title: Cauza C-646/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 15 decembrie 2016 – Khadija Jafari, Zainab Jafari

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 15 decembrie 2016 – Khadija Jafari, Zainab Jafari
   (Cauza C-646/16)
   (2017/C 053/30)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Autoritate pârâtă: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Întrebările preliminare

               1.

               Pentru înțelegerea sensului articolului 2 litera (m) și a articolelor 12 și 13 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și a mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (reformare) – denumit în continuare „Regulamentul Dublin III” – trebuie să fie avute în vedere și alte acte juridice la care face trimitere acest regulament sau trebuie să se atribuie dispozițiilor acestui regulament un înțeles propriu, independent de prevederile altor acte juridice?

               2.

                  În cazul în care dispozițiile Regulamentului Dublin III trebuie interpretate independent de alte acte juridice:

                           a)

                           În împrejurările din litigiul principal, caracterizate de faptul că s-au produs într-o perioadă în care autoritățile naționale ale statelor membre implicate în principal s-au confruntat cu un număr neobișnuit de ridicat de oameni care au solicitat permisiunea de a tranzita teritoriul lor național, intrarea de fapt permisă de către un stat membru pe teritoriul său național, al cărei singur scop a fost acela de a tranzita tocmai acest stat membru și de a prezenta o cerere de protecție internațională într-un alt stat membru, trebuie considerată „viză” în sensul articolului 2 litera (m) și al articolului 12 din Regulamentul Dublin III?
                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2.a):

                           b)

                           Având în vedere permisiunea de intrare de fapt în scopul tranzitării, trebuie să se considere că „viza” și-a pierdut valabilitatea odată cu plecarea din statul membru în cauză?

                           c)

                           Având în vedere permisiunea de intrare de fapt în scopul tranzitării, trebuie să se considere că „viza” este în continuare valabilă în cazul în care nu a fost părăsit statul membru în cauză sau că această „viză” își pierde valabilitatea indiferent dacă a fost sau nu a fost părăsit teritoriul național al acestui stat în momentul în care un solicitant renunță definitiv la intenția de a pleca în alt stat membru?

                           d)

                           Renunțarea solicitantului la intenția de a pleca în statul membru avut în vedere inițial ca punct de destinație are drept consecință faptul că trebuie să se aibă în vedere comiterea unei fraude după eliberarea „vizei” în sensul articolului 12 alineatul (5) din Regulamentul Dublin III, astfel încât statul membru care a emis „viza” nu este responsabil?
                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2.a):

                           e)

                           Sintagma de la articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III „a trecut ilegal frontiera într-un stat membru pe uscat, pe mare sau pe calea aerului venind dintr-o țară terță” trebuie să fie înțeleasă în sensul că, în împrejurările speciale ale litigiului principal, nu se poate constata existența unei treceri ilegale a frontierei externe?

               3.

                  În cazul în care dispozițiile Regulamentului Dublin III trebuie interpretate ținând seama de alte acte juridice:

                           a)

                           Pentru aprecierea aspectului dacă, în sensul articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III, există o „trecere ilegală” a frontierei, trebuie să se țină seama în special de aspectul dacă, potrivit Codului Frontierelor Schengen – în special conform articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane, relevant în litigiul principal datorită momentului în care a avut loc intrarea – sunt îndeplinite condițiile de intrare?
                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 3. a):

                           b)

                           Care sunt dispozițiile din dreptul Uniunii care trebuie avute în vedere în principal la aprecierea problemei dacă există o „trecere ilegală” a frontierei în sensul articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III?
                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3.a):

                           c)

                           În împrejurările din litigiul principal, caracterizate de faptul că s-au produs într-o perioadă în care autoritățile naționale ale statelor membre implicate în principal s-au confruntat cu un număr neobișnuit de ridicat de oameni care au solicitat permisiunea de a tranzita teritoriul lor național, intrarea de fapt permisă de către un stat membru pe teritoriul său național fără a examina împrejurările cazului concret în care se acordă această permisiune, al cărei singur scop a fost acela de a tranzita tocmai acest stat membru și de a prezenta o cerere de protecție internațională într-un alt stat membru, trebuie considerată autorizație de intrare în sensul articolului 5 alineatul (4) litera (c) din Codul Frontierelor Schengen?
                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 3.a) și 3.c):

                           d)

                           Autorizarea de intrare potrivit articolului 5 alineatul (4) litera (c) din Codul Frontierelor Schengen implică faptul că trebuie să se considere existența unei permisiuni asimilate unei vize în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (b) din codul citat și astfel a unei „vize” în sensul articolului 2 litera (m) din Regulamentul Dublin III, astfel încât, la aplicarea dispozițiilor relevante pentru determinarea statului membru responsabil potrivit Regulamentului Dublin III, trebuie avut în vedere și articolul 12 din acesta?
                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 3.a), 3.c) și 3.d):

                           e)

                           Având în vedere permisiunea de intrare de fapt în scopul tranzitării, trebuie să se considere că „viza” și-a pierdut valabilitatea odată cu părăsirea statului membru respectiv?

                           f)

                           Având în vedere permisiunea de intrare de fapt în scopul tranzitării, trebuie să se considere că „viza” este în continuare valabilă, în cazul în care titularul acesteia nu a părăsit încă statul membru respectiv sau că – indiferent de părăsirea sau nepărăsirea statului membru – „viza” își pierde valabilitatea în momentul în care solicitantul renunță în mod definitiv la intenția de a pleca într-un alt stat membru?

                           g)

                           Renunțarea solicitantului la intenția de a pleca în statul membru avut în vedere inițial ca punct de destinație implică faptul că trebuie să se aibă în vedere comiterea unei fraude după eliberarea „vizei” în sensul articolului 12 alineatul (5) din Regulamentul Dublin III, astfel încât statul membru care a emis „viza” nu este responsabil?
                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 3.a) și 3.c) și al unui răspuns negativ la întrebarea 3.d):

                           h)

                           Sintagma de la articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III „a trecut ilegal frontiera într-un stat membru pe uscat, pe mare sau pe calea aerului venind dintr-o țară terță” trebuie interpretată în sensul că, în împrejurările speciale ale litigiului principal, trecerea frontierei care trebuie calificată drept autorizație de intrare în sensul articolului 5 alineatul (4) litera (c) din Codul Frontierelor Schengen nu reprezintă o trecere ilegală a frontierei externe?

      (1)  JO L 180, p. 31.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO L 105, p. 1, Ediţie specială, 19/vol. 8, p. 5).


title: Cauza C-455/15 PPU: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Varbergs tingsrätt – Suedia) – P/Q [Trimitere preliminară — Procedură preliminară de urgență — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Articolul 23 litera (a) — Motive de refuz al recunoașterii deciziilor în materia răspunderii părintești — Ordine publică]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Varbergs tingsrätt – Suedia) – P/Q
   (Cauza C-455/15 PPU) (1)

   ([Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Articolul 23 litera (a) - Motive de refuz al recunoașterii deciziilor în materia răspunderii părintești - Ordine publică])
   (2016/C 016/15)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Varbergs tingsrätt

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: P

      Pârâtă: Q

      Dispozitivul

   Articolul 23 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 trebuie interpretat în sensul că, în absența unei încălcări vădite, luând în considerare interesul superior al copilului, a unei norme de drept considerate esențială în ordinea juridică a unui stat membru sau a unui drept recunoscut ca fiind fundamental în această ordine juridică, această dispoziție nu permite instanței judecătorești din acest stat membru care se consideră competentă să se pronunțe cu privire la încredințarea unui copil să refuze recunoașterea unei hotărâri a unei instanțe judecătorești dintr-un alt stat membru care s-a pronunțat cu privire la încredințarea acestui copil.

