title: Cauza T-774/16: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2016 – Consejo Regulador del Cava/EUIPO – Cave de Tain L'Hermitage, union des proprietaires (CAVE DE TAIN)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/50

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2016 – Consejo Regulador del Cava/EUIPO – Cave de Tain L'Hermitage, union des proprietaires (CAVE DE TAIN)
   (Cauza T-774/16)
   (2017/C 006/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Consejo Regulador del Cava (Villafranca del Penedès, Spania) (reprezentant: C. Prat, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cave de Tain L'Hermitage, union des proprietaires (Tain L'Hermitage, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă în culori a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „CAVE DE TAIN” – marca Uniunii Europene nr. 11 345 824

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2016 în cauza R 980/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care nu anulează marca Uniunii Europene contestată cu privire la „vinurile spumante cu o denumire de origine controlată”;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 102 alineatul (1) litera (b) și cu articolul 103 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013.


title: Cauza F-50/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 16 octombrie 2013 — De Roos-Le Large/Comisia

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/29

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 16 octombrie 2013 — De Roos-Le Large/Comisia
   (Cauza F-50/10) (1)

   2014/C 9/49
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Plenului a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010, p. 27.


title: Cauza F-151/15: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/52

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-151/15)
   (2016/C 059/61)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care refuză acordarea beneficiului pensiei de urmaș în favoarea reclamantului și repararea prejudiciilor moral și material pe care pretinde că le-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale din 13 sau 14 aprilie 2015 prin care se refuză acordarea beneficiului pensiei de urmaș în favoarea reclamantului;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziei Comisiei din 15 septembrie 2015 de respingere a reclamației reclamantului din 15 iunie 2015;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului material al reclamantului;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului moral al reclamantului evaluat ex aequo et bono la 5 000 de euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Hotărârea Curții din 26 iulie 2011 în cauza E-4/11 – Arnulf Clauder (Directiva 2004/38/CE – Reîntregirea familiei – Dreptul de ședere pentru membrii de familie ai resortisanților SEE care dețin un drept de ședere permanentă – Condiție de a avea suficiente resurse)

text:
               24.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/9

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 26 iulie 2011
   în cauza E-4/11
   Arnulf Clauder
   (Directiva 2004/38/CE – Reîntregirea familiei – Dreptul de ședere pentru membrii de familie ai resortisanților SEE care dețin un drept de ședere permanentă – Condiție de a avea suficiente resurse)
   2011/C 344/06
   În cauza E-4/11 Arnulf Clauder – având ca obiect o CERERE în temeiul articolului 34 din Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție adresată Curții de către Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Tribunalului Administrativ din Principatul Liechtenstein), privind interpretarea articolului 16 alineatul (1) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor lor la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre, astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Benedikt Bogason (judecător ad hoc), judecători, a pronunțat, la 26 iulie 2011, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE trebuie interpretat astfel încât un resortisant al SEE cu drept de ședere permanentă, care este titularul unei pensii sau indemnizații și care beneficiază de prestațiile de asistență socială în statul SEE gazdă poate pretinde dreptul la reîntregirea familiei, chiar dacă membrul de familie va solicita, de asemenea, prestații de asistență socială.


title: Cauza C-279/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen – Suedia) – C More Entertainment AB/Linus Sandberg [Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Drept de autor și drepturi conexe — Directiva 2001/29/CE — Societatea informațională — Armonizarea anumitor aspecte privind dreptul de autor și drepturile conexe — Articolul 3 alineatul (2) — Transmisie în direct a unei întâlniri sportive pe un site internet]

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/2

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen – Suedia) – C More Entertainment AB/Linus Sandberg
   (Cauza C-279/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Drept de autor și drepturi conexe - Directiva 2001/29/CE - Societatea informațională - Armonizarea anumitor aspecte privind dreptul de autor și drepturile conexe - Articolul 3 alineatul (2) - Transmisie în direct a unei întâlniri sportive pe un site internet])
   (2015/C 171/02)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta domstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: C More Entertainment AB

