201807060231994512018/C 259/163062017CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180531121321Cauza C-306/17: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 31 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tatabányai Törvényszék – Ungaria) – Éva Nothartová/Sámson József Boldizsár [Trimitere preliminară — Spațiu de libertate, securitate și justiție — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Competență judiciară — Competențe speciale — Articolul 8 punctul 3 — Cerere reconvențională care rezultă sau nu rezultă în urma aceluiași contract sau fapt pe care s-a bazat cererea principală]
 ---documentbreak--- C2592018RO1210120180531RO0016121132Hotărârea Curții (Camera a opta) din 31 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tatabányai Törvényszék – Ungaria) – Éva Nothartová/Sámson József Boldizsár
   (Cauza C-306/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Spațiu de libertate, securitate și justiție — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Competență judiciară — Competențe speciale — Articolul 8 punctul 3 — Cerere reconvențională care rezultă sau nu rezultă în urma aceluiași contract sau fapt pe care s-a bazat cererea principală]”2018/C 259/16Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Tatabányai Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Éva Nothartová

      Pârât: Sámson József Boldizsár

      Dispozitivul

   Articolul 8 punctul 3 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că se aplică, cu titlu neexclusiv, într-o situație în care instanța competentă să judece o pretinsă încălcare a drepturilor legate de personalitatea reclamantului pentru motivul că fotografii și înregistrări video au fost realizate fără cunoștința acestuia este sesizată de pârât cu o cerere reconvențională în reparație în temeiul răspunderii delictuale sau cvasidelictuale a reclamantului, printre altele pentru restrângerea creației sale intelectuale care face obiectul cererii principale, atunci când examinarea acestei cereri reconvenționale impune ca această instanță să aprecieze legalitatea sau nelegalitatea faptelor pe care pârâtul își întemeiază propriile pretenții.
   (
         1
      )	JO C 269, 14.8.2017.


201807060701993902018/C 259/44722017TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180607323211Cauza T-72/17: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2018 – Schmid/EUIPO – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă Steirisches Kürbiskernöl — Indicație geografică protejată — Articolul 15, articolul 51 alineatul (1) litera (a) și articolul 55 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 18, articolul 58 alineatul (1) litera (a) și articolul 62 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcii — Utilizare ca marcă”]
 ---documentbreak--- C2592018RO3210120180607RO0044321321Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2018 – Schmid/EUIPO – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Steirisches Kürbiskernöl)
   (Cauza T-72/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă Steirisches Kürbiskernöl — Indicație geografică protejată — Articolul 15, articolul 51 alineatul (1) litera (a) și articolul 55 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 18, articolul 58 alineatul (1) litera (a) și articolul 62 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcii — Utilizare ca marcă”]”2018/C 259/44Limba de procedură: germana
      Părţile

      Reclamantă: Gabriele Schmid (Halbenrain, Austria) (reprezentant: B. Kuchar, avocat)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Graz, Austria) (reprezentanți: I. Hödl și S. Schoeller, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2016 (cauza R 1768/2015-4) privind o procedură de decădere între doamna Schmid și Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 7 decembrie 2016 (cauza R 1768/2015-4).

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de doamna Gabriele Schmid.

            4)

            Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 104, 3.4.2017.


201807060661994302018/C 259/593102018TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180515444521Cauza T-310/18: Acțiune introdusă la 15 mai 2018 – EPSU și Willem Goudriaan/Comisia
 ---documentbreak--- C2592018RO4410120180515RO0059441452Acțiune introdusă la 15 mai 2018 – EPSU și Willem Goudriaan/Comisia
   (Cauza T-310/18)2018/C 259/59Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamanți: European Federation of Public Service Unions (EPSU) (Bruxelles, Belgia) și Jan Willem Goudriaan (Bruxelles) (reprezentanți: R. Arthur, solicitor și R. Palmer, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei pârâtei din 5 martie 2018 de a nu propune Consiliului ca un acord încheiat de partenerii sociali din Uniunea Europeană la 21 decembrie 2015 privind dreptul la informare şi la consultare al funcţionarilor şi agenţilor administraţiilor guvernelor centrale, încheiat în temeiul articolului 155 alineatul (1) TFUE, să fie pus în aplicare printr-o directivă pe calea adoptării unei decizii a Consiliului în temeiul articolului 155 alineatul (2) TFUE;

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată era un act adoptat cu încălcarea articolului 155 alineatul (2) TFUE. Comisia nu avea competenţa de a refuza să propună punerea în aplicare a acordului printr-o decizie a Consiliului, în lipsa oricărei obiecţiuni fie cu privire la statutul reprezentativ al părţilor la acord, fie cu privire la legalitatea acordului.

                     —

                     Reclamanţii afirmă că decizia Comisiei de a nu propune Consiliului punerea în aplicare a acordului printr-o decizie a Consiliului încalcă articolul 155 alineatul (2) TFUE şi contravine cerinţei de respectare a autonomiei partenerilor sociali, astfel cum este consacrată la articolul 152 TFUE.

                     —

                     Reclamanţii afirmă de asemenea că Comisia era obligată să adreseze o propunere Consiliului, cu excepţia cazului în care aceasta ar fi invocat un motiv întemeiat pentru a concluziona că partenerii sociali părţi la acord nu erau suficient de reprezentativi, sau că acordul nu era legal.

                     —

                     În plus, reclamanţii susţin că Comisia a efectuat o apreciere a oportunităţii acordului, care nu intră în competenţa acesteia.

            2.

            Al doilea motiv, prin intermediul căruia reclamanţii afirmă că decizia atacată este întemeiată pe motive vădit eronate şi nefondate.

                     —

                     Reclamanţii susţin că motivele invocate de Comisie în decizia atacată nu puteau să justifice refuzul de a adresa o propunere Consiliului în vederea adoptării acordului.

                     —

                     Reclamanţii afirmă de asemenea să singurele motive care ar fi putut să justifice un refuz ar fi fost o obiecţiune motivată referitoare la caracterul reprezentativ al partenerilor sociali, sau la legalitatea unei decizii a Consiliului de punere în aplicare a acordului sub forma unei directive.

                     —

                     În plus, reclamanţii susţin că Comisia, în orice caz, nu a efectuat o evaluare a impactului, şi că, prin urmare, aceasta nu poate justifica prin motive de proporţionalitate sau de subsidiaritate orice concluzie de a refuza să propună ca acordul să fie pus în aplicare sub forma unei directive printr-o decizie a Consiliului, chiar dacă în principiu Comisia ar avea dreptul să procedeze astfel.


201807060731993322018/C 259/451362017TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180612333311Cauza T-136/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2018 – Cotécnica/EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative cotecnica MAXIMA — Marca națională figurativă anterioară MAXIM Alimento Superpremium — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2592018RO3310120180612RO0045331331Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2018 – Cotécnica/EUIPO – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)
   (Cauza T-136/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative cotecnica MAXIMA — Marca națională figurativă anterioară MAXIM Alimento Superpremium — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 259/45Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Cotécnica, SCCL (Bellpuig, Spania) (reprezentanţi: inițial J. C. Erdozain López, J. Galán López și J.-B. Devaureix, ulterior J. C. Erdozain López, J. Galán López și L. Montoya Terán, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Mignini & Petrini SpA (Petrignano di Assisi, Italia) (reprezentanți: F. Celluprica, F. Fischetti și F. De Bono, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 17 noiembrie 2016 (cauza R 853/2016-2) privind o procedură de opoziție între Mignini & Petrini și Cotécnica.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Cotécnica, SCCL să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Mignini & Petrini SpA.

      (
         1
      )	JO C 129, 24.4.2017.