      (1)  JO C 349, 19.10.2015.


title: Cauza T-410/16: Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2017 – Makhlouf/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la respectarea onoarei — Dreptul de proprietate — Prezumția de nevinovăție — Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii — Proporționalitate”)

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/23

         Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2017 – Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-410/16) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la respectarea onoarei - Dreptul de proprietate - Prezumția de nevinovăție - Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii - Proporționalitate”))
   (2017/C 221/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Rami Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Kyriakopoulou, G. Étienne și A. Vitro, ulterior S. Kyriakopoulou și A. Vitro, ulterior S. Kyriakopoulou și J. Bauerschmidt, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, L. Havas și R. Tricot, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei PESC/2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Rami Makhlouf suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza T-789/14: Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2016 – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/EUIPO – Meissen Keramik (MEISSEN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative MEISSEN — Mărci ale Uniunii Europene și naționale verbale și figurativă anterioare MEISSEN, MEISSENER PORZELLAN, HAUS MEISSEN, Meissen și Meissener Porzellan — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 207/2009 — Caracterul distinctiv și renumele mărcilor anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/41

         Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2016 – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/EUIPO – Meissen Keramik (MEISSEN)
   (Cauza T-789/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative MEISSEN - Mărci ale Uniunii Europene și naționale verbale și figurativă anterioare MEISSEN, MEISSENER PORZELLAN, HAUS MEISSEN, Meissen și Meissener Porzellan - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 207/2009 - Caracterul distinctiv și renumele mărcilor anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 270/45)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Meissen, Germania) (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Meissen Keramik GmbH (Meissen) (reprezentanți: M. Vohwinkel și K. Gennen, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 septembrie 2014 (cauzele conexate R 1182/2013-4 și R 1245/2013-4) privind o procedură de opoziție între Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen și Meissen Keramik.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza C-663/16 P: Recurs introdus la 21 decembrie 2016 de Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 12 octombrie 2016 în cauza T-669/15, Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH și Ecolab Deutschland GmbH/Agenţia Europeană pentru Produse Chimice

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/25

         Recurs introdus la 21 decembrie 2016 de Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 12 octombrie 2016 în cauza T-669/15, Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH și Ecolab Deutschland GmbH/Agenţia Europeană pentru Produse Chimice
   (Cauza C-663/16 P)
   (2017/C 053/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH și Ecolab Deutschland GmbH (reprezentanți: M. Grunchard, avocat, K. Van Maldegem, avocat, și P. Sellar, Advocate)

      Cealaltă parte din procedură: Agenţia Europeană pentru Produse Chimice

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului în cauza T-669/15 și

               —

               pronunțarea asupra admisibilității și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru judecarea fondului cauzei;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunța asupra admisibilității acțiunii în anularea actului atacat formulată de recurente și, dacă este cazul, pentru a se pronunța apoi asupra fondului cauzei;

               —

               obligarea intimatei la plata tuturor cheltuielilor de judecată (inclusiv a cheltuielilor aferente excepției de inadmisibilitate invocate în fața Tribunalului).

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele susțin că Tribunalul a interpretat și a aplicat legea în mod eronat, motiv pentru care a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a declarat inadmisibilă acțiunea în anularea actului atacat formulată de recurente.
   În special, recurentele arată că Tribunalul a săvârșit mai multe erori de motivare și de interpretare a cadrului legal aplicabil situației recurentelor. Aceasta a determinat comiterea următoarele erori de drept de către Tribunal:

               —

               Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod eronat articolul 130 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului prin faptul că a intrat pe fondul cauzei;

               —

               Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod eronat articolul 130 alineatul (7) din Regulamentul de procedură al Tribunalului prin faptul că nu a amânat soluționarea excepției de inadmisibilitate până la prezentarea completă a argumentelor privind fondul cauzei.

         În plus, prin faptul ca a declarat inadmisibilă acțiunea recurentelor, Tribunalul a încălcat dreptul la apărare al acestora, dreptul lor de acces la justiție și obligația de motivare care constituie drepturi fundamentale ale persoanelor și, prin urmare, reflectă principiile generale ale dreptului Uniunii.
   Pentru aceste motive, recurentele susțin că Ordonanța Tribunalului în cauza T-669/15 trebuie anulată, iar Curtea trebuie să se pronunțe asupra admisibilității și să trimită cauza spre rejudecare la Tribunal pentru judecarea fondului cauzei.


title: Cauza F-18/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 10 noiembrie 2011 — Merhzaoui/Consiliul (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Încadrare în grad — Agenți locali numiți funcționari — Articolul 10 din anexa XIII la statut — Articolul 3 din anexa la RAA — Exercițiu de promovare 2008 — Analiză comparativă a meritelor între funcționari din cariera AST — Procedură bazată pe rapoartele de notare 2005-2006 — Criteriul nivelului responsabilităților exercitate)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/22

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 10 noiembrie 2011 — Merhzaoui/Consiliul
   (Cauza F-18/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Încadrare în grad - Agenți locali numiți funcționari - Articolul 10 din anexa XIII la statut - Articolul 3 din anexa la RAA - Exercițiu de promovare 2008 - Analiză comparativă a meritelor între funcționari din cariera AST - Procedură bazată pe rapoartele de notare 2005-2006 - Criteriul nivelului responsabilităților exercitate)
   2012/C 138/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Merhzaoui (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și G. Kimberley, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei de afectare a reclamantului în cariera AST1-7. Pe de altă parte, anularea deciziei de nepromovare a acestuia la gradul AST-2 pentru exercițiul de promovare 2008, precum și a deciziilor de promovare în acest grad a funcționarilor mai puțin merituoși

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Merhzaoui suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009, p. 46.


title: Cauza T-19/07: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 ﾀﾔ Systran și Systran Luxemburg/Comisia ( „Răspundere extracontractuală — Cerere de ofertă pentru realizarea unui proiect privind întreținerea și consolidarea lingvistică a sistemului de traducere automată al Comisiei — Codurile-sursă ale unui program informatic comercializat — Contrafacerea unui drept de autor — Divulgare neautorizată a know how ului — Acțiune în despăgubire — Litigiu extracontractual — Admisibilitate — Prejudiciu real și cert — Legătură de cauzalitate — Evaluare forfetară a cuantumului prejudiciului” )

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/9

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Systran și Systran Luxemburg/Comisia
   (Cauza T-19/07) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Cerere de ofertă pentru realizarea unui proiect privind întreținerea și consolidarea lingvistică a sistemului de traducere automată al Comisiei - Codurile-sursă ale unui program informatic comercializat - Contrafacerea unui drept de autor - Divulgare neautorizată a know how ului - Acțiune în despăgubire - Litigiu extracontractual - Admisibilitate - Prejudiciu real și cert - Legătură de cauzalitate - Evaluare forfetară a cuantumului prejudiciului)
   2011/C 38/12
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Systran SA (Paris, Franța) și Systran Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: J.-P. Spitzer și E. De Boissieu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial E. Montaguti și M. F. Benyon, ulterior E. Traversa și E. Montaguti, agenți, asistați de A. Berenboom și M. Isgour, avocați)

      Obiectul

   Acțiune în repararea prejudiciului pe care reclamantele pretind că l-au suferit din cauza ilegalităților comise în urma unei cereri de ofertă a Comisiei referitoare la întreținerea și consolidarea lingvistică a sistemului său de traducere automată.