      Pârât: Linus Sandberg

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care extinde dreptul exclusiv al organismelor de radiodifuziune menționate la acest articol 3 alineatul (2) litera (d) în privința actelor de comunicare publică pe care le-ar putea constitui transmisiile unor întâlniri sportive realizate în direct pe internet precum cele în discuție în litigiul principal, cu condiția ca o astfel de extindere să nu afecteze protecția dreptului de autor.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-749/16: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Stemcor London și Samac Steel Supplies/Comisia

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/41

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Stemcor London și Samac Steel Supplies/Comisia
   (Cauza T-749/16)
   (2017/C 006/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Stemcor London Ltd (Londra, Regatul Unit), Samac Steel Supplies Ltd (Londra) (reprezentanți: F. Di Gianni și C. Van Hemelrijck, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1329 al Comisiei din 29 iulie 2016 de percepere a taxei antidumping definitive pentru importurile înregistrate de anumite produse plate din oțel laminate la rece originare din Republica Populară Chineză și din Federația Rusă (JO 2016, L 210, p. 27) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că interpretarea și aplicarea condiției „conștientizării de către importator” prevăzute la articolul 10 alineatul (4) litera (c) din Regulamentul antidumping de bază (UE) 2016/1036 este eronată și nelegală.

                           —

                           Primul aspect: interpretarea cuprinsă în Regulamentul (UE) 2016/1329 („regulamentul în litigiu”), referitoare la condiția conștientizării de către importator, prevăzută la articolul 10 alineatul (4) litera (c) din Regulamentul antidumping de bază (UE) 2016/1036, este eronată și nelegală.

                           —

                           Al doilea aspect: o interpretare a articolului 10 alineatul (4) litera (c) din Regulamentul antidumping de bază (UE) 2016/1036 în lumina motivelor bine stabilite de interpretare a dreptului Uniunii și a Acordului antidumping al OMC arată că, pentru a stabili dacă o asemenea condiție este îndeplinită, Comisia trebuie să aprecieze conștientizarea efectivă de către importator.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că aprecierea condiției „creșterii substanțiale a importurilor” s-a întemeiat în mod eronat pe o perioadă cuprinsă între prima lună completă de după publicarea deschiderii anchetei în Jurnalul Oficial și ultima lună completă care precedă instituirea măsurilor provizorii.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că interpretarea reținută în regulamentul în litigiu, privind condiția „compromiterii grave a efectului corectiv” prevăzută la articolul 10 alineatul (4) litera (d) din Regulamentul antidumping de bază (UE) 2016/1036, este eronat și nelegal.

                           —

                           Primul aspect: Comisia a procedat în mod eronat la o apreciere globală a condiției „compromiterii grave a efectului corectiv” prevăzute la articolul 10 alineatul (4) litera (b) din regulamentul de bază, deși ar fi trebuit să efectueze o analiză individuală a comportamentului fiecărui importator pentru a stabili dacă importurile acestora au contribuit la pretinsa compromitere gravă a efectelor corective ale taxelor.

                           —

                           Al doilea aspect: regulamentul în litigiu este afectat de erori în măsura în care prevede că aplicarea retroactivă a taxelor asupra importurilor intervenite în perioada de înregistrare ar permite să se evite ca efectul corectiv al taxelor să fie grav compromis.


title: Cauza T-654/13: Acțiune introdusă la 6 decembrie 2013 — Gako Konietzko/OAPI (Forma unui ambalaj)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/26

         Acțiune introdusă la 6 decembrie 2013 — Gako Konietzko/OAPI (Forma unui ambalaj)
   (Cauza T-654/13)
   2014/C 39/46
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gako Konietzko GmbH (Bamberg, Germania) (reprezentant: S. Reinhardt, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 septembrie 2013 în cauza R 2232/2012-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă tridimensională, reprezentând forma unui ambalaj, pentru produse din clasele 3, 5 și 10 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 899 037