201807060241993512018/C 259/302732018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180420222211Cauza C-273/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 20 aprilie 2018 – SIA „Kuršu zeme”
 ---documentbreak--- C2592018RO2210120180420RO0030221221Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 20 aprilie 2018 – SIA „Kuršu zeme”
   (Cauza C-273/18)2018/C 259/30Limba de procedură: letona
      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SIA „Kuršu zeme”

      Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebarea preliminară

   Articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112/CE (
         1
      ) trebuie interpretat în sensul că se opune interzicerii deducerii taxei pe valoarea adăugată achitată în amonte atunci când această interzicere se bazează exclusiv pe implicarea conștientă a persoanei impozabile în conceperea unor operațiuni simulate, însă nu se precizează modul în care rezultatul operațiunilor concrete reprezintă un prejudiciu pentru finanțele publice, prin neplata taxei pe valoarea adăugată sau sub forma unei solicitări nejustificate de restituire a acestei taxe, comparativ cu o situație în care aceste operațiuni ar fi fost concepute în conformitate cu circumstanțele lor reale?
   (
         1
      )	Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7).


201807060291994022018/C 259/173352017CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180531131311Cauza C-335/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 31 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven kasatsionen sad – Bulgaria) – Neli Valcheva/Georgios Babanarakis [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Domeniu de aplicare — Noțiunea „drept de vizită” — Articolul 1 alineatul (2) litera (a) și articolul 2 punctele 7 și 10 — Drept de vizită al bunicilor]
 ---documentbreak--- C2592018RO1310120180531RO0017131131Hotărârea Curții (Camera întâi) din 31 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven kasatsionen sad – Bulgaria) – Neli Valcheva/Georgios Babanarakis
   (Cauza C-335/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Domeniu de aplicare — Noțiunea „drept de vizită” — Articolul 1 alineatul (2) litera (a) și articolul 2 punctele 7 și 10 — Drept de vizită al bunicilor]”2018/C 259/17Limba de procedură: bulgara
      Instanța de trimitere

   Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria)

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Neli Valcheva

      Intimat: Georgios Babanarakis

      Dispozitivul

   Noțiunea „drept de vizită”, vizată la articolul 1 alineatul (2) litera (a), precum și la articolul 2 punctele 7 și 10 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, trebuie interpretată în sensul că include dreptul de vizită al bunicilor în privința nepoților lor.
   (
         1
      )	JO C 269, 14.8.2017.


201807060681994312018/C 259/603202018TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180522454621Cauza T-320/18: Acțiune introdusă la 22 mai 2018 – WD/EFSA
 ---documentbreak--- C2592018RO4510120180522RO0060451462Acțiune introdusă la 22 mai 2018 – WD/EFSA
   (Cauza T-320/18)2018/C 259/60Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: WD (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată;

      În consecință,

            —

            anularea Deciziei din 14 iulie 2017 adoptate de directorul executiv al EFSA în calitatea sa de AAIC, din care rezultă că reclamanta nu figurează printre agenții promovați în cursul exercițiului de reîncadrare din 2017;

            —

            anularea Deciziei AAIC din 9 februarie 2018 de respingere a contestației reclamantei din 10 octombrie 2017 împotriva acestei decizii din 14 iulie 2017;

            —

            anularea Deciziei din data de 9 august 2017 (notificată la 10 august 2017) adoptate de directorul executiv al EFSA în calitate de AAIC, referitoare la nereînnoirea contractului de muncă al reclamantei;

            —

            anularea Deciziei AAIC din 12 martie 2018 de respingere a contestației reclamantei din 10 noiembrie 2017 împotriva acestei decizii din 9 august 2017;

            —

            acordarea de despăgubiri pentru prejudiciile suferite;

            —

            obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive, în ceea ce privește decizia de nereînnoire a contractului său.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Deciziei din 8 decembrie 2012, „Employment contract management”, adoptată de EFSA.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe dreptul la apărare și, în special, pe dreptul de a fi ascultat.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine și a „Work instruction” referitoare la „Contract of Employment renewal process”, adoptată de EFSA.

            5.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere și pe un abuz de putere.

            6.

            Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.

            7.

            Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea „Work instructions” și a obligației de solicitudine.

      Reclamanta invocă un motiv unic în ceea ce privește decizia de nepromovare, întemeiat pe încălcarea Deciziei din 22 aprilie 2008, „Career of temporary staff and assignment to a post carrying a higher grade than that at which they were engaged”, pe o vădită eroare de apreciere, precum și pe încălcarea principiului nediscriminării.


201807060191993642018/C 259/183902017CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180530131422Cauza C-390/17 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 30 mai 2018 – Irit Azoulay și alții/Parlamentul European [Recurs — Funcție publică — Remunerație — Alocații familiale — Alocație școlară — Refuz de rambursare a unor cheltuieli de școlarizare — Articolul 3 alineatul (1) din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene]
 ---documentbreak--- C2592018RO1320120180530RO0018132142Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 30 mai 2018 – Irit Azoulay și alții/Parlamentul European
   (Cauza C-390/17 P) (
         1
      )
   „[Recurs — Funcție publică — Remunerație — Alocații familiale — Alocație școlară — Refuz de rambursare a unor cheltuieli de școlarizare — Articolul 3 alineatul (1) din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene]”2018/C 259/18Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurenți: Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard, Darren Neville (reprezentanți: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: L. Deneys și E. Taneva, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

            Doamna Irit Azoulay, domnul Andrew Boreham, doamna Mirja Bouchard și domnul Darren Neville sunt obligați la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 412, 4.12.2017.


201807060311994062018/C 259/312772018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180424222322Cauza C-277/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa (Portugalia) la 24 aprilie 2018 – Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo
 ---documentbreak--- C2592018RO2220120180424RO0031222232Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa (Portugalia) la 24 aprilie 2018 – Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo
   (Cauza C-277/18)2018/C 259/31Limba de procedură: portugheza
      Instanța de trimitere

   Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda

      Pârâtă: Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo

      Întrebările preliminare

            1)

            Un regim național, stabilit în Portugalia prin Decretul-lege nr. 69/2005 din 17 martie 2005 și prin Decretul-lege nr. 150/90 din 10 mai 1990, prin care se interzice nu numai comercializarea produselor care pot pune în pericol sănătatea și siguranța consumatorilor, deoarece pot fi confundate cu alimente, ci și a produselor care, având în vedere că pot fi confundate cu alte produse (în special cu jucării) ca urmare a aspectului lor, sunt susceptibile, în cadrul unei utilizări normale și rațional previzibile, să pună în pericol sănătatea și siguranța consumatorilor, în special ale copiilor, este compatibil cu dreptul Uniunii – în special cu Directiva 2001/95/CE (
                  1
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor, cu articolele 28 și 30 din tratat (astfel cum sunt citate în directiva respectivă) și cu Directiva 87/357/CEE (
                  2
               ) a Consiliului din 25 iunie 1987?

            2)

            Articolele 34 și 36 din tratat se opun aplicării unui text legal de drept național care interzice pe teritoriul național nu numai comercializarea produselor care pot fi confundate cu produse alimentare, în conformitate cu dispozițiile articolului 1 alineatul (2) din directiva comunitară menționată, ci și a altor produse al căror aspect pot induce consumatorilor impresia că le pot utiliza în alt scop decât cel pentru care au fost concepute, chiar dacă nu reprezintă preparate periculoase în sensul articolului 2 din Directiva 1999/45/CE (
                  3
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 mai 1999 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea preparatelor periculoase?

      (
         1
      )	JO 2002, L 11, p. 4, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 52.
   (
         2
      )	Directiva 87/357/CEE a Consiliului din 25 iunie 1987 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la produsele care, nefiind ceea ce par a fi, pot pune în pericol sănătatea sau siguranța consumatorilor (JO 1987, L 192, p. 49, Ediție specială, 13/vol. 7, p. 246).
   (
         3
      )	JO 1999, L 200, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 28, p. 15.