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Comisia Europeană la plata către Systran SA a unei despăgubiri forfetare de 12 001 000 de euro.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza T-39/16: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI – Fink (NANA FINK)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/43

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI – Fink (NANA FINK)
   (Cauza T-39/16)
   (2016/C 106/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Germania) (reprezentant: T. Boddien, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nadine Fink (Basel, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională a mărcii figurative care cuprinde elementele verbale „NANA FINK” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. IR 1 111 651

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 noiembrie 2015 în cauza R 679/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate privind procedura de opoziție nr. B 2 125 543 (cererea de înregistrare a mărcii internaționale nr. IR 1 111 651);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

   Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-248/13: Acțiune introdusă la 6 mai 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/25

         Acțiune introdusă la 6 mai 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-248/13)
   2013/C 171/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, J.-P. Keppenne și D. Martin, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin neadoptarea Propunerii Comisiei privind un regulament al Consiliului de ajustare, începând cu 1 iulie 2012, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți, Consiliul nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Statutului funcționarilor;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta susține că Consiliul s-a abținut în mod nelegal să adopte propunerea de regulament a Comisiei de ajustare a remunerațiilor și a pensiilor în temeiul articolului 3 din anexa XI din Statut, deși din textul imperativ al acestui articol rezultă că metoda de ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor menționate este o procedură care nu lasă nicio marjă de apreciere Consiliului. Articolul menționat prevede astfel obligația Consiliului de a adopta propunerea Comisiei până la data de 31 decembrie a anului în curs. Comisia reproșează Consiliului că s-a limitat la a constata că nu exista o majoritate calificată în cadrul său pentru a adopta propunerea Comisiei privind, pe de o parte, ajustarea salarială și, pe de altă parte, coeficienții corectori prevăzuți de anexa XI din Statut. Potrivit reclamantei, Consiliul a aplicat în realitate, fără a motiva acest lucru, articolul 10 din anexa XI, încălcând prerogativele Comisiei și pe cele ale Parlamentului European. Acționând astfel, Consiliul a încălcat nu numai dispozițiile citate anterior, ci și principiul echilibrului instituțional, săvârșind totodată un abuz de putere.


title: Cauza C-299/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 15 iunie 2011 — Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Vlaardingen

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 15 iunie 2011 — Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Vlaardingen
   (Cauza C-299/11)
   2011/C 269/48
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Staatssecretaris van Financiën

      Intimată: Gemeente Vlaardingen

      Întrebările preliminare

   Articolul 5 alineatul (7) litera (a) coroborat cu articolul 5 alineatul (5) și cu articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă (1) trebuie interpretat în sensul că, în contextul utilizării unui bun imobil de o persoană impozabilă pentru scopuri scutite de TVA, un stat membru poate percepe TVA-ul în cazul în care

               —

               bunul imobil menționat este constituit dintr-o lucrare (construcție) realizată cu titlu oneros de un terț, pe un teren al persoanei impozabile și la cererea acesteia, iar

               —

               persoana impozabilă a utilizat acest teren anterior în (același) scop scutit de TVA al activității sale economice și nu și-a exercitat încă dreptul de deducere,

         cu consecința perceperii TVA-ului asupra terenului aparținând persoanei impozabile, respectiv asupra valorii acestuia?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-331/12: Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2014 – Sartorius Lab Instruments/OAPI (Arc de cerc galben în josul unui ecran) ( „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare — Semn care constă într-un arc de cerc galben în josul unui ecran — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” )

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/35

         Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2014 – Sartorius Lab Instruments/OAPI (Arc de cerc galben în josul unui ecran)
   (Cauza T-331/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare - Semn care constă într-un arc de cerc galben în josul unui ecran - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”))
   2014/C 102/55
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sartorius Lab Instruments GmbH & Co. KG (Göttingen, Germania), admisă să substituie Sartorius Weighing Technology GmbH (reprezentant: K. Welkerling, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camera întâi de recurs a OAPI din 3 mai 2012 (cauza R 1783/2011-1) privind o cerere de înregistrare a unui semn alcătuit dintr-un arc de cerc galben în josul unui ecran ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sartorius Lab Instruments GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza F-12/07 AJ: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 septembrie 2007 — O'Connor/Comisia Comunităților Europene (Asistență judiciară)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/69

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 septembrie 2007 — O'Connor/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-12/07 AJ)
   (Asistență judiciară)
   (2007/C 269/126)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Elizabeth O'Connor (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Cerere de acordare a asistenței judiciare
   Dispozitivul
   Respinge cererea de acordare a asistenței judiciare formulată în cauza F-12/07 AJ, O'Connor/Comisia.


title: Hotărârea Curții din 15 mai 2013 în cauza E-13/12 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către o parte contractantă – Directiva 90/167/CEE a Consiliului din 26 martie 1990 de stabilire a condițiilor de reglementare a preparării, introducerii pe piață și utilizării furajelor cu adaos de medicamente în Comunitate)

text:
               26.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/10

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 15 mai 2013
   în cauza E-13/12
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea obligațiilor de către o parte contractantă – Directiva 90/167/CEE a Consiliului din 26 martie 1990 de stabilire a condițiilor de reglementare a preparării, introducerii pe piață și utilizării furajelor cu adaos de medicamente în Comunitate)
   2013/C 277/08
   În cauza E-13/12, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarare a faptului că, prin neadoptarea sau nenotificarea către Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru transpunerea în legislația națională a actului menționat în capitolul I partea 7.1 punctul 10 din anexa I la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 90/167/CEE a Consiliului din 26 martie 1990 de stabilire a condițiilor de reglementare a preparării, introducerii pe piață și utilizării furajelor cu adaos de medicamente în Comunitate), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 din directivă și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 15 mai 2013, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin neadoptarea sau nenotificarea către Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru transpunerea în legislația națională a actului menționat în capitolul I partea 7.1 punctul 10 din anexa I la Acordul privind Spațiul Economic European, și anume Directiva 90/167/CEE a Consiliului din 26 martie 1990 de stabilire a condițiilor de reglementare a preparării, introducerii pe piață și utilizării furajelor cu adaos de medicamente în Comunitate, astfel cum a fost adaptată la acord prin protocolul 1, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 din directivă și al articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               obligă Islanda la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-286/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 aprilie 2009 — CESD-Communautaire/Comisia [ Contracte de achiziții publice — Declararea încălcării grave a contractului — Articolul 93 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 — Acțiune în anulare — Eroare de drept — Competența Tribunalului — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Abuz de putere — Eroare vădită de apreciere — Motivare — Dreptul la apărare ]

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/12

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 aprilie 2009 — CESD-Communautaire/Comisia
   (Cauza T-286/05) (1)

   („Contracte de achiziții publice - Declararea încălcării grave a contractului - Articolul 93 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 - Acțiune în anulare - Eroare de drept - Competența Tribunalului - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Abuz de putere - Eroare vădită de apreciere - Motivare - Dreptul la apărare”)
   2009/C 129/19
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: D. Grisay și D. Piccininno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Dintilhac și G. Wilms, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 18 mai 2005 prin care aceasta a informat reclamantul că luase decizia de a constata, cu privire la diferite contracte menționate, o încălcare gravă a contractului în temeiul articolului 93 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

                  Obligă Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005.


title: Cauza C-592/12: Ordonanța președintelui Curții din 4 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Spania) – Compañía Europea de Viajeros España S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/22

         Ordonanța președintelui Curții din 4 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Spania) – Compañía Europea de Viajeros España S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)
   (Cauza C-592/12) (1)

   2014/C 253/30
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza T-522/10: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2010 — Hell Energy/OAPI — Hansa Mineralbrunnen (HELL)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/33

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2010 — Hell Energy/OAPI — Hansa Mineralbrunnen (HELL)
   (Cauza T-522/10)
   ()
   2011/C 13/63
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hell Energy Magyarország kft (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: M. Treis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 august 2010 în cauza R 1517/2009-1;

               —

               autorizarea înregistrării cererii pentru marca nr. 5937107 și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și a celor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs și a diviziei de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „HELL” pentru produse din clasa 32 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5937107.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară nr. 5135331 (marca verbală „Hella”) înregistrată pentru produse din clasa 32

