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G./Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH
   (Cauza C-56/11)
   2011/C 145/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G.

      Pârâtă: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Obligația prelucrătorului de a furniza informații potrivit articolului 14 alineatul (3) paragraful (6) din Regulamentul privind soiurile de plante (1) și articolului 9 alineatele (2) și (3) din Regulamentul de modificare (2) ia naștere numai atunci când solicitarea de informații din partea titularului protecției comunitare a soiurilor de plante este transmisă prelucrătorului înainte de sfârșitul anului de comercializare (în cazul mai multor ani de comercializare, a ultimului) menționat în cerere?

               2.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 1 este afirmativ:
               Se consideră „formulată în termen” cererea de informații atunci când titularul protecției comunitare a soiurilor de plante susține că dispune de indicii în sensul că prelucrătorul a prelucrat sau intenționează să prelucreze în vederea reproducerii ulterioare material obținut de un agricultorul desemnat nominal în cerere prin cultivarea de material reproducător din soiul protejat, sau este necesar ca, în plus, indiciile menționate să fie aduse la cunoștința prelucrătorului în cererea de informații (de exemplu, prin transmiterea unei copii după declarația de cultivare a agricultorului)?

               3.

               Se poate considera drept indiciu în sensul existenței obligației prelucrătorului de a furniza informații faptul că acesta, în calitate de mandatar al titularului protecției comunitare a soiurilor de plante, execută un contract de reproducere în vederea obținerii de semințe de consum din soiul protejat încheiat între titularul și unul din agricultorii însărcinați să realizeze reproducerea, atunci când și pentru motivul că agricultorul, în cadrul executării contractului, are posibilitatea concretă să folosească o parte din materialul săditor în scopul cultivării ulterioare?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 15, p. 197).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 173, p. 14, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 177)


title: Cauza T-572/12: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2012 — Nissan Jidosha/OAPI (CVTC)

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/19

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2012 — Nissan Jidosha/OAPI (CVTC)
   (Cauza T-572/12)
   2013/C 79/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nissan Jidosha KK (Yokohama-shi, Japan) (reprezentant: B. Brandreth, barrister și D. Cañadas Arcas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei din 6 septembrie 2012 a Camerei întâi de recurs (cauza R 2469/2011-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurilor din fața camerei de recurs și a Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „CVTC” pentru produse din clasele 7, 9 și 12.

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de reînnoire a înregistrării mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 50 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-355/15: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2016 – Alpex Pharma/EUIPO – Astex Pharmaceuticals (ASTEX) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene ASTEX — Marca verbală anterioară a Uniunii Europene ALPEX — Lipsa unei utilizări serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/40

         Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2016 – Alpex Pharma/EUIPO – Astex Pharmaceuticals (ASTEX)
   (Cauza T-355/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene ASTEX - Marca verbală anterioară a Uniunii Europene ALPEX - Lipsa unei utilizări serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 419/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alpex Pharma SA (Mezzovico-Vira, Elveția) (reprezentanți: C. Bacchini, M. Mazzitelli și E. Rondinelli, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Astex Pharmaceuticals, Inc. (Plesanton, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2015 (cauza R 593/2014-2) referitoare la o procedură de opoziție între Alpex Pharma și Astex Pharmaceuticals.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Alpex Pharma SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-660/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 21 decembrie 2016 – Finanzamt Dachau/Achim Kollroß

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 21 decembrie 2016 – Finanzamt Dachau/Achim Kollroß
   (Cauza C-660/16)
   (2017/C 086/15)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Finanzamt Dachau

      Pârât: Achim Kollroß

      Întrebările preliminare

               1)

               Cerințele privind certitudinea executării unei prestații, care este condiția pentru deducerea TVA-ului aferent unei plăți în avans, în temeiul Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene în cauza Firin, C-107/13 (1), trebuie determinate în mod pur obiectiv sau trebuie determinate din punctul de vedere al persoanei impozabile care plătește avansul, pe baza împrejurărilor pe care aceasta putea să le cunoască?

               2)

               Luând în considerare faptul că, potrivit articolului 167 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (2), dreptul de deducere ia naștere în momentul în care taxa devine exigibilă, precum și competențele de reglementare care le revin statelor membre în temeiul articolului 185 alineatul (2) al doilea paragraf și al articolului 186 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, sunt acestea îndreptățite să condiționeze în același mod atât regularizarea taxei, cât și regularizarea deducerii de restituirea avansului plătit?

               3)

               Finanzamt (administrația fiscală) competent în privința persoanei impozabile care a plătit avansul trebuie să restituie acesteia TVA-ul atunci când aceasta nu poate obține restituirea avansului din partea celui care l-a primit? În cazul unui răspuns afirmativ, această restituire trebuie să se realizeze în cadrul procedurii de stabilire a obligației fiscale sau este suficientă în acest sens o procedură separată inițiată pentru motive de echitate?