201807060321993932018/C 259/195192017CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180530141411Cauze conexate C-519/17 P și C-522/17 P-C-525/17 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 30 mai 2018 – L'Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Guinot SAS (Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cereri de înregistrare a mărcilor verbale MASTER PRECISE, MASTER SMOKY, MASTER SHAPE, MASTER DUO și MASTER DRAMA — Marca figurativă națională anterioară MASTERS COLORS PARIS — Respingerea cererilor de înregistrare — Insuficiența motivării — Examinare din oficiu de către instanță)
 ---documentbreak--- C2592018RO1410120180530RO0019141141Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 30 mai 2018 – L'Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Guinot SAS
   (Cauze conexate C-519/17 P și C-522/17 P-C-525/17 P) (
         1
      )
   „(Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cereri de înregistrare a mărcilor verbale MASTER PRECISE, MASTER SMOKY, MASTER SHAPE, MASTER DUO și MASTER DRAMA — Marca figurativă națională anterioară MASTERS COLORS PARIS — Respingerea cererilor de înregistrare — Insuficiența motivării — Examinare din oficiu de către instanță)”2018/C 259/19Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurentă: L'Oréal (reprezentanți: T. de Haan, P. Péters, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: D. Botis și D. Hanf, agenți), Guinot (reprezentant: A. Sion, avocat)

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Ordonanțele Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2017, L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE) (T-181/16, nepublicată, EU:T:2017:447), L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY) (T-179/16, nepublicată, EU:T:2017:445), L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE) (T-180/16, nepublicată, EU:T:2017:451), L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER DUO) (T-182/16 nepublicată, EU:T:2017:448), și L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER DRAMA) (T-183/16, nepublicată, EU:T:2017:449).

            2)

            Trimite cauzele T-181/16, T-179/16, T-180/16, T-182/16 și T-183/16 la Tribunalul Uniunii Europene spre rejudecare.

            3)

            Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (
         1
      )	JO C 424, 11.12.2017.


201807060301994032018/C 259/322782018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180424232311Cauza C-278/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 24 aprilie 2018 – Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública
 ---documentbreak--- C2592018RO2310120180424RO0032231231Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 24 aprilie 2018 – Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública
   (Cauza C-278/18)2018/C 259/32Limba de procedură: portugheza
      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Manuel Jorge Sequeira Mesquita

      Intimată: Fazenda Pública

      Întrebarea preliminară

   Articolul 135 alineatul (1) litera (l) din Directiva 2006/112/CE (
         1
      ) a Consiliului din 28 noiembrie 2006, privind scutirea operațiunilor de leasing sau de închiriere de bunuri imobile, trebuie interpretat în sensul că scutirea respectivă se aplică unui contract de transfer al dreptului de exploatare agricolă a unor terenuri plantate cu viță de vie de către o întreprindere care are ca obiect de activitate exploatarea agricolă, contract încheiat pentru o perioadă de 1 an, care se prelungește automat pentru aceeași perioadă și în temeiul căruia chiria aferentă trebuie achitată la finalul fiecărui an?
   (
         1
      )	Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7)


201807060161994372018/C 259/02852016CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL201805302211Cauza C-85/16 P și C-86/16 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 30 mai 2018 – SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Kenzo [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Cereri de înregistrare a mărcii verbale KENZO ESTATE — Marca verbală anterioară a Uniunii Europene KENZO — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (5) — Motiv relativ de refuz al înregistrării — Renume — Motiv întemeiat)]
 ---documentbreak--- C2592018RO210120180530RO00022121Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 30 mai 2018 – SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Kenzo
   (Cauza C-85/16 P și C-86/16 P) (
         1
      )
   „[Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Cereri de înregistrare a mărcii verbale KENZO ESTATE — Marca verbală anterioară a Uniunii Europene KENZO — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (5) — Motiv relativ de refuz al înregistrării — Renume — Motiv întemeiat)]”2018/C 259/02Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurent: Kenzo Tsujimoto (reprezentanți: A. Wenninger-Lenz, M. Ring și W. von der Osten-Sacken, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral, agent), Kenzo (reprezentanți: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursurile.

            2)

            Îl obligă pe domnul Kenzo Tsujimoto la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 335, 12.9.2016.


201807060551993972018/C 259/613242018TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180528464611Cauza T-324/18: Acțiune introdusă la 28 mai 2018 – VI.TO./EUIPO – Bottega (Forma unei sticle aurii)
 ---documentbreak--- C2592018RO4610120180528RO0061461461Acțiune introdusă la 28 mai 2018 – VI.TO./EUIPO – Bottega (Forma unei sticle aurii)
   (Cauza T-324/18)2018/C 259/61Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Italia) (reprezentant: L. Giove, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sandro Bottega (Colle Umberto, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Forma unei sticle aurii) – Marca Uniunii Europene nr. 11 531 381

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 martie 2018 în cauza R 1036/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            aprecierea eronată a impedimentelor vizate la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            aprecierea eronată a impedimentelor vizate la articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i), (ii) și (iii) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807060401993692018/C 259/205372017CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180531151511Cauza C-537/17: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 31 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin – Germania) – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA [Trimitere preliminară — Transport aerian — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 3 alineatul (1) — Domeniu de aplicare — Noțiunea „zbor cu legătură directă” — Zbor cu plecare de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru, care cuprinde o legătură directă pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat terț și care are ca destinație finală un alt aeroport din acest stat terț]
 ---documentbreak--- C2592018RO1510120180531RO0020151151Hotărârea Curții (Camera a opta) din 31 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin – Germania) – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA
   (Cauza C-537/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Transport aerian — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 3 alineatul (1) — Domeniu de aplicare — Noțiunea „zbor cu legătură directă” — Zbor cu plecare de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru, care cuprinde o legătură directă pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat terț și care are ca destinație finală un alt aeroport din acest stat terț]”2018/C 259/20Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă-apelantă: Claudia Wegener

      Pârâtă-intimată: Royal Air Maroc SA

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că acest regulament se aplică unui transport de pasageri efectuat în temeiul unei rezervări unice și care cuprinde, între plecarea sa de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru și sosirea sa pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat terț, o escală programată în afara Uniunii Europene, cu schimbarea aeronavei.
   (
         1
      )	JO C 424, 11.12.2017.


201807060421993872018/C 259/332792018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180424232422Cauza C-279/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Barcelona (Spania) la 24 aprilie 2018 – Magdalena Molina Rodríguez/Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)
 ---documentbreak--- C2592018RO2320120180424RO0033232242Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Barcelona (Spania) la 24 aprilie 2018 – Magdalena Molina Rodríguez/Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)
   (Cauza C-279/18)2018/C 259/33Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Magdalena Molina Rodríguez

      Pârât: Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

      Întrebarea preliminară

   Interdicția discriminării indirecte pe criterii de sex, prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (
         1
      ) trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 215.1.3 din Ley General de la Seguridad Socia [Legea generală a securității sociale] (adoptată prin Decretul regal legislativ nr. 1/94), care, în versiunea modificată prin Decretul lege regal nr. 5/2013 din 15 martie 2013, introduce, pentru ca lucrătorii de peste 55 de ani să aibă acces la ajutorul de șomaj, o nouă condiție – nedepășirea unui anumit nivel de venituri în unitatea familială –, atunci când aceasta generează o limitare a accesului la ajutorul respectiv semnificativ mai mare în ceea ce privește colectivul de potențiali beneficiari de sex feminin (în raport cu cei de sex masculin), astfel cum reiese din datele statistice prezentate?
   (
         1
      )	JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192.


201807060371993592018/C 259/21502018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180129151622Cauza C-50/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 29 ianuarie 2018 – Mijo Mestrovic
 ---documentbreak--- C2592018RO1520120180129RO0021152162Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 29 ianuarie 2018 – Mijo Mestrovic
   (Cauza C-50/18)2018/C 259/21Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mijo Mestrovic

      Autoritatea pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Intervenientă: Finanzpolizei

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 56 TFUE, precum și Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (
                  1
               ) și Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE (
                  2
               ) trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme naționale care prevede, pentru încălcarea obligațiilor formale în cazul folosirii forței de muncă transfrontaliere, precum omisiunea de păstrare a documentelor privind salariile, amenzi substanțiale, în special un cuantum minim ridicat al amenzii care se aplică cumulativ pentru fiecare lucrător vizat?