      Decizia examinatorului: respinge înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza T-669/14: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 - Trioplast Industrier/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața sacilor industriali din plastic — Acțiune în anulare — Act atacabil — Admisibilitate — Acțiune în despăgubire — Dobânzi de întârziere — Noțiunea de creanță certă, lichidă și exigibilă — Proporționalitate — Securitate juridică — Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor — Lipsa temeiului legal — Articolul 266 TFUE — Legătură de cauzalitate”)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/12

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 - Trioplast Industrier/Comisia
   (Cauza T-669/14) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața sacilor industriali din plastic - Acțiune în anulare - Act atacabil - Admisibilitate - Acțiune în despăgubire - Dobânzi de întârziere - Noțiunea de creanță certă, lichidă și exigibilă - Proporționalitate - Securitate juridică - Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor - Lipsa temeiului legal - Articolul 266 TFUE - Legătură de cauzalitate”))
   (2016/C 232/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Trioplast Industrier AB (Smålandsstenar, Suedia) (reprezentanți: T. Pettersson și A. Johansson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, L. Parpala și P. Rossi, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei pretins cuprinse în scrisoarea Comisiei din 3 iulie 2014 privind cauza COMP/38.354 (Saci industriali – Trioplast Industrier AB) și, pe de altă parte, cerere de despăgubiri, în temeiul articolului 340 al doilea paragraf TFUE

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Trioplast Industrier AB la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza F-82/15: Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – ZZ/BEI

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/59

         Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – ZZ/BEI
   (Cauza F-82/15)
   (2015/C 279/75)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Isola și G. Isola, avvocati)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea, pe de o parte, a deciziei de a nu rambursa cheltuielile efectuate de reclamant pentru o terapie laser urmată în anul 2007 și, pe de altă parte, decizii subsecvente și conexe adoptate de bancă în anul 2014

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei comunicate la 4 decembrie 2014 și a tuturor actelor conexe, subsecvente și prealabile, printre care figurează în mod cert scrisorile BEI din 8 ianuarie 2014, 31 ianuarie 2014, 14 februarie 2014, 24 februarie 2014, 30 aprilie 2014 și 3 iulie 2014, precum și avizul din 26 februarie 2008 și raportul emis în octombrie 2008 de doctorul M., medicul consultant al băncii și, în sfârșit, avizul emis de doctorul S. la 6 octombrie 2014;

               —

               obligarea BEI la rambursarea sumei de 3  000 de euro, corespunzătoare sumei suportate de reclamant pentru a urma o terapie cu laser efectuată la 29, 30 și 31 octombrie 2007 și la 21, 22 și 23 noiembrie 2007, precum și la plata unei despăgubiri echitabile pentru prejudicii morale, majorată cu dobânzi, și a compensării eroziunii monetare aferente sumelor recunoscute;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Uniunii Europene la plata sumei de 3  000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul suferit de reclamant din cauza dispozițiilor sale echivoce, majorată cu dobânzi, și a compensării eroziunii monetare;

               —

               obligarea BEI și a Uniunii Europene la plata în solidar a unei despăgubiri echitabile pentru prejudicii morale, precum și a cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-553/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 noiembrie 2011 — Bernhard Rintisch/Klaus Eder

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 noiembrie 2011 — Bernhard Rintisch/Klaus Eder
   (Cauza C-553/11)
   2012/C 80/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Bernhard Rintisch