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: reclamanta consideră că decizia atacată încalcă articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs și divizia de opoziție au concluzionat greșit în deciziilor lor că există un risc de confuzie.


title: Cauza T-167/08: Acțiune introdusă la 9 mai 2008 — Microsoft Corp./Comisia Comunităților Europene

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/41

         Acțiune introdusă la 9 mai 2008 — Microsoft Corp./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-167/08)
   (2008/C 171/80)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Microsoft Corp. (reprezentanți: J.-F. Bellis, lawyer, I. Forrester, QC)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2008) 764 final a Comisiei Europene din 27 februarie 2008 de stabilire a cuantumului definitiv al penalității cu titlu cominatoriu aplicate Microsoft Corporation prin Decizia C(2005) 4420 final a Comisiei;

               —

               în subsidiar, anularea sau reducerea cuantumului penalității cu titlu cominatoriu aplicate;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin Decizia din 10 noiembrie 2005 adoptată în temeiul articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), Comisia a aplicat reclamantei o penalitate cu titlu cominatoriu pentru neîndeplinirea obligației de a dezvălui întreprinderilor interesate documentația tehnică care cuprinde informațiile privind interoperabilitatea, în condiții rezonabile și nediscriminatorii, în conformitate cu articolul 5 litera (a) din Decizia 2007/53/CE a Comisiei din 24 martie 2004 (2). Decizia atacată a stabilit cuantumul definitiv al penalității cu titlu cominatoriu la 899 milioane de euro, care corespunde perioadei cuprinse între 21 iunie 2006 și 21 octombrie 2007 inclusiv. Reclamanta solicită anularea deciziei atacate pentru următoarele motive:

               1)

               Comisia a săvârșit o eroare, întrucât a aplicat Microsoft o penalitate cu titlu cominatoriu în vederea obligării acesteia să aplice condiții de preț „rezonabile”, fără a menționa în prealabil care ar fi condițiile de preț care, în opinia Comisiei, ar avea un caracter „rezonabil” astfel încât să permită Microsoft să aibă cunoștință de demersurile care trebuie efectuate pentru a evita aplicarea unei asemenea penalități.

               2)

               Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și a încălcat articolul 253 CE întrucât a concluzionat că tarifele publicate, adoptate de Microsoft, nu erau rezonabile și erau contrare deciziei din 2004, fără a ține seama că i) aceste tarife publicate erau destinate în mod expres facilitării negocierilor între Microsoft și titularii de licențe potențiali și că ii) în cadrul consultării cu Comisia, Microsoft a creat un mecanism prin care mandatarul ar trebui să revizuiască tarifele propuse de Microsoft dacă niciunul dintre titularii de licențe potențiali nu a încheiat un acord care era practic identic cu mecanismul instituit de Comisie în cauza NDC Health/IMS Health: măsuri provizorii („IMS Health”) (3). De asemenea, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere întrucât i) nu a acordat importanța necesară faptului că aceste tarife publicate au fost instituite de Microsoft la o valoare mai mică decât cea a tarifelor pe care un expert extern a stabilit-o ca fiind rezonabilă, ii) nu a acordat importanța necesară faptului că niciun titular de licențe potențial nu a încheiat un acord cu Microsoft și iii) nu a luat în considerare faptul că titularii de licențe „no patent” au obținut de asemenea dreptul de a utiliza brevetele Microsoft.

               3)

               Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere întrucât a solicitat Microsoft să dovedească faptul că secretele de afaceri ale acesteia aveau caracter inovator conform unui criteriu riguros de brevetabilitate, pentru a justifica impunerea redevențelor pentru o licență având ca obiect asemenea secrete de afaceri. De asemenea, Comisia a încălcat articolul 253 CE întrucât nu a ținut seama de numeroasele argumente invocate de Microsoft pe baza rapoartelor întocmite de experți în domeniul proprietății intelectuale care au criticat abordarea Comisiei.

               4)

               Comisia a încălcat articolul 233 CE întrucât nu a luat în considerare măsurile necesare pentru punerea în executare a hotărârii în cauza T-201/04 (4) astfel încât Comisia și-a întemeiat rapoartele de analiză întocmite de către mandatar pe baza unor documente obținute prin intermediul competențelor de investigație pe care Tribunalul de Primă Instanță le-a declarat nelegale.

               5)

               Comisia a refuzat dreptul Microsoft de a fi audiată, întrucât nu i-a acordat posibilitatea să își facă cunoscute opiniile după sfârșitul perioadei de referință pentru care Microsoft a fost amendată, în sensul că nu a permis Microsoft să își exprime punctul de vedere asupra tuturor aspectelor pertinente ale cauzei.

               6)

               Cuantumul penalității cu titlu cominatoriu este excesiv și disproporționat. Printre altele, Comisia nu a luat în mod corect în considerare faptul că decizia atacată concluzionează numai că redevențele pretins stabilite de Microsoft în temeiul unei licențe specifice (licența „no patent”) nu au fost rezonabile și, prin urmare, nu critică i) nici redevențele pretins stabilite de Microsoft pentru toate drepturile sale intelectuale incluse în întregime în informațiile privind interoperabilitatea pe care Microsoft trebuie să le dezvăluie potrivit articolului 5 din decizia din 2004 și ii) nici caracterul complet și acuratețea informațiilor privind interoperabilitatea.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (Text cu relevanță pentru SEE), JO 2003 L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.

      (2)  Decizia din 24 martie 2004 a Comisiei privind o procedură de aplicare a articolului 82 din Tratatul CE și a articolului 54 din Acordul privind SEE inițiată împotriva Microsoft Corporation (cauza COMP/C-3/37.792 — Microsoft) [notificată sub numărul C(2004) 900], JO 2007 L 32, p. 23.

      (3)  Decizia 2002/165/CE a Comisiei din 3 iulie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 82 din Tratatul CE (cauza COMP D3/38.044 — NDC Health/IMS Health: măsuri provizorii) [notificată sub numărul C(2001) 1965], JO 2002 L 59, p. 18.

      (4)  Hotărârea în cauza T-201/04, Microsoft/Comisia, nepublicată încă în Repertoriu.


title: Cauza C-417/07: Acțiune introdusă la 11 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/20

         Acțiune introdusă la 11 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-417/07)
   (2007/C 247/27)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: R. Vidal Puig, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind siguranța aeronavelor țărilor terțe care folosesc aeroporturile comunitare (1), sau, în orice caz, întrucât nu a comunicat Comisiei actele menționate, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/36/CE a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 143, p. 76.


title: Cauza T-726/14: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Novar/EUIPO [„Răspundere extracontractuală — Dovada existenței, a valabilității și a domeniului de protecție ale mărcii anterioare — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Decizie de respingere a opoziției pentru lipsa dovezii dreptului anterior — Norma 19 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Revizuirea deciziei — Articolul 62 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Prejudiciu constând în onorariul de avocat — Legătura de cauzalitate”]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/42

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Novar/EUIPO
   (Cauza T-726/14) (1)

   ([„Răspundere extracontractuală - Dovada existenței, a valabilității și a domeniului de protecție ale mărcii anterioare - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Decizie de respingere a opoziției pentru lipsa dovezii dreptului anterior - Norma 19 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Revizuirea deciziei - Articolul 62 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Prejudiciu constând în onorariul de avocat - Legătura de cauzalitate”])
   (2017/C 104/59)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Novar GmbH (Albstadt, Germania) (reprezentant: R. Weede, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește repararea prejudiciului material pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit din cauza onorariului de avocat pe care l-a suportat în cadrul unei căi de atac împotriva unei decizii a diviziei de opoziție pretins adoptate cu încălcarea normei 19 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară și a principiilor generale de drept

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Novar GmbH și Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015.


title: Cauza T-387/14: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2015 – salesforce.com/OAPI (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/75

         Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2015 – salesforce.com/OAPI (MARKETINGCLOUD)
   (Cauza T-387/14) (1)

   (2016/C 027/95)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a zecea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza T-212/14: Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2015 – PSL/OAPI – Consortium Menager Parisien (Reprezentarea unui ceas)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/61

         Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2015 – PSL/OAPI – Consortium Menager Parisien (Reprezentarea unui ceas)
   (Cauza T-212/14) (1)

   (2015/C 311/68)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza T-527/11: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2011 — Luxembourg Patent Co./OAPI — DETEC (FIREDETEC)

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/25

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2011 — Luxembourg Patent Co./OAPI — DETEC (FIREDETEC)
   (Cauza T-527/11)
   2011/C 370/43
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Luxembourg Patent Co. SA (Lintgen, Luxemburg) (reprezentant: K. Manhaeve, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL (DETEC) (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 iulie 2011 în cauza R 736/2010-4, în măsura în care a admis opoziția formulată de autorul opoziției împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare depuse de reclamantă pentru „[e]xtinctoare; aparate extinctoare care detectează și sting automat și în mod autonom focul” în clasa 9 și pentru „[d]ezvoltarea de extinctoare, de materiale de stingere și de aparate de stingere” în clasa 42 și

               —

               obligarea pârâtului și, dacă este cazul, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Luxembourg Patent Co. SA (Lintgen, Luxemburg)

      Marca comunitară vizată: marca verbală „FIREDETEC” pentru produse din clasele 1, 9, 17 și 42 — cererea de înregistrare comunitară numărul 4904389.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă spaniolă „DETEC”, înregistrată cu numărul 1759982 pentru produse din clasa 9; marca figurativă spaniolă „DETEC”, înregistrată cu numărul 1759983 pentru servicii din clasa 37; marca figurativă comunitară „DETEC Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL”, înregistrată cu numărul 3813219 pentru produse și servicii din clasele 9, 37 și 45.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare în aprecierea existenței unui risc de confuzie între marca solicitată și marca invocată în sprijinul opoziției.


title: Cauza T-276/10: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — El Coto De Rioja/OAPI — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară figurativă COTO DE GOMARIZ — Mărci comunitare verbale anterioare COTO DE IMAZ și EL COTO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/13

         Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — El Coto De Rioja/OAPI — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)
   (Cauza T-276/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară figurativă COTO DE GOMARIZ - Mărci comunitare verbale anterioare COTO DE IMAZ și EL COTO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 6/22
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Coto De Rioja, SA (Oyón, Spania) (reprezentanți: J. Grimau Muñoz și J. Villamor Muguerza, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: María Álvarez Serrano (Gomariz Leiro, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 aprilie 2010 (cauza R 1020/2008-4), privind o procedură de declarare a nulității între El Coto de Rioja, SA și doamna María Álvarez Serrano

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 aprilie 2010 (cauza R 1020/2008-4), în măsura în care aprecierea camerei de recurs cu privire la similitudinea semnelor în cauză este eronată.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la celelalte capete de cerere.

               3.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza C-135/07 P: Recurs introdus la 6 martie 2007 de Bank Austria Creditanstalt AG împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) din 14 decembrie 2006 în cauzele conexate T-259/02 — T-264/02 și T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich și alții/Comisia Comunităților Europene, cu privire la cauza T-260/02

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/12

         Recurs introdus la 6 martie 2007 de Bank Austria Creditanstalt AG împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) din 14 decembrie 2006 în cauzele conexate T-259/02 — T-264/02 și T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich și alții/Comisia Comunităților Europene, cu privire la cauza T-260/02
   (Cauza C-135/07 P)
   (2007/C 117/19)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Bank Austria Creditanstalt AG (reprezentanți: Dres. C. Zschocke și J. Beninca, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               anularea totală sau parțială a hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 14 decembrie 2006 în cauzele conexate T-259/02 — T/264/02 și T-271/02 (1) cu privire la cauza T-260/02;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 11 iunie 2002 în cauza COMP/36.571, în măsura în care se referă la BA-CA;

               —

               în subsidiar, reducerea corespunzătoare a amenzii aplicate BA-CA prin decizia contestată a Comisiei și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul său, recurenta solicită anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 14 decembrie 2006. Recurenta invocă critici numeroase privind lipsa de motivare, erori de drept și vicii de procedură.
   Recurenta critică faptul că hotărârea atacată a confirmat într-un mod neclar opinia Comisiei potrivit căreia reuniunile bancare ar fi avut efecte economice negative. În opinia recurentei, hotărârea atacată încalcă principiile procedurii administrării probelor, prin aceea că înțelege greșit condițiile expertizei economice pentru dovedirea inexistenței efectelor economice. În baza expertizei prezentate, efectele economice nu ar fi putut fi avute în vedere la stabilirea amenzii.
   Recurenta critică hotărârea atacată, întrucât a ignorat cerințele instanțelor europene privind necesitatea unei reduceri a amenzii pe baza circumstanțelor atenuante pentru reducerea amenzii. Din cauza acestei erori de drept, hotărârea atacată nu a corectat eroarea de apreciere a Comisiei, care nu a luat în considerare, în vederea reducerii amenzii, participarea autorităților publice și cunoașterea deplină și dovedită a caracterului public al reuniunilor bancare.
   Recurenta critică, în al treilea său motiv de recurs, lipsa motivării, încălcarea principiului egalității de tratament, precum și alte erori de drept și vicii de procedură ale hotărârii atacate în legătură cu evaluarea de către Comisie a contribuției sale în vederea cooperării.
   Recurenta a colaborat de la început cu Comisia pentru stabilirea situației de fapt. În special, aceasta a prezentat o expunere completă privind reuniunile bancare într-un stadiu inițial al procedurii, precum și o documentație vastă, pe care nu ar fi fost obligată să le prezinte, iar acestea, potrivit constatărilor Tribunalului privind situația de fapt, ar fi fost utilizate de Comisie în decizia în litigiu. În plus, recurenta a prezentat, prin răspunsul său la comunicarea obiecțiilor, o expunere a situației de fapt care, potrivit constatărilor din cadrul hotărârii atacate, ar fi putut fi utilizată în mod asemănător de Comisie în decizia în litigiu.
   Ca și decizia în litigiu, hotărârea atacată nu a acordat nicio reducere a amenzii pentru cooperarea deplină, utilă și dovedită a recurentei. Aceasta constituie o aplicare greșită a Comunicării cu privire la cooperare, ceea ce ar încălca principiul egalității de tratament și principiul încrederii legitime. În plus, prin considerațiile proprii privind cuantumul amenzii stabilite în sarcina recurentei, față de care reclamanta nu a putut să ia poziție mai înainte, hotărârea atacată a încălcat principiul contradictorialității.

      (1)  JO C 331, p. 29.


title: Cauza T-582/11: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2011 — Solar-Fabrik/OAPI (Premium XL)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/59

      Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2011 — Solar-Fabrik/OAPI (Premium XL)
      (Cauza T-582/11)
      (2012/C 25/113)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Solar-Fabrik AG für Produktion und Vertrieb von solartechnischen Produkten (Freiburg im Breisgau, Germania) (reprezentant: avocat M. Douglas)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 1 septembrie 2011 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate în cauza R 245/2011-1 și

                  —

                  obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară vizată: marca verbală „Premium XL” pentru produse care fac parte din clasele 9 și 11.

         Decizia examinatorului: respinge cererea.