            2)

            În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:
            Articolul 56 TFUE, precum și Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării cumulative a amenzilor pentru încălcarea obligațiilor formale în cazul folosirii forței de muncă transfrontaliere, dacă nu este prevăzut o limită maximă absolută a amenzii?

      (
         1
      )	JO 1997, L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 29
   (
         2
      )	JO 2014, L 159, p. 11


201807060481994122018/C 259/461652017TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180614333422Cauza T-165/17: Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2018 – Emcur/EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (EMCURE) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale EMCURE — Mărcile Uniunii Europene și națională verbale anterioare EMCUR — Motiv relativ de refuz — Similitudinea produselor și a serviciilor — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”}
 ---documentbreak--- C2592018RO3320120180614RO0046332342Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2018 – Emcur/EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (EMCURE)
   (Cauza T-165/17) (
         1
      )
   „{„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale EMCURE — Mărcile Uniunii Europene și națională verbale anterioare EMCUR — Motiv relativ de refuz — Similitudinea produselor și a serviciilor — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”}”2018/C 259/46Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH (Bad Ems, Germania) (reprezentant: K. Bröcker, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Emcure Pharmaceuticals Ltd (Bhosari, India)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 decembrie 2016 (cauza R 790/2016-2) privind o procedură de opoziție între Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems și Emcure Pharmaceuticals

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 13 decembrie 2016 (cauza R 790/2016-2) în măsura în care privește serviciile din clasele 42 și 44 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            EUIPO și Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 129, 24.4.2017.


201807060101994362018/C 259/342812018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180424242521Cauza C-281/18 P: Recurs introdus la 24 aprilie 2018 de Repower AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 21 februarie 2018 în cauza T-727/16, Repower/EUIPO
 ---documentbreak--- C2592018RO2410120180424RO0034241252Recurs introdus la 24 aprilie 2018 de Repower AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 21 februarie 2018 în cauza T-727/16, Repower/EUIPO
   (Cauza C-281/18 P)2018/C 259/34Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurentă: Repower AG (reprezentanți: R. Kunz-Hallstein, H. P. Kunz-Hallstein, V. Kling, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, repowermap.org

      Concluziile recurentei

            —

            Anularea Hotărârii Tribunalului din 21 februarie 2018, în cauza T-727/16, primul punct al dispozitivului, în măsura în care se respinge acțiunea;

            —

            Anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 3 august 2016 [cauza R 2311/2014-5 (REV)];

            —

            Obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

            1.

            EUIPO nu era autorizat să înlocuiască motivarea revocării în cadrul procedurii în fața Tribunalului. EUIPO a modificat obiectul litigiului și încălcat dreptul de a fi ascultat, precum și obligația de a-și exercita puterea discreționară.

            2.

            Principiul general de drept care autorizează retragerea unui act administrativ nelegal nu era aplicabil în speță. Legislația nu prezintă nicio lacună juridică. Dispozițiile articolelor 80 și 83 din Regulamentul nr. 207/2009 reprezintă o lex specialis.

            3.

            În temeiul articolului 83 din Regulamentul nr. 207/2009, recurenta nu ar avea sarcina de a demonstra inexistența unui principiu de retragere a actelor administrative nelegale în statele membre.

            4.

            Chiar presupunând că un astfel de principiu general este aplicabil în domeniul dreptului mărcilor, condițiile pentru o revocare completă nu ar fi fost întrunite, având în vedere protecția încrederii legitime.

            5.

            Decizia camerei de recurs prezintă un viciu serios de motivare.


201807060671993982018/C 259/472942017TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180614343411Cauza T-294/17: Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2018 – Lion's Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (Lion's Head) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea European — Marca verbală Lion’s Head — Marca verbală a Uniunii Europene anterioară LION CAPITAL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2592018RO3410120180614RO0047341341Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2018 – Lion's Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (Lion's Head)
   (Cauza T-294/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea European — Marca verbală Lion’s Head — Marca verbală a Uniunii Europene anterioară LION CAPITAL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 259/47Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Lion's Head Global Partners LLP (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: R. Nöske, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Lion Capital LLP (Londra) (reprezentanți: D. Rose și J. Warner, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 februarie 2017 (cauza R 1478/2016-4) privind o procedură de opoziție între Lion Capital și Lion’s Head Global Partners

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Lion’s Head Global Partners LLP la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 231, 17.7.2017.


201807060061994352018/C 259/352832018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180425252511Cauza C-283/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Almería (Spania) la 25 aprilie 2018 – Liliana Beatriz Moya Privitello și Sergio Daniel Martín Durán/Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito
 ---documentbreak--- C2592018RO2510120180425RO0035251251Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Almería (Spania) la 25 aprilie 2018 – Liliana Beatriz Moya Privitello și Sergio Daniel Martín Durán/Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito
   (Cauza C-283/18)2018/C 259/35Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Almería

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Liliana Beatriz Moya Privitello și Sergio Daniel Martín Durán

      Intimată: Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

      Întrebările preliminare

            1)

            Utilizarea unuia dintre indicii de referință în contractele de împrumut ipotecar pe termen lung cu dobândă variabilă existenți pe piață, care este publicat în mod oficial de Banco de España [Banca Spaniei], exclude controlul său privind transparența, inclusiv atunci când au fost utilizați indicii autorizați în mod expres de legislația în domeniu, în cazul în care această legislație permite părților să aleagă indicele aplicabil și banca respectivă a utilizat unul dintre ei fără să informeze clientul cu privire la existența altor indici aplicabili mai favorabili pentru consumator?

            2)

            Având în vedere că legislația respectivă permite alegerea indicelui de referință aplicabil dintre cei prevăzuți, o reglementare națională precum cea aplicabilă în procedura principală (și anume, printre altele și în principal, Orden de 5 de mayo de 1994 sobre transparencia de las condiciones financieras de los préstamos hipotecarios [Ordinul din 5 mai 1994 privind transparența condițiilor financiare ale împrumuturilor ipotecare], Orden EHA/2899/2011, de 28 de octubre, de transparencia y protección del cliente de servicios bancarios [Ordinul ministrului economiei și finanțelor nr. 2899/2011 din 28 octombrie 2011 privind transparența și protecția clienților serviciilor bancare], Circular 5/2012, de 27 de junio, del Banco de España, a entidades de crédito y proveedores de servicios de pago, sobre transparencia de los servicios boticarios y responsabilidad en la concesión de préstamos, en desarrollo de las Leyes 10/2014, de 26 de junio, de ordenación, supervisión y solvencia de entidades de crédito [Circulara nr. 5/2012 din 27 iunie 2012 a Băncii Spaniei adresată instituțiilor de credit și furnizorilor de servicii de plată, cu privire la transparența serviciilor bancare și răspunderea privind acordarea împrumuturilor, adoptată în aplicarea Legii nr. 10/2014 din 26 iunie 2014 privind organizarea, supravegherea și solvabilitatea instituțiilor de credit] sau predecesorul său, articolul 48 din Ley 26/1988, de 29 de julio, sobre Disciplina e Intervención de las Entidades de Crédito [Legea nr. 26/88 din 29 iulie 1988 privind disciplina și intervenția instituțiilor de credit] pot fi considerate „acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii” în cadrul contractelor de împrumut ipotecar pe termen lung cu dobândă variabilă, în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE (
                  1
               )?