      Pârât: Klaus Eder

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 10 alineatele (1) și (2) litera (a) din Directiva 89/104/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că se opune în orice situație unei dispoziții naționale conform căreia trebuie să se prezume utilizarea unei mărci (marca 1) și în cazul în care marca (marca 1) este utilizată într-o formă diferită față de cea în care a fost înregistrată, fără ca diferențele să altereze caracterul distinctiv al mărcii (marca 1), precum și în cazul în care marca în forma în care este utilizată este de asemenea înregistrată (marca 2)?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Dispoziția națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu Directiva 89/104/CEE în cazul în care face obiectul unei interpretări restrictive, în sensul că nu se aplică unei mărci (marca 1) înregistrate numai în scopul de a asigura sau de a extinde domeniul de protecție al unei alte mărci (marca 2) înregistrate în forma în care este utilizată?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare sau al unui răspuns negativ la a doua întrebare:

                           (a)

                           Condițiile de utilizare a unei mărci înregistrate (marca 1) în sensul articolului 10 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din Directiva 89/104/CEE nu sunt întrunite,

                                       (aa)

                                       dacă titularul mărcii utilizează forma unui semn care diferă de forma înregistrată a mărcii (marca 1) și a unei alte mărci (marca 2) a titularului mărcii numai prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv al mărcilor (marca 1 și marca 2);

                                       (bb)

                                       dacă titularul mărcii utilizează două forme de semne, dintre care niciuna nu corespunde mărcii înregistrate (marca 1), însă forma unui semn utilizat (forma 1) corespunde unei alte mărci înregistrate (marca 2) a titularului mărcii, iar forma celui de al doilea semn (forma 2) utilizat de titularul mărcii diferă de ambele mărci înregistrate (marca 1 și marca 2) prin unele elemente care nu alterează caracterul distinctiv al mărcilor și dacă forma acestui semn (forma 2) prezintă o similitudine mai pronunțată cu cealaltă marcă (marca 2) a titularului mărcii?

                           (b)

                           O instanță a unui stat membru poate să aplice o dispoziție națională [în speță, articolul 26 alineatul 3 a doua teză din MarkenG (Legea privind mărcile)] contrară unei dispoziții a unei directive [în speță, articolul 10 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din Directiva 89/104/CEE] în cazuri în care situația de fapt s-a definitivat înaintea pronunțării unei hotărâri de către Curtea de Justiție a Uniunii Europene din care rezultă pentru prima dată indicii privind incompatibilitatea dispoziției naționale cu dispoziția directivei (în speță, Hotărârea din 13 septembrie 2007, II Ponte Finanziaria/OAPI [BAINBRIDGE], C-234/06. Rep., p. I-7333), dacă instanța națională apreciază că încrederea unei părți la procedura jurisdicțională în stabilitatea juridică a poziției sale garantate constituțional este mai importantă decât interesul privind transpunerea unei dispoziții a directivei?

      (1)  Prima directivă a Consiliului 89/104/CEE din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92)


title: Cauza C-419/07: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/18

         Acțiune introdusă la 12 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-419/07)
   (2007/C 283/33)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Mojzesowicz și V. Bottka, în calitate de agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin transpunerea greșită a articolului 2 din Directiva 2002/77/CE a Comisiei din 16 septembrie 2002 privind concurența pe piețele de rețele și servicii de comunicații electronice (1) (directiva concurență), Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acesteia;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Licențele de difuziune digitală eliberate de guvernul suedez sunt măsuri de stat care reglementează, inter alia, utilizarea serviciilor de difuziune digitală și astfel, indirect, furnizarea unor astfel de servicii în Regatul Suediei. Cerința privind licențele valabile în prezent, potrivit căreia deținătorul licenței trebuie să se conformeze secțiunii 2 din acordul de cooperare, conferă indirect societății de stat Boxer un monopol asupra serviciilor de control privind accesul (inclusiv codarea), contrar articolului 2 alineatul (1) din directiva concurență. Menținerea obligației de conformare cu dispozițiile acestei secțiuni din acordul de cooperare împiedică astfel întreprinderile interesate să ofere o gamă completă de servicii de difuziune digitală să beneficieze de drepturile pe care articolul 2 alineatele (2) și (3) urmărește să le garanteze. Prin urmare, Comisia constată că Suedia a transpus greșit directiva concurență în sistemul său de drept intern, în ceea ce privește serviciile de transfer și de difuziune digitale prin rețeaua terestră.