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul 1 din Regulamentul nr. 207/2009, în măsura în care marca a cărei înregistrare a fost solicitată are caracter distinctiv.


title: Cauza C-434/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 22 septembrie 2014 – Procedură penală împotriva Raffaele Mignone

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 22 septembrie 2014 – Procedură penală împotriva Raffaele Mignone
   (Cauza C-434/14)
   (2014/C 448/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Raffaele Mignone

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea din 16 februarie 2012 [în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10], trebuie interpretate în sensul că se opun atribuirii printr-o procedură de cerere de ofertă a unor licențe cu o durată mai mică decât cea a licențelor atribuite în trecut în cazul în care procedura de cerere de ofertă menționată a fost inițiată în scopul remedierii consecințelor excluderii ilegale a anumitor operatori din procedura de cerere de ofertă anterioară?

               2)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea citată anterior, trebuie interpretate în sensul că se opun ca cerința reorganizării sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare ale licențelor să constituie o justificare adecvată pentru o durată redusă a licențelor care fac obiectul procedurii de cerere de ofertă în raport cu durata licențelor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea citată anterior, trebuie interpretate în sensul că se opun să se prevadă obligația de transfer cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a pariurilor în cazul încetării activității pentru motivul expirării duratei concesiunii sau prin efectul deciziilor privind decăderea sau revocarea?


title: Cauza T-16/09 P: Recurs introdus la 19 ianuarie 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 4 noiembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-87/07, Marcuccio/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/48

         Recurs introdus la 19 ianuarie 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 4 noiembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-87/07, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-16/09 P)
   (2009/C 55/86)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               În orice caz:

                           (A.1)

                           anularea în întregime și fără nicio excepție a ordonanței atacate;

                           (A.2)

                           declararea faptului că acțiunea din primă instanță era perfect admisibilă

               —

               În principal:

                           (B.1)

                           admiterea în întregime și fără nicio excepție a cererilor reclamantului formulate în primă instanță;

                           (B.2)

                           obligarea pârâtei la restituirea către reclamant a tuturor cheltuielilor de judecată și onorariilor plătite de acesta, aferente atât procedurii în primă instanță, cât și în recurs

               —

               Sau în subsidiar:

                           (B.3)

                           Retrimiterea cauzei de qua Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare, în altă compunere

         Motivele și principalele argumente
   Decizia atacată în speță este Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 noiembrie 2008, pronunțată în cauza F-87/07, Marcuccio/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt asemănătoare celor invocate în cauza T-9/09, Marcuccio/Comisia.
   În special, recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice nu s-ar fi pronunțat cu privire la un punct fundamental al litigiului, și anume posibilitatea de a prezenta o notă semnată de un medic. Se invocă de asemenea lipsa absolută de motivare și caracterul ilogic al susținerilor privitoare la pretinsa inadmisibilitate a cererii de reparare a prejudiciului, al cererii ca Tribunalul să declare „existența actelor, faptelor și comportamentelor în cauză, precum și, cel puțin cu titlu incidental, caracterul lor ilicit” și al procedurii în primă instanță în ansamblul său.


title: Cauza T-452/15: Acțiune introdusă la 10 august 2015 – Petrov și alții/Parlamentul European

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/39

         Acțiune introdusă la 10 august 2015 – Petrov și alții/Parlamentul European
   (Cauza T-452/15)
   (2015/C 363/48)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Andrei Petrov (Sankt Petersburg, Rusia), Fedor Biryukov (Moscova, Rusia), Alexander Sonitchenko (Sankt Petersburg, Rusia) (reprezentant: P. Richter, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea interdicției de acces în incinta Parlamentului European pronunțată împotriva reclamanților de către Președintele Parlamentului European la 16 iunie 2015;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 21 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene
               Reclamanții afirmă că au fost discriminați pe unicul motiv al cetățeniei, cu încălcarea articolului 21 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, având în vedere că nu existau motive obiective pentru a li se interzice accesul. În plus, potrivit reclamaților, prezența lor în incinta Parlamentului nu prezenta un risc nici pentru desfășurarea normală a activității și nici pentru securitatea Parlamentului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere
               Reclamanții susțin că conduita Președintelui Parlamentului European este, în mod vădit, pur arbitrară și diametral opusă nediscriminării prevăzute de dreptul primar.


title: Cauza T-16/12: Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2012 — Stichting Het Groninger Landschap și alții/Comisia

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/15

         Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2012 — Stichting Het Groninger Landschap și alții/Comisia
   (Cauza T-16/12)
   2012/C 109/35
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Stichting Het Groninger Landschap (Haren, Țările de Jos), Vereniging It Fryske Gea (Olterterp, Țările de Jos); Stichting Het Drentse Landschap (Assen, Țările de Jos); Stichting Landschap Overijssel (Dalfsen, Țările de Jos); Stichting Het Geldersch Landschap (Arnhem, Țările de Jos); Stichting Flevo-Landschap (Lelystad, Țările de Jos); Stichting Het Utrechts Landschap (De Bilt, Țările de Jos); Stichting Landschap Noord-Holland (Heiloo, Țările de Jos); Stichting Het Zuid-Hollands Landschap (Rotterdam, Țările de Jos); Stichting Het Zeeuwse Landschap (Wilhelminadorp, Țările de Jos); Stichting Het Noordbrabants Landschap (Haaren, Țările de Jos); Stichting Het Limburgs Landschap (Lomm, Țările de Jos); și Vereniging tot behoud van Natuurmonumenten in Nederland (‘s-Graveland, Țările de Jos) (reprezentanți: P. Kuypers și N. van Nuland, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 13 iulie 2011 în cazul N308/2010, sau, alternativ, anularea acestei decizii în măsura în care reclamantele sunt beneficiare ale schemei de subvenționare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele se întemeiază pe două motive care sunt similare cu cele invocate în cauza T-15/12, Provincie Groningen și alții/Comisia.


title: Cauza C-398/06: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Drept de ședere al resortisanților statelor membre ale Uniunii Europene și ale Spațiului Economic European inactivi din punct de vedere economic și pensionați — Legislație și practică administrativă națională care impun existența unor resurse personale suficiente pentru o durată a șederii de cel puțin un an în statul membru gazdă)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/10

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-398/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Drept de ședere al resortisanților statelor membre ale Uniunii Europene și ale Spațiului Economic European inactivi din punct de vedere economic și pensionați - Legislație și practică administrativă națională care impun existența unor resurse personale suficiente pentru o durată a șederii de cel puțin un an în statul membru gazdă)
   (2008/C 128/15)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și R. Troosters, agenți)

      Pârâtă: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: H.G. Sevenster și D.J.M. de Grave, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. O'Neill, agent și J. Stratford, barrister)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea reglementării comunitare în domeniul dreptului de ședere al cetățenilor Uniunii — Legislație și practică administrativă națională care impun existența unor resurse personale suficiente pentru obținerea unui permis de ședere în ceea ce privește persoanele inactive și pensionarii
   Dispozitivul

               1)

               Prin menținerea unor dispoziții naționale potrivit cărora, în scopul obținerii unui titlu de ședere, resortisanții Uniunii Europene și ai Spațiului Economic European, inactivi din punct de vedere economic și pensionați, trebuie să dovedească că dispun de resurse durabile, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 68/360/CEE a Consiliului din 15 octombrie 1968 privind desființarea restricțiilor de circulație și ședere în cadrul Comunității pentru lucrătorii din statele membre și familiile acestora, al Directivei 90/364/CEE a Consiliului din 28 iunie 1990 privind dreptul de ședere și al Directivei 90/365/CEE a Consiliului din 28 iunie 1990 privind dreptul de ședere a persoanelor salariate și nesalariate care și-au încetat activitatea profesională.