      (
         1
      )	Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


201807060641994552018/C 259/483692017TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180607353511Cauza T-369/17: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2018 – Winkler/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Transferul drepturilor de pensie naționale — Deciziei de stabilire a numărului de ani de plată a contribuțiilor — Termen rezonabil — Dreptul de a fi ascultat — Securitate juridică — Egalitate de tratament — Încredere legitimă — Răspundere — Prejudiciu material”)
 ---documentbreak--- C2592018RO3510120180607RO0048351351Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2018 – Winkler/Comisia
   (Cauza T-369/17) (
         1
      )
   „(„Funcție publică — Funcționari — Transferul drepturilor de pensie naționale — Deciziei de stabilire a numărului de ani de plată a contribuțiilor — Termen rezonabil — Dreptul de a fi ascultat — Securitate juridică — Egalitate de tratament — Încredere legitimă — Răspundere — Prejudiciu material”)”2018/C 259/48Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamant: Bernd Winkler (Grange, Irlanda) (reprezentant: A. Kässens, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr și L. Radu Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale (PMO) al Comisiei din 26 septembrie 2016 de stabilire a numărului de ani de plată a contribuțiilor care trebuie luați în considerare în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în urma unei cereri de transfer al drepturilor la pensie dobândite de reclamant înainte de intrarea în funcție în serviciul Uniunii și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a nelegalităților care ar fi fost săvârșite de Comisie cu ocazia soluționării cererii dale de transfer

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 249, 31.7.2017.


201807060711993912018/C 259/623312018TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180531464722Cauza T-331/18: Acțiune introdusă la 31 mai 2018 – Szécsi și Somossy/Comisia
 ---documentbreak--- C2592018RO4620120180531RO0062462472Acțiune introdusă la 31 mai 2018 – Szécsi și Somossy/Comisia
   (Cauza T-331/18)2018/C 259/62Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamanți: István Szécsi (Szeged, Ungaria) și Nóra Somossy (Szeged) (reprezentant: D. Lazar, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

            —

            obligarea pârâtei să plătească reclamanților despăgubiri de 38330542,83 forinți;

            —

            obligarea pârâtei să plătească reclamanților dobânzi în cuantum de 11,95 %/an din suma principală, începând de la 20 aprilie 2016;

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea se întemeiază pe următorul motiv.
   Reclamanții susțin că Comisia și-a încălcat în mod culpabil obligația de supraveghere de la articolul 17 TUE, întrucât nu a adoptat nicio măsură adecvată pentru a garanta aplicarea de către instanțele maghiare a articolului 13 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului (
         1
      ) și a dispozițiilor maghiare de transpunere corespunzătoare.
   (
         1
      )	Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO 2005, L 149, p. 22, Ediţie specială, 15/vol. 14, p. 260).


201808030492050212018/C 294/143642017CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180627111111Cauza C-364/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – „Varna Holideis” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite [Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Livrare a unui bun imobil realizată înainte de aderarea Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană – Nulitate a contractului de vânzare constatată după aderare – Obligația de regularizare a deducerii inițial operate – Interpretare – Competența Curții]
 ---documentbreak--- C2942018RO1110120180627RO0014111111Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – „Varna Holideis” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-364/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Livrare a unui bun imobil realizată înainte de aderarea Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană — Nulitate a contractului de vânzare constatată după aderare — Obligația de regularizare a deducerii inițial operate — Interpretare — Competența Curții]”2018/C 294/14Limba de procedură: bulgara
      Instanța de trimitere

   Administrativen sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă în procedura principală:„Varna Holideis” EOOD

      Pârât în procedura principală: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate de Administrativen sad – Varna (Tribunalul Administrativ din Varna, Bulgaria).
   (
         1
      )	JO C 269, 14.8.2017.


201808030292049802018/C 294/154592017CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180627111222Cauzele conexate C-459/17 și C-460/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 iunie 2018 (cereri de decizii preliminare formulate de Conseil d'État – Franța) – SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)/Ministre de l'Action et des Comptes publics [Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Drept de deducere a taxei achitate în amonte – Condiții de fond ale dreptului de deducere – Livrare efectivă a bunurilor]
 ---documentbreak--- C2942018RO1120120180627RO0015112122Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 iunie 2018 (cereri de decizii preliminare formulate de Conseil d'État – Franța) – SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)/Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Cauzele conexate C-459/17 și C-460/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Drept de deducere a taxei achitate în amonte — Condiții de fond ale dreptului de deducere — Livrare efectivă a bunurilor]”2018/C 294/15Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)

      Pârât: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Dispozitivul

   Articolul 17 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/680/CEE a Consiliului din 16 decembrie 1991, trebuie interpretat în sensul că, pentru a-i refuza persoanei impozabile destinatare a unei facturi dreptul de deducere a TVA-ului menționat în această factură, este suficient ca administrația să stabilească faptul că operațiunile cărora le corespunde această factură nu au fost realizate efectiv.
   (
         1
      )	JO C 347, 16.10.2017.


201808030322050142018/C 294/165122017CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180628121321Cauza C-512/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu – Polonia) – procedură inițiată de HR [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești – Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 – Articolul 8 alineatul (1) – Reședința obișnuită a copilului – Sugar – Împrejurări determinante pentru stabilirea locului acestei reședințe]
 ---documentbreak--- C2942018RO1210120180628RO0016121132Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu – Polonia) – procedură inițiată de HR
   (Cauza C-512/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Articolul 8 alineatul (1) — Reședința obișnuită a copilului — Sugar — Împrejurări determinante pentru stabilirea locului acestei reședințe]”2018/C 294/16Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: HR

      cu participarea: KO, Prokuratura Rejonowa Poznań Stare Miasto w Poznaniu

      Dispozitivul

   Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, trebuie interpretat în sensul că reședința obișnuită a copilului, în sensul acestui regulament, corespunde locului în care se situează, în fapt, centrul vieții sale. Revine instanței naționale sarcina să stabilească unde se situa acest centru la momentul introducerii cererii referitoare la răspunderea părintească în ceea ce îl privește pe copil, pe baza unei serii de elemente de fapt concordante. În această privință, într-o cauză precum cea din litigiul principal, având în vedere faptele stabilite de această instanță, constituie, împreună, împrejurări determinante:

            —

            faptul că, de la nașterea copilului până la separarea părinților săi, acesta a locuit în general cu ei într-un anumit loc;

            —

            împrejurarea că părintele care exercită, în fapt, de la separarea cuplului, drepturile privind încredințarea în raport cu copilul locuiește în continuare zi de zi cu el în acest loc și își exercită acolo activitatea profesională, care se înscrie în cadrul unui raport de muncă pe perioadă nedeterminată, și

            —

            faptul că, în locul menționat, copilul are contacte regulate cu celălalt părinte, care are în continuare reședința în același loc.

      În schimb, într-o cauză precum cea din litigiul principal, nu pot fi considerate împrejurări determinante:

            —

            șederile pe care părintele care exercită, în fapt, drepturile privind încredințarea în raport cu copilul le-a efectuat în trecut cu acesta pe teritoriul statului membru din care este originar acest părinte, în cadrul concediilor sale sau pe perioada sărbătorilor;

            —

            originile părintelui în cauză, legăturile de ordin cultural ale copilului cu acest stat membru care decurg de aici și relațiile sale cu familia sa care are reședința în statul membru menționat și

            —

            eventuala intenție a părintelui menționat de a se stabili cu copilul, pe viitor, în același stat membru.

      (
         1
      )	JO C 412, 4.12.2017.


title: Cauza T-444/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Furukawa Electric/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Dovada încălcării – Durata participării – Calcularea cuantumului amenzii – Gravitatea încălcării – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/35

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Furukawa Electric/Comisia
      (Cauza T-444/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Dovada încălcării - Durata participării - Calcularea cuantumului amenzii - Gravitatea încălcării - Competență de fond”))
      (2018/C 328/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Furukawa Electric Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: C. Pouncey, A. Luke și L. Geary, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, C. Giolito și H. van Vliet, agenți, asistați de M. Johansson, avocat)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Viscas Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentant: J.-F. Bellis, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind [SEE] (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce privește reclamanta, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii aplicate acesteia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Furukawa Electric Co. Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale Comisiei Europene.