      (1)  JO L 249, p. 21.


title: Cauza C-244/08: Acțiune introdusă la 4 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/28

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-244/08)
   (2008/C 209/42)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Aresu și M. Afonso, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că în ceea ce privește restituirea TVA unei persoane plătitoare de impozit stabilite într-un alt stat membru sau într-o țară terță, chiar dacă are o unitate fixă, Republica Italiană, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 din A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (1) și în temeiul articolului 1 din A treisprezecea Directivă a Consiliului din 17 noiembrie 1986 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității (2), în măsura în care obligă o persoană plătitoare de impozit al cărui sediu se află într-un stat membru sau într-o țară terță dar care are o unitate fixă care în perioada vizată a efectuat cesiuni de bunuri sau prestări de servicii în Italia, să obțină restituirea TVA aferentă intrărilor prin intermediul mecanismelor prevăzute prin directivele menționate, și nu prin deducere, atunci când achiziționarea bunurilor și a serviciilor se efectuează nu prin intermediul unității fixe din Italia, ci direct de sediul principal;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul prezentei acțiuni Comisia Europeană solicită Curții de Justiție să constate incompatibilitatea cu dreptul comunitar a unei măsuri italiene prin care contribuabilul supus la plata TVA al cărui sediu se află într-un stat membru sau într-o țară terță, dar care are o unitate fixă în Italia care în perioada vizată a efectuat cesiuni de bunuri sau prestări de servicii în Italia, este obligat să obțină restituirea TVA aferentă intrărilor prin intermediul mecanismelor prevăzute prin Directiva 79/1072/CEE (A opta directivă TVA) și prin Directiva 86/560/CEE (A treisprezecea directivă TVA), decât prin intermediul mecanismului normal de deducere prevăzut în general prin Directiva 77/388/CEE (A șasea directivă TVA) (3), atunci când achiziționarea bunurilor și a serviciilor se efectuează nu prin intermediul unității fixe din Italia, ci direct de sediul principal situat în străinătate.
   În opinia Comisiei Europene, această măsură care îngreunează îndeplinirea obligațiilor fiscale de către contribuabili este contrară dispozițiilor și principiilor care stau la baza directivelor menționate în materie de TVA, în temeiul cărora contribuabilul străin care are o unitate fixă în Italia și care efectuează de la această unitate fixă operațiuni comerciale în Italia, trebuie să poată utiliza mecanismul normal de deducere prevăzut prin A șasea directivă, chiar dacă anumite operațiuni comerciale trebuie să fie efectuate direct de sediul principal.

      (1)  JO L 331, p. 11, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 34.

      (2)  JO L 326, p. 40, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 81.

      (3)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-492/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Mercato San Severino (Italia) la 26 septembrie 2011 — Ciro Di Donna/Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Mercato San Severino (Italia) la 26 septembrie 2011 — Ciro Di Donna/Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)
   (Cauza C-492/11)
   2011/C 347/25
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di Pace di Mercato San Severino

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ciro Di Donna

      Pârâtă: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)

      Întrebarea preliminară

   Articolele 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, proclamată la Nisa la 7 decembrie 2000, astfel cum a fost adoptată la Strasbourg la 12 decembrie 2007, Directiva 2008/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială (1), principiul general al dreptului Uniunii de protecție jurisdicțională efectivă și, în general, dreptul Uniunii în ansamblul său se opun introducerii în unul dintre statele membre ale Uniunii Europene a unei reglementări precum cea instituită în Italia prin Decretul legislativ nr. 28/2010 și prin Decretul ministerial nr. 180/2010, astfel cum a fost modificat prin Decretul ministerial nr. 145/2011, potrivit căreia:

               —

               instanța poate deduce în procedura ulterioară prezumții și indicii împotriva părții care nu a participat, fără motive întemeiate, la o procedură de mediere obligatorie?