               2)

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza T-154/11: Acțiune introdusă la 14 martie 2011 — Zenato Azienda Vitivinicola/OAPI — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Ripassa Zenato)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/25

         Acțiune introdusă la 14 martie 2011 — Zenato Azienda Vitivinicola/OAPI — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Ripassa Zenato)
   (Cauza T-154/11)
   2011/C 139/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Zenato Azienda Vitivinicola Srl (Peschiera del Garda, Italia) (reprezentant: A. Rizzoli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Camera di Commercio Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Italia)

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității prezentei acțiuni împreună cu anexele aferente;

               —

               anularea deciziei camerei de recurs (punctele 1, 2 și 3 din dispozitiv) în măsura în care admite calea de atac, admite opoziția și respinge integral cererea de înregistrare, obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată efectuate de oponent în procedura de opoziție și în procedura căii de atac;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă care conține elementul verbal „RIPASSA ZENATO” (cererea de înregistrare nr. 5 877 865) pentru produse din clasa 33

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Camera di Commercio, Industria, Artigianato a Agricoltura di Verona

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca denominativă italiană „RIPASSO” (nr. 682 213) pentru produse din clasa 33

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: Admite opoziția și respinge integral cererea de înregistrare

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/09.


title: Cauza T-477/15: Acțiune introdusă la 20 august 2015 – European Dynamics Luxembourg şi alţii/ECHA

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/40

         Acțiune introdusă la 20 august 2015 – European Dynamics Luxembourg şi alţii/ECHA
   (Cauza T-477/15)
   (2015/C 363/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgia), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: M. Sfyri, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Curţii:

               —

               anularea deciziei pârâtei de atribuire privind Faza 2 a procedurii de achiziţie restrânsă ECHA/2014/86 comunicată reclamantelor prin scrisoarea din 25 iunie 2014 prin care acestea au fost informate că oferta lor nu a fost acceptată şi că a fost atribuit contractul unui alt consorţiu;

               —

               obligarea pârâtei la plata de despăgubiri în cuantum de 5 20  000 de euro către reclamante pentru pierderea oportunităţii de a li se atribui contractul şi

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor judiciare şi a celorlalte costuri suportate în legătură cu prezenta cerere, chiar şi în cazul respingerii acesteia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive în drept.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către ECHA a obligaţiei de motivare în cadrul analizării ofertei lor, prin neindicarea avantajelor ofertei câştigătoare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe săvârşirea de către ECHA a mai multor erori vădite de apreciere în cadrul analizării ofertei lor şi, cu titlu subsidiar, pe faptul că au fost introduse criterii noi şi necunoscute în faza analizării ofertelor.


title: Cauza F-107/07: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2007 — Daskalakis/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/46

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2007 — Daskalakis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-107/07)
   (2007/C 315/89)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Constantin Daskalakis (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. A. Pappas, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 28 iunie 2007 în măsura în care aceasta nu acordă prima de conducere prevăzută de articolul 7 alineatul (2) din Statutul funcționarilor pentru o perioadă mai mare de un an;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, funcționar căruia i s-a cerut să ocupe temporar un post de șef de unitate, atacă decizia prin care Comisia, la calcularea salariului său, a refuzat să ia în calcul prima care i-a fost acordată în calitate de șef de unitate ad interim pe motiv că, potrivit articolului 7 alineatul (2) din Statutul funcționarilor, această primă poate fi acordată numai pentru un an, chiar dacă reclamantul a desfășurat activitatea de șef de unitate după expirarea acelei perioade.
   Reclamantul pretinde că termenul prevăzut de dispoziția menționată anterior privește numai durata interimatului și nu afectează remunerația corespunzătoare acestuia dacă interimatul se prelungește peste termenul de un an. În opinia reclamantului, dacă administrația nu poate ocupa postul vacant în termen de un an, aceasta nu poate invoca propria neputință împotriva funcționarului care ocupă postul ad interim pentru o perioadă mai lungă.
   În plus, reclamantul invocă încălcarea obligației de solicitudine și a principiului bunei administrări. Comisia ar fi trebuit să ia în considerare nu numai interesele serviciului, ci și pe cele ale funcționarului respectiv.
   În subsidiar, reclamantul subliniază că a fost numit șef de unitate ad interim întrucât planul obligatoriu de mobilitate a obligat titularul/deținătorul postului respectiv să se mute pe un alt post. Pentru acest motiv, acesta susține că situația sa ar trebui să fie acoperită de ultima parte a articolului 7 alineatul (2) din Statutul funcționarilor, potrivit căreia durata interimatului poate depăși un an în cazul în care acesta are ca obiect, în mod direct sau indirect, înlocuirea unui funcționar detașat în alt post în interesul serviciului.


title: Cauza T-390/10 P: Recurs introdus la 10 septembrie 2010 de Paulette Füller-Tomlinson împotriva Hotărârii pronunțate la 1 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-97/08, Füller-Tomlinson/Parlamentul European

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/47

         Recurs introdus la 10 septembrie 2010 de Paulette Füller-Tomlinson împotriva Hotărârii pronunțate la 1 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-97/08, Füller-Tomlinson/Parlamentul European
   (Cauza T-390/10 P)
   ()
   2010/C 301/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Paulette Füller-Tomlinson (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Parlamentul European

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene pronunțate la 1 iulie 2010 în cauza F-97/08;

               —

               în consecință, admiterea concluziilor pe care recurenta din prezenta procedură le-a formulat în primă instanță și, prin urmare,

               —

               anularea Deciziei din 9 aprilie 2008 a șefului Unității Pensii și Asigurări Sociale, prin care, la articolul 3, se stabilește la 20 % rata de invaliditate permanentă parțială imputabilă originii profesionale a bolii;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației, decizie adoptată la 26 august 2008 și notificată la 28 august 2008;

               —

               în subsidiar, obligarea pârâtului la plata unei sume de 12 000 euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs, recurenta solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) pronunțate la 1 iulie 2010 în cauza Füller-Tomlinson/Parlamentul European, F-97/08, prin care a fost respinsă acțiunea prin care recurenta solicitase, printre altele, anularea deciziei Parlamentului European de stabilire la 20 % a ratei de invaliditate permanentă de origine profesională potrivit baremului european de evaluare în scopuri medicale a atingerilor aduse integrității fizice și psihice.
   În susținerea recursului formulat, recurenta invocă mai multe motive întemeiate pe:

               —

               o încălcare a întinderii controlului legalității efectuat de instanță în ceea ce privește condițiile stabilite de reglementarea privind asigurarea adoptată potrivit articolului 73 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, întrucât TFP și-a limitat controlul la erori vădite de apreciere și la depășirea de către instituții a limitelor competențelor lor de apreciere, în condițiile în care controlul ar trebui să fie un control integral care privește legalitatea pe fond a actului;

               —

               o încălcare a controlului erorii vădite de apreciere, o denaturare a dosarului, o încălcare a obligației de motivare a instanței care a judecat cauza în primă instanță și o încălcare a articolului 73 din Statut și din reglementarea privind asigurarea:

               —

               întrucât TFP nu a luat în considerare expunerea faptelor prezentată în cursul ședinței în continuarea motivelor cererii introductive;

               —

               întrucât TFP a considerat, printre altele, că libertatea de apreciere a doctorilor nu ar privi decât constatarea unei patologii, iar nu și stabilirea ratei de invaliditate, validând astfel caracterul obligatoriu al baremului european de evaluare a atingerilor aduse integrității fizice și psihice care limitează rata de invaliditate în cazul de față la 20 %, deși comisia medicală apreciase că rata de invaliditate a recurentei era de 100 %;

               —

               o încălcare a noțiunii de termen rezonabil și o denaturare a dosarului, întrucât TFP menționează, cu ocazia expunerii situației de fapt, o examinare medicală care nu ar fi avut loc niciodată, pentru a concluziona ulterior că termenele în care a fost tratat dosarul recurentei nu erau nerezonabile.


title: Cauza C-630/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Helsingin hallinto-oikeus (Finlanda) la 7 decembrie 2016 – Anstar Oy

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Helsingin hallinto-oikeus (Finlanda) la 7 decembrie 2016 – Anstar Oy
   (Cauza C-630/16)
   (2017/C 063/24)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Helsingin hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Anstar Oy

      Pârâte: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Întrebările preliminare

               1)

               Mandatul M/120 și standardul armonizat EN 1090-1 (:2009+A1:2011) emis pe baza acestuia trebuie interpretate în sensul că produsele de fixare în beton înainte de întărire (sisteme de ancorare pentru fixarea panourilor de fațadă și a structurilor de zidărie la structura de rezistență a clădirilor și anumite buloane de ancorare, plăci de ancorare, piese metalice standard înglobate, sisteme de contravântuire, tălpi de susținere și profile de perete, precum și elemente de fixare a balconului), enumerate la punctele 1-4 din decizia Tukes nu intră în domeniu de aplicare al acestora?