                  3)

                  Viscas Corp. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-241/18: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Napoli – Italia) – easyJet Airline Co. Ltd/Regione Campania (Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare – Inadmisibilitate vădită)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/24

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Napoli – Italia) – easyJet Airline Co. Ltd/Regione Campania
      (Cauza C-241/18) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare - Inadmisibilitate vădită))
      (2018/C 328/31)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Commissione tributaria provinciale di Napoli

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: easyJet Airline Co. Ltd

         Pârâtă: Regione Campania

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Napoli (comisia fiscală provincială din Napoli, Italia), prin decizia din 5 martie 2018, este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza T-9/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – RI/Consiliul („Funcție publică – Funcționari – Pensie de invaliditate – Articolul 78 al cincilea paragraf din statut – Refuzul recunoașterii invalidității ca rezultând în urma unei boli profesionale – Concepție eronată cu privire la noțiunea de boală profesională – Obligația de motivare”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/45

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – RI/Consiliul
      (Cauza T-9/17) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - Pensie de invaliditate - Articolul 78 al cincilea paragraf din statut - Refuzul recunoașterii invalidității ca rezultând în urma unei boli profesionale - Concepție eronată cu privire la noțiunea de boală profesională - Obligația de motivare”))
      (2018/C 328/61)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: RI (reprezentanți: T. Bontinck, A. Guillerme și M. Forgeois, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei Consiliului din 8 februarie 2016 privind refuzul de a recunoaște invaliditatea reclamantei ca rezultând în urma unei boli profesionale, în sensul articolului 78 al cincilea paragraf din Statutul funcționarilor Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Consiliului Uniunii Europene din 8 februarie 2016 privind refuzul de a recunoaște invaliditatea RI ca rezultând în urma unei boli profesionale, în sensul articolului 78 al cincilea paragraf din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.

                  2)

                  Obligă Consiliul la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 70, 6.3.2017.


title: Cauza C-340/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 24 mai 2018 – Procedură penală privind pe EK, AH, CX

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 24 mai 2018 – Procedură penală privind pe EK, AH, CX
      (Cauza C-340/18)
      (2018/C 328/32)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Părțile din procedura principală

      EK, AH, CX
      Prin Ordonanța Curții din 3 iulie 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza T-445/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – ABB/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Dovada încălcării – Produse în cauză – Distanțare publică – Durata participării – Egalitate de tratament”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/35

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – ABB/Comisia
      (Cauza T-445/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Dovada încălcării - Produse în cauză - Distanțare publică - Durata participării - Egalitate de tratament”))
      (2018/C 328/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ABB Ltd (Zürich, Elveția) și ABB AB (Västerås, Suedia) (reprezentanți: I. Vandenborre și S. Dionnet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, H. van Vliet și J. Norris-Usher, agenți, asistați de A. Bodnar, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39610 – Cabluri electrice) în ceea ce privește reclamantele

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă ABB Ltd și ABB AB la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-129/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Țările de Jos) – Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV/Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA [Trimitere preliminară – Marcă a Uniunii Europene – Directiva 2008/95/CE – Articolul 5 – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 9 – Dreptul titularului unei mărci de a se opune eliminării de către un terț a tuturor semnelor identice cu această marcă și aplicării unor noi semne pe produse identice cu cele pentru care a fost înregistrată marca menționată în vederea importării sau a introducerii lor pe piață în Spațiul Economic European (SEE)]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/14

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Țările de Jos) – Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV/Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA
      (Cauza C-129/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Marcă a Uniunii Europene - Directiva 2008/95/CE - Articolul 5 - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 9 - Dreptul titularului unei mărci de a se opune eliminării de către un terț a tuturor semnelor identice cu această marcă și aplicării unor noi semne pe produse identice cu cele pentru care a fost înregistrată marca menționată în vederea importării sau a introducerii lor pe piață în Spațiul Economic European (SEE)])
      (2018/C 328/16)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van beroep te Brussel

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV

         Pârâte: Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA

         Dispozitivul

      Articolul 5 din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci și articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene trebuie să fie interpretate în sensul că titularul unei mărci se poate opune eliminării de către un terț, fără consimțământul său, a tuturor semnelor identice cu această marcă și aplicării altor semne pe produse plasate în regim de antrepozit vamal precum în cauza principală, cu scopul de a le importa sau de a le introduce pe piață în Spațiul Economic European (SEE), unde nu au fost comercializate niciodată.

         (1)  JO C 161, 22.5.2017.


title: Cauza T-41/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2018 – Lotte/EUIPO – Nestlé Unternehmungen Deutschland (Reprezentarea unui koala) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene reprezentând niște koala – Marca națională tridimensională anterioară KOALA-BÄREN Schöller lustige Gebäckfiguren – Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Probă privind utilizarea serioasă a mărcii anterioare – Competență de reformare”]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/46

      Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2018 – Lotte/EUIPO – Nestlé Unternehmungen Deutschland (Reprezentarea unui koala)
      (Cauza T-41/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene reprezentând niște koala - Marca națională tridimensională anterioară KOALA-BÄREN Schöller lustige Gebäckfiguren - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Probă privind utilizarea serioasă a mărcii anterioare - Competență de reformare”])
      (2018/C 328/62)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Lotte Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentant: M. Knitter, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurt pe Main, Germania) (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz, S. Cobet-Nüse și C. Elkemann, avocaţi)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 octombrie 2016 (cauza R 0250/2016-5) privind o procedură de opoziție între Nestlé Schöller GmbH & Co. KG și Lotte

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 28 octombrie 2016 (cauza R 250/2016-5) în măsura în care, prin aceasta, camera de recurs a admis opoziția pentru „prăjituri cu cremă de ciocolată; ciocolată; produse de cofetărie; patiserie; biscuiți; biscuiți aperitiv; înghețate comestibile; patiserie și cofetărie”, din clasa 30.

                  2)

                  Respinge opoziția formulată de Nestlé Schöller GmbH & Co. KG, predecesoare în drepturi a Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH pentru „prăjituri cu cremă de ciocolată; ciocolată; produse de cofetărie; patiserie; biscuiți; biscuiți aperitiv; înghețate comestibile; patiserie și cofetărie”, din clasa 30.

                  3)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Lotte Co. Ltd în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul Tribunalului.

                  4)

                  Nestlé Unternehmungen Deutschland suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 95, 27.3.2017.


title: Cauza C-360/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgerichts Düsseldorf (Germania) la 4 iunie 2018 – Cargill Deutschland GmbH/Hauptzollamt Krefeld

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgerichts Düsseldorf (Germania) la 4 iunie 2018 – Cargill Deutschland GmbH/Hauptzollamt Krefeld
      (Cauza C-360/18)
      (2018/C 328/33)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Cargill Deutschland GmbH

         Pârât: Hauptzollamt Krefeld

         Întrebarea preliminară

      Restituirea cotizațiilor la producție pentru sectorul zahărului, pentru care, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1360/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire, pentru anii de comercializare 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 și 2005/2006, a cotizațiilor la producție pentru sectorul zahărului, pentru anii de comercializare 2001/2002 și [OR 2] 2004/2005, a coeficientului necesar pentru calcularea cotizației suplimentare și a sumelor care urmează a fi plătite vânzătorilor de sfeclă de zahăr de către producătorii de zahăr, având în vedere diferența dintre valoarea maximă a cotizațiilor și valoarea acestor cotizații care urmează a fi încasată pentru anii de comercializare 2002/2003, 2003/2004 și 2005/2006 (1), trebuie efectuată luând în considerare principiile echivalenței și eficienței prevăzute de legislația națională și în special cu aplicarea prescrierii reglementate în această legislație?