      (1)  ECLI:EU:C:2014:151.

      (2)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


20150731062617132015/C 270/382792015TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150526313111Cauza T-279/15: Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – Pirelli Tyre/OAPI (Pneuri pentru roțile autovehiculelor)
 ---documentbreak--- C2702015RO3110120150526RO0038311311Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – Pirelli Tyre/OAPI (Pneuri pentru roțile autovehiculelor)
   (Cauza T-279/15)2015/C 270/38Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: D. Caneva și G. Fucci, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: Model industrial comunitar (Pneuri pentru roțile autovehiculelor) – Modelul industrial comunitar nr. 4 692-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a OAPI din 8 ianuarie 2015 în cauza R 1285/2014-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            admiterea cererii de restitutio in integrum formulate de Pirelli Tyre SpA în temeiul articolului 67 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare, declarând că plata taxei de reînnoire a înregistrării pentru a doua perioadă de cinci ani, efectuată prin debitarea contului curent nr. 000069 al cărui titular este Bugnion SpA, este valabilă și că, în consecință, titlul în discuție este valabil în prezent;

            —

            obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Pirelli Tyre SpA în prezenta procedură.

      Motivul invocat

            —

            Încălcarea articolului 67 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare.


title: Cauza C-151/12: Acțiune introdusă la 29 martie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/16

         Acțiune introdusă la 29 martie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-151/12)
   2012/C 174/25
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Valero Jordana și B. Simon, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce privește bazinele sale hidrografice comunitare, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (8), al articolului 7 alineatul (2), al articolului 10 alineatele (1) și (2) și al punctelor 1.3 și 1.4 din anexa V la Directiva 2000/60/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că transpunerea dispozițiilor Directivei 2000/60/CE indicate în concluziile cererii introductive a fost efectuată în mod eronat de către Regatul Spaniei, întrucât legislația spaniolă nu se aplică decât bazinelor hidrografice intercomunitare din Spania. În consecință, transpunerea dispozițiilor menționate nu a fost realizată în ordinea juridică spaniolă în ceea ce privește bazinele intracomunitare (ale căror ape curg în interiorul unei comunități autonome).

      (1)  JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193.


title: Cauza C-357/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 20 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „Gelvora” UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba [Trimitere preliminară — Practici comerciale neloiale — Directiva 2005/29/CE — Domeniu de aplicare — Societate de recuperare a creanțelor — Credit de consum — Cesiune de creanță — Natura raportului juridic dintre societate și debitor — Articolul 2 litera (c) — Noțiunea „produs” — Măsuri de recuperare desfășurate în paralel cu intervenția unui executor judecătoresc]

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/6

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 20 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „Gelvora” UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
   (Cauza C-357/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Practici comerciale neloiale - Directiva 2005/29/CE - Domeniu de aplicare - Societate de recuperare a creanțelor - Credit de consum - Cesiune de creanță - Natura raportului juridic dintre societate și debitor - Articolul 2 litera (c) - Noțiunea „produs” - Măsuri de recuperare desfășurate în paralel cu intervenția unui executor judecătoresc])
   (2017/C 300/08)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Gelvora” UAB

      Pârât: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că intră în domeniul său de aplicare material raportul juridic dintre o societate de recuperare a creanțelor și debitorul care nu și-a îndeplinit obligația de plată într-un contract de credit de consum și a cărui datorie a fost cesionată acestei societăți. Intră sub incidența noțiunii „produs” în sensul articolului 2 litera (c) din această directivă practicile la care recurge o astfel de societate pentru a efectua recuperarea creanței sale. În această privință, este irelevantă împrejurarea că datoria a fost confirmată printr-o hotărâre judecătorească, iar această hotărâre a fost transmisă unui executor judecătoresc în vederea executării.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza T-548/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Total/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cerii de parafină — Piața gaciului de parafină — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor — Dreptul la apărare — Principiul legalității incriminării și a pedepselor — Prezumția de nevinovăție — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Răspunderea unei societăți-mamă pentru încălcările normelor de concurență săvârșite de filialele sale — Influență decisivă exercitată de societatea-mamă — Prezumție în cazul deținerii unei participații de aproximativ 100 %” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Total/Comisia
   (Cauza T-548/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cerii de parafină - Piața gaciului de parafină - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor - Dreptul la apărare - Principiul legalității incriminării și a pedepselor - Prezumția de nevinovăție - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Răspunderea unei societăți-mamă pentru încălcările normelor de concurență săvârșite de filialele sale - Influență decisivă exercitată de societatea-mamă - Prezumție în cazul deținerii unei participații de aproximativ 100 %)
   2013/C 313/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Total SA (Courbevoie, Franța) (reprezentanți: É. Morgan de Rivery și A. Noël-Baron, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și É. Gippini Fournier, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de desființare a amenzii aplicate reclamantei sau de reducere a cuantumului acesteia