               2)

               Regulamentul (UE) nr. 305/2011 (1), mandatele Comisiei, menționate în speță sau dispozițiile dreptului Uniunii se opun, din alt punct de vedere, interpretării date de Tukes, potrivit căreia produsele menționate nu intră în domeniul de aplicare al mandatului M/120 și al standardului EN 1090-1?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2011 de stabilire a unor condiții armonizate pentru comercializarea produselor pentru construcții și de abrogare a Directivei 89/106/CEE a Consiliului (JO 2011 L 88, p.5)


title: Cauza C-119/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 4 martie 2010 — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 4 martie 2010 — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH
   (Cauza C-119/10)
   2010/C 134/35
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Frisdranken Industrie Winters BV

      Pârâtă: Red Bull GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Simpla umplere a unor ambalaje prevăzute cu un semn (printre altele semnele Bullfighter, Pittbull, Red Horn, devenit Long Horn, și Live Wire) trebuie calificată drept utilizare a acestui semn în lumea afacerilor în sensul articolului 5 din Directiva privind mărcile (1), chiar dacă umplerea intervine ca prestare de servicii pentru un terț și la cererea acestuia în scopul deosebirii produselor acestui client?

                           (b)

                           Întrebarea 1) a) ar primi un răspuns diferit dacă ar fi vorba despre o încălcare prevăzută la articolul 5 alineatul (1) litera (a) sau litera (b)?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) a), utilizarea semnului poate fi interzisă și în Benelux în temeiul articolului 5 din Directiva privind mărcile dacă produsele prevăzute cu acest semn sunt destinate exclusiv exportului în afara teritoriului (a) Benelux-ului sau (b) al Uniunii Europene și nu pot fi remarcate de public pe aceste teritorii, mai puțin în întreprinderea în care are loc umplerea?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2 (a) sau 2 (b), potrivit cărui criteriu este apreciată existența unei încălcări: percepția consumatorului (consumator mediu, normal informat, suficient de atent și avizat) în Benelux și, respectiv, în Uniunea Europeană, care, în circumstanțele date, nu poate fi identificat altfel decât în mod teoretic sau abstract, sau trebuie să se recurgă în această privință la un alt criteriu, de exemplu percepția consumatorului din țara către care se exportă produsele?

      (1)  Prima Directivă a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92).


title: Cauza C-524/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Karlsruhe (Germania) la 3 octombrie 2013 — Eycke Braun/Land Baden-Württemberg

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Karlsruhe (Germania) la 3 octombrie 2013 — Eycke Braun/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-524/13)
   2013/C 367/45
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Karlsruhe

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Eycke Braun

      Pârât: Land Baden-Württemberg

      Întrebările preliminare

   Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 (2) trebuie interpretată în sensul că taxele [percepute] de un notar public pentru autentificarea unui act juridic având ca obiect transformarea unei societăți de capital într-un alt tip de societate de capital constituie impozite în sensul directivei, chiar dacă transformarea nu conduce la o majorare a capitalului societății cesionare sau al societății transformate?

      (1)  JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9.

      (2)  Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 de modificare a Directivei 69/335/CEE privind taxele indirecte aplicate majorării de capital (JO L 156, p. 23, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 75).


title: Cauza T-289/01: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 mai 2007 — Duales System Deutschland/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Înțelegeri — Sistem de colectare și de recuperare a ambalajelor comercializate în Germania și purtând logoul Der Grüne Punkt — Decizie de exceptare — Obligații impuse de Comisie pentru a garanta concurența — Exclusivitate acordată de operatorul sistemului întreprinderilor de colectare utilizate — Restrângere a concurenței — Necesitatea de a garanta accesul concurenților la instalațiile de colectare utilizate de operatorul sistemului — Angajamente asumate de operatorul sistemului )

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 mai 2007 — Duales System Deutschland/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-289/01) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Sistem de colectare și de recuperare a ambalajelor comercializate în Germania și purtând logoul Der Grüne Punkt - Decizie de exceptare - Obligații impuse de Comisie pentru a garanta concurența - Exclusivitate acordată de operatorul sistemului întreprinderilor de colectare utilizate - Restrângere a concurenței - Necesitatea de a garanta accesul concurenților la instalațiile de colectare utilizate de operatorul sistemului - Angajamente asumate de operatorul sistemului’)
   (2007/C 155/37)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH, anterior Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland AG (Köln, Germania) (reprezentanți: W. Deselaers, B. Meyring, E. Wagner, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial S. Rating, ulterior P. Oliver și H. Gading și M. Schneider și în final W. Mölls și R. Sauer, agenți)

      Intervenientă în susținerea concluziilor pârâtei: Landbell AG für Rückhol-Systeme (Mainz, Germania) (reprezentanți: A. Rinne și A. Walz, avocats)
   Obiectul
   Anularea articolului 3 din Decizia 2001/837/CE a Comisiei din 17 septembrie 2001, în cadrul unei proceduri inițiate în temeiul articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cauzele COMP/34493 — DSD, COMP/37366 — Hofmann + DSD, COMP/37299 — Edelhoff + DSD, COMP/37291 — Rechmann + DSD, COMP/37288 — ARGE și alte cinci întreprinderi + DSD, COMP/37287 — AWG și alte cinci întreprinderi + DSD, COMP/37526 — Feldhaus + DSD, COMP/37254 — Nehlsen + DSD, COMP/37252 — Schönmakers + DSD, COMP/37250 — Altvater + DSD, COMP/37246 — DASS + DSD, COMP/37245 — Scheele + DSD, COMP/37244 — SAK + DSD, COMP/37243 — Fischer + DSD, COMP/37242 — Trienekens + DSD, COMP/37267 — Interseroh + DSD) (JO L 319, p. 1), sau anularea, cu titlu subsidiar, a acestei decizii în întregime, și anularea angajamentului reclamantei reprodus în considerentul 72 din această decizie.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta, Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH, la plata a trei pătrimi din propriile cheltuieli de judecată, trei pătrimi din cheltuielile efectuate de Comisie, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Landbell AG für Rückhol-Systeme.

               3)

               Obligă Comisia la plata unui sfert din propriile cheltuieli, precum și unui sfert din cheltuielile efectuate de reclamantă.

      (1)  JO C 44, 16.2.2002.


title: Cauza T-323/10: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Chabou/OAPI — Chalou (CHABOU) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CHABOU — Mărci naționale și internaționale verbale anterioare Chalou — Refuz de înregistrare — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 12 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/14

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Chabou/OAPI — Chalou (CHABOU)
   (Cauza T-323/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CHABOU - Mărci naționale și internaționale verbale anterioare Chalou - Refuz de înregistrare - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 12 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 6/23
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Chickmouza Chabou (Rheine, Germania) (reprezentant: K.-J. Triebold, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Chalou GmbH (Herschweiler-Pettersheim, Germania) (reprezentant: T. Träger, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 mai 2010 (cauza R 1165/2009-1) privind o procedură de opoziție între Chalou GmbH și Chickmouza Chabou

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Chickmouza Chabou la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.