         (1)  JO 2013, L 343, p. 2.


title: Cauza C-123/16 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 – Orange Polska SA/Comisia Europeană, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji, European Competitive Telecommunications Association AISBL (ECTA), fostă European Competitive Telecommunications Association [Recurs – Concurență – Articolul 102 TFUE – Abuz de poziție dominantă – Piețe poloneze cu ridicata ale accesului fix la internet în bandă largă – Refuz de a acorda accesul la rețea și de a furniza produse cu ridicata – Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Articolul 7 alineatul (1) – Articolul 23 alineatul (2) litera (a) – Interes legitim de a constata o încălcare care a încetat – Calculul amenzii – Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 – Gravitate – Circumstanțe atenuante – Investiții realizate de întreprinderea autoare a încălcării – Control de legalitate – Control de fond – Înlocuirea motivelor]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/2

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 – Orange Polska SA/Comisia Europeană, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji, European Competitive Telecommunications Association AISBL (ECTA), fostă European Competitive Telecommunications Association
      (Cauza C-123/16 P) (1)

      ([Recurs - Concurență - Articolul 102 TFUE - Abuz de poziție dominantă - Piețe poloneze cu ridicata ale accesului fix la internet în bandă largă - Refuz de a acorda accesul la rețea și de a furniza produse cu ridicata - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 7 alineatul (1) - Articolul 23 alineatul (2) litera (a) - Interes legitim de a constata o încălcare care a încetat - Calculul amenzii - Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 - Gravitate - Circumstanțe atenuante - Investiții realizate de întreprinderea autoare a încălcării - Control de legalitate - Control de fond - Înlocuirea motivelor])
      (2018/C 328/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Orange Polska SA (reprezentanți: S. Hautbourg, avocat, P. Paśnik și M. Modzelewska de Raad, adwokaci, A. Howard, Barrister și D. Beard, QC)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Szczodrowski, L. Malferrari și E. Gippini Fournier, agenți), Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji (reprezentant: P. Litwiński, adwokat), European Competitive Telecommunications Association AISBL (ECTA), fostă European Competitive Telecommunications Association (reprezentanți: G.-I. Moir și J. MacKenzie, solicitors)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Orange Polska SA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji și European Competitive Telecommunications Association AISBL (ECTA) suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza C-139/17 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 iulie 2018 – QuaMa Quality Management GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Microchip Technology, Inc. [Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Regulamentul (CE) nr. 2868/95 – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii verbale medialbo – Marca anterioară MediaLB – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Opoziție introdusă de o persoană care nu are calitatea de titular al mărcii anterioare – Lipsa unei cereri formale de înregistrare a transferului mărcii anterioare înainte de expirarea termenului de opoziție – Inadmisibilitate]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/15

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 iulie 2018 – QuaMa Quality Management GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Microchip Technology, Inc.
      (Cauza C-139/17 P) (1)

      ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale medialbo - Marca anterioară MediaLB - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Opoziție introdusă de o persoană care nu are calitatea de titular al mărcii anterioare - Lipsa unei cereri formale de înregistrare a transferului mărcii anterioare înainte de expirarea termenului de opoziție - Inadmisibilitate])
      (2018/C 328/17)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: QuaMa Quality Management GmbH (reprezentant: C. Russ, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentați: D. Botis și M. Fischer, agenți), Microchip Technology, Inc. (reprezentant: C. Bergmann, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă QuaMa Quality Management GmbH la plata cheltuileilor de judecată.

         (1)  JO C 357, 23.10.2017.


title: Cauza T-514/15: Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2018 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Cerere de acces la avizele detaliate emise în cadrul unei proceduri de notificare în temeiul Directivei 98/34/CE – Documente aferente unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor – Refuz de acces – Divulgare după introducerea acțiunii – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/47

      Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2018 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Comisia
      (Cauza T-514/15) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Cerere de acces la avizele detaliate emise în cadrul unei proceduri de notificare în temeiul Directivei 98/34/CE - Documente aferente unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Refuz de acces - Divulgare după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2018/C 328/63)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Varșovia, Polonia) (reprezentant: P. Hoffman, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Clotuche Duvieusart și M. Konstantinidis, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Suediei (reprezentanți: C. Meyer-Seitz, A. Falk, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson și L. Swedenborg, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Polonia (reprezentanți: B. Majczyna, M. Kamejsza-Kozłowska și B. Paziewska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziilor GESTDEM 2015/1291 ale Comisiei din 12 iunie și din 17 iulie 2015, prin care s-a refuzat acordarea accesului reclamantei la avizul detaliat emis de Comisie, respectiv la avizul detaliat emis de Republica Malta, în cadrul procedurii de notificare 2014/537/PL.

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la acțiune.

                  2)

                  Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

                  3)

                  Regatul Suediei și Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza C-140/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Gmina Ryjewo (Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolele 167, 168 și 184 – Deducerea taxei achitate în amonte – Regularizare – Bunuri imobile achiziționate ca bunuri de capital – Utilizare inițială pentru o activitate care nu conferă dreptul de deducere, apoi și pentru o activitate supusă TVA-ului – Organism public – Calitate de persoană impozabilă în momentul operațiunii taxabile)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/15

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Gmina Ryjewo
      (Cauza C-140/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 167, 168 și 184 - Deducerea taxei achitate în amonte - Regularizare - Bunuri imobile achiziționate ca bunuri de capital - Utilizare inițială pentru o activitate care nu conferă dreptul de deducere, apoi și pentru o activitate supusă TVA-ului - Organism public - Calitate de persoană impozabilă în momentul operațiunii taxabile))
      (2018/C 328/18)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Intimată: Gmina Ryjewo

         Dispozitivul

      Articolele 167, 168 și 184 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, precum și principiul neutralității taxei pe valoarea adăugată (TVA) trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un organism de drept public să beneficieze de un drept de regularizare a deducerilor TVA ului achitat pentru un bun imobil achiziționat ca bun de capital într-o situație, precum cea în discuție în litigiul principal, în care, la data dobândirii acestui bun, pe de o parte, acesta din urmă putea, prin natura sa, să fie utilizat atât pentru activități taxabile, cât și pentru activități netaxabile, dar a fost utilizat, într-o primă etapă, pentru activități netaxabile și, pe de altă parte, acest organism public nu declarase în mod expres intenția de a utiliza bunul menționat pentru o activitate taxabilă, dar nici nu exclusese utilizarea sa într-un asemenea scop, în măsura în care rezultă dintr-o examinare a ansamblului împrejurărilor de fapt, care trebuie efectuată de instanța națională, că este îndeplinită condiția prevăzută la articolul 168 din Directiva 2006/112, potrivit căreia persoana impozabilă trebuie să fi acționat în calitatea sa de persoană impozabilă atunci când a efectuat această achiziție.

         (1)  JO C 202, 26.6.2017.


title: Cauza C-449/18 P: Recurs introdus la 6 iulie 2018 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 26 aprilie 2018 în cauza T-554/14 P, Messi Cuccittini/EUIPO – J-M.-E.V. e hijos

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/3

      Recurs introdus la 6 iulie 2018 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 26 aprilie 2018 în cauza T-554/14 P, Messi Cuccittini/EUIPO – J-M.-E.V. e hijos
      (Cauza C-449/18 P)
      (2018/C 392/06)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

         Celelalte părți din procedură: Lionel Andrés Messi Cuccittini și J.M.-E.V. e hijos, S.R.L.

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  obligarea reclamantului în fața Tribunalului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      EUIPO consideră că hotărârea atacată ar trebui să fie anulată întrucât Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene pentru următoarele motive:

                  —

                  Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a examinat similitudinea conceptuală a semnelor întrucât a luat în considerare numai percepția unei părți semnificative a publicului relevant și nu a stabilit relevanța restului publicului relevant, pentru care diferența conceptuală a mărcilor nu poate neutraliza similitudinea vizuală sau fonetică a acestora.