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Total SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza C-312/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Ráckevei Járásbíróság (Ungaria) la 1 iulie 2014 – Banif Plus Bank Zrt./Lantos Márton și Lantos Mártonné

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Ráckevei Járásbíróság (Ungaria) la 1 iulie 2014 – Banif Plus Bank Zrt./Lantos Márton și Lantos Mártonné
   (Cauza C-312/14)
   2014/C 303/34
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Ráckevei Járásbíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Banif Plus Bank Zrt.

      Pârâți: Lantos Márton, Lantos Mártonné

      Întrebările preliminare

               1)

               Trebuie să se considere că, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 2 (servicii și activități de investiții) şi punctul 17 (instrumente financiare), precum şi cu anexa I secțiunea C punctul 4 (tranzacții valutare la termen, instrumente derivate) din Directiva [2004/39/CE] (1), oferta adresată clientului unei tranzacții (pe cursul de schimb) –care, sub forma juridică a unui contract de împrumut în valută, constă într-o vânzare la vedere, la momentul predării fondurilor şi la termen, la momentul rambursării, care se execută prin conversia în forinți a unei sume înregistrate în valută şi care expune împrumutul clientului efectelor şi riscurilor (riscul valutar) de pe piaţa de capital– constituie un instrument financiar?

               2)

               Trebuie să se considere că, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) punctul 6 (tranzacționare în cont propriu) şi cu anexa I secțiunea A punctul 3 (tranzacționarea în cont propriu) din Directiva 2004/39/CE, realizarea unei activități de tranzacționare în cont propriu reprezintă un serviciu sau o activitate de investiție, în raport cu instrumentul financiar descris la prima întrebare?

               3)

               Este necesar ca instituția financiară să efectueze verificarea caracterului adecvat, impusă prin articolul 19 alineatele (4) și (5) din directivă, având în vedere că tranzacția valutară la termen –care reprezintă un serviciu de investiţii privind instrumente financiare derivate– a fost propusă în cadrul altui produs financiar (și anume un contract de împrumut) şi că instrumentul derivat constituie în sine un instrument financiar complex? Trebuie să se considere că articolul 19 alineatul (9) din directivă nu este aplicabil, având în vedere că riscurile asumate de client cu privire la împrumut şi la instrumentul financiar sunt fundamental diferite, și, prin urmare, evaluarea caracterului adecvat este indispensabilă, în măsura în care tranzacția conține un instrument derivat?

               4)

               Eludarea articolului 19 alineatele (4) și (5) din directivă conduce la declararea nulității contactului de împrumut încheiat între bancă şi client?

      (1)  Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (JO L 145, p. 1, Ediție specială 6/vol.8, p. 247)


title: Cauza T-345/14: Acțiune introdusă la 19 mai 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics/OAPI – Locura Digital (WOUXUN)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/30

         Acțiune introdusă la 19 mai 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics/OAPI – Locura Digital (WOUXUN)
   (Cauza T-345/14)
   2014/C 235/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd (Quanzhou, China) (reprezentanţi: A. Sebastião şi J. Pimenta, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Locura Digital, SL (Granollers, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 februarie 2014, în cauza R 407/2013-4;

               —

               obligarea OAPI să refuze concesionarea înregistrării mărcii comunitare nr. 1 0 0 72  478„WOUXUN” în totalitate;

               —

               obligarea Locura Digital, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Locura Digital, SL.

      Marca comunitară vizată: marca verbală WOUXUN pentru produse și servicii din clasele 9, 39 și 42 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 0 72  478.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale WOUXUN pentru produse și servicii din clasele 9, 35 și 38.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-43/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 martie 2008 — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Comisia Comunităților Europene ( Răspundere extracontractuală — Denumirea info point Europe — Declarațiile unui agent al Comisiei referitoare la reclamantă )

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 martie 2008 — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-43/03) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Denumirea «info point Europe» - Declarațiile unui agent al Comisiei referitoare la reclamantă’)
   (2008/C 107/34)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Avignon, Franța) (reprezentanți: F. Martineau și N. Benoît, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J.-F. Pasquier, agent)
   Obiectul
   Cerere de reparare a prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a declarațiilor agentului Comisiei la Marsilia, făcute cu prilejul reuniunii din 23 ianuarie 2003
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Maison de l'Europe Avignon Méditerranée suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de către Comisia Comunităților Europene.

      (1)  JO C 101, 26.4.2003.