               —

               instanța trebuie să excludă recuperarea cheltuielilor suportate de partea care a avut câștig de cauză și care a refuzat o propunere de conciliere, referitoare la perioada ulterioară formulării acesteia, și trebuie să o oblige la rambursarea cheltuielilor suportate de partea care a căzut în pretenții pentru aceeași perioadă, precum și la plata către bugetul de stat a unei alte sume egale cu cea plătită deja pentru impozitul datorat (taxa judiciară), dacă hotărârea instanței în cauza introdusă după formularea propunerii refuzate corespunde în totalitate conținutului acestei propuneri?

               —

               instanța, în cazul în care există motive serioase și excepționale, poate exclude recuperarea cheltuielilor suportate de partea care a avut câștig de cauză pentru remunerația acordată mediatorului și pentru onorariul datorat expertului, chiar dacă hotărârea instanței nu corespunde în totalitate conținutului propunerii?

               —

               instanța trebuie să oblige la plata către bugetul de stat a unei sume egale cu taxa judiciară datorată pentru judecată partea care nu a participat la procedura de mediere fără un motiv întemeiat?

               —

               mediatorul poate sau chiar trebuie să formuleze o propunere de conciliere chiar fără acordul părților și în cazul neparticipării părților la procedură?

               —

               termenul în care trebuie să se încheie încercarea de mediere poate ajunge până la patru luni?

               —

               chiar după expirarea termenului de patru luni de la începerea procedurii, acțiunea va putea fi formulată numai după depunerea la secretariatul organismului de mediere a procesului-verbal privind lipsa acordului, întocmit de mediator, cu menționarea propunerii refuzate?

               —

               nu este exclus ca procedurile de mediere să se înmulțească — cu consecința înmulțirii termenelor de soluționare a litigiului — ori de câte ori există noi cereri formulate legal în cadrul aceleiași proceduri judiciare care a început între timp?

               —

               costul procedurii de mediere obligatorie este de cel puțin două ori mai mare decât cel al procesului judiciar pe care procedura de mediere urmărește să îl evite, iar disproporția crește exponențial odată cu creșterea valorii litigiului (costul medierii poate deveni de șase ori mai mare față de costul procesului judiciar) sau odată cu creșterea complexității sale (în acest ultim caz fiind necesară numirea unui expert, care trebuie retribuit de părțile implicate în procedură, care să îl ajute pe mediator în litigiile care presupun competențe tehnice specifice, fără ca raportul tehnic întocmit de expert sau informațiile obținute de acesta să poată fi folosite în cadrul unei proceduri ulterioare)?

      (1)  JO L 136, p. 3.


title: Cauza F-19/16: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2016 - ZZ/BEI

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/52

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2016 - ZZ/BEI
   (Cauza F-19/16)
   (2016/C 243/57)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: A. Senes și L. Payot, avocați)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Rambursarea reclamantei, cu dobândă, pentru pretinsa pierdere a drepturilor sale la pensie, sau, cu titlu subsidiar, restabilirea, cu dobândă, a drepturilor la pensie pretins pierdute de aceasta în sistemul naţional, atunci când respectivele drepturi au fost transferate în sistemul de pensii al pârâtei

      Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea Băncii Europene de Investiții la repararea prejudiciului suferit de reclamantă ca urmare a pierderii drepturilor sale la pensie în valoare de 55 641,17 euro, plus dobânda acumulată la rata aplicabilă calculată retroactiv, ca şi cum transferul iniţial ar fi fost efectuat pentru valoarea integrală a drepturilor sale la pensie existente la Istituto Nazionale della Previdenza Sociale, atunci când a fost efectuată cererea iniţială de transfer;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea BEI la restituirea imediată către ZZ, sub formă de luni de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, a sumei de 55 641,17 euro, plus dobânda acumulată la rata aplicabilă calculată retroactiv, ca şi cum transferul iniţial ar fi