                  —

                  În consecință, Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a exclus existența unui risc de confuzie cu privire la temeiul percepției conceptuale pe care o are o „parte semnificativă” a publicului față de mărcile în litigiu, în loc să evalueze dacă există riscul de confuzie menționat în cazul unei părți care nu poate fi neglijată a publicului relevant, astfel cum impune jurisprudența.


title: Cauza T-68/15: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2018 – HH Ferries și alții/Comisia („Ajutoare de stat – Ajutor în favoarea legăturii feroviar-rutiere din Sund – Finanțare publică acordată de statele suedez și danez proiectului de infrastructură de legătură fixă din Sund – Garanții de stat – Ajutoare fiscale – Decizie de a nu ridica obiecții – Decizie prin care se constată inexistența unui ajutor de stat – Acțiune în anulare – Act atacabil – Admisibilitate – Lipsa inițierii procedurii oficiale de investigare – Dificultăţi serioase – Noțiunea de schemă de ajutor – Ajutoare destinate să promoveze realizarea unui proiect important de interes european comun – Aprecierea elementului de ajutor conținut într-o garanție – Caracter limitat al ajutorului conținut într-o garanție – Proporționalitate – Încredere legitimă”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/20

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2018 – HH Ferries și alții/Comisia
      (Cauza T-68/15) (1)

      ((„Ajutoare de stat - Ajutor în favoarea legăturii feroviar-rutiere din Sund - Finanțare publică acordată de statele suedez și danez proiectului de infrastructură de legătură fixă din Sund - Garanții de stat - Ajutoare fiscale - Decizie de a nu ridica obiecții - Decizie prin care se constată inexistența unui ajutor de stat - Acțiune în anulare - Act atacabil - Admisibilitate - Lipsa inițierii procedurii oficiale de investigare - Dificultăţi serioase - Noțiunea de schemă de ajutor - Ajutoare destinate să promoveze realizarea unui proiect important de interes european comun - Aprecierea elementului de ajutor conținut într-o garanție - Caracter limitat al ajutorului conținut într-o garanție - Proporționalitate - Încredere legitimă”))
      (2018/C 392/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: HH Ferries I/S, fostă Scandlines Øresund I/S (Elseneur, Danemarca), HH Ferries Helsingor ApS (Elseneur), HH Ferries Helsingborg AB, fostă HH-Ferries Helsingborg AB (Helsingborg, Suedia) (reprezentanți: M. Johansson, R. Azelius, P. Remnelid și L. Sandberg-Mørch, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, S. Noë, R. Sauer și L. Armati, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial C. Thorning, ulterior J. Nymann-Lindegren, agenți, asistați de R. Holdgaard, avocat), Regatul Suediei (reprezentanți: inițial E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson și N. Otte Widgren, ulterior A. Falk, C. Meyer-Seitz, L. Zettergren și H. Shev, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2014) 7358 final a Comisiei din 15 octombrie 2014 de a nu califica anumite măsuri drept ajutoare sau de a nu formula obiecții în urma procedurii preliminare de examinare prevăzute la articolul 108 alineatul (3) TFUE împotriva ajutoarelor de stat SA.36558 (2014/NN) și SA.38371 (2014/NN) – Danemarca, precum și SA.36662 (2014/NN) – Suedia, privind finanțarea publică a proiectului de infrastructură de legătură fixă feroviar-rutieră din Sund (JO 2014, C 418, p. 1 și JO 2014, C 437, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia C(2014) 7358 final a Comisiei Europene din 15 octombrie 2014, în măsura în care prin aceasta s-a decis să nu se ridice obiecții în privința ajutoarelor fiscale privind deprecierea activelor și reportarea pierderilor, acordate Øresundsbro Konsortiet de Regatul Danemarcei, și a garanțiilor acordate Øresundsbro Konsortiet de Regatul Danemarcei și de Regatul Suediei.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Comisia suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de HH Ferries I/S, de HH Ferries Helsingor ApS și de HH Ferries Helsingborg AB.

                  4)

                  Regatul Danemarcei și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-715/14: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – Rosneft și alții/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Dreptul la apărare şi dreptul la protecţie jurisdicţională efectivă – Acord de parteneriat și cooperare între Uniunea Europeană și Rusia – Dreptul de proprietate – Egalitate de tratament – Proporționalitate – Abuz de putere – Securitate juridică”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/13

      Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – Rosneft și alții/Consiliul
      (Cauza T-715/14) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare şi dreptul la protecţie jurisdicţională efectivă - Acord de parteneriat și cooperare între Uniunea Europeană și Rusia - Dreptul de proprietate - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Abuz de putere - Securitate juridică”))
      (2018/C 392/16)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: PAO Rosneft Oil Company, fostă NK Rosneft OAO (Moscova, Rusia), RN-Shelf-Arctic OOO (Moscova), AO RN-Shelf-Far East, fostă RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Yuzhno-Sakhalinsk, Rusia), RN-Exploration OOO (Moscova), Tagulskoe OOO (Krasnoyarsk, Rusia) (reprezentanți: inițial T. Beazley, QC, ulterior L. Van den Hende, J. Charles, avocați, M. Schonberg și K. Krissinel, solicitors)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert și B. Driessen, agenți)

         Intervenienţi în susținerea pârâtului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial C. Brodie, ulterior V. Kaye, apoi S. Brandon, ulterior C. Crane și în final R. Fadoju, agenți, asistați de C. Banner, barrister), Comisia Europeană (reprezentanți: L. Havas, T. Scharf și D. Gauci, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea articolului 1 alineatul (2) literele (b)-(d), a articolului 1 alineatul (3) şi a anexei III la Decizia 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 13), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/659/PESC a Consiliului din 8 septembrie 2014 (JO 2014, L 271, p. 54), prin Decizia 2014/872/PESC a Consiliului din 4 decembrie 2014 (JO 2014, L 349, p. 58), prin Decizia (PESC) 2015/971 a Consiliului din 22 iunie 2015 (JO 2015, L 157, p. 50), prin Decizia (PESC) 2015/2431 a Consiliului din 21 decembrie 2015 (JO 2015, L 334, p. 22), prin Decizia (PESC) 2016/1071 a Consiliului din 1 iulie 2016 (JO 2016, L 178, p. 21) şi prin Decizia (PESC) 2016/2315 a Consiliului din 19 decembrie 2016 (JO 2016, L 345, p. 65), precum şi a articolelor 3, 3a, a articolului 4 alineatele (3) şi (4), a anexei II, a articolului 5 alineatul (2) literele (b)-(d), a articolului 5 alineatul (3), a anexei VI şi a articolului 11 din Regulamentul (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 960/2014 al Consiliului din 8 septembrie 2014 (JO 2014, L 271, p. 3) şi prin Regulamentul (UE) nr. 1290/2014 al Consiliului din 4 decembrie 2014 (JO 2014, L 349, p. 20)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  Obligă PAO Rosneft Oil Company, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, RN-Exploration OOO şi Tagulskoe OOO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Comisia Europeană şi Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauza C-464/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Spania) la 17 iulie 2018 – ZX/Ryanair DAC

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Spania) la 17 iulie 2018 – ZX/Ryanair DAC
      (Cauza C-464/18)
      (2018/C 392/07)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Mercantil de Gerona

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ZX

         Pârâtă: Ryanair DAC

         Întrebările preliminare

                  1)

                  [N]oțiunea de prorogare implicită a competenței prevăzută și reglementată la articolul 26 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1) impune, în toate aspectele sale, o interpretare autonomă și comună pentru toate statele membre și, prin urmare, nu poate fi condiționată de limitările prevăzute de normele de competență judiciară internă din statele membre[?]

                  2)

                  [N]oțiunea de prorogare implicită a competenței prevăzută și reglementată la articolul 26 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 constituie o normă „pură” de competență judiciară internațională, care desemnează exclusiv instanțe dintr-un stat membru, dar lasă dreptul procesual al acestuia din urmă sarcina de a stabili instanța competentă din punct de vedere teritorial sau, dimpotrivă, constituie o normă de competență judiciară internațională și teritorială deopotrivă[?]

                  3)

                  [Ț]inând cont de circumstanțele prezentei cauze, o situație care implică un zbor operat de o companie aeriană stabilită într-un alt stat membru, dar care își are plecarea sau destinația într-un stat membru în care există o sucursală a companiei [aeriene], care furnizează servicii auxiliare acesteia din urmă, biletele nefiind însă achiziționate prin intermediul respectivei sucursale, poate conduce la un litigiu privind activitatea sucursalelor, agențiilor sau a altor unități, care justifică aplicarea normei privind competența judiciară prevăzută la articolul 7 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012[?]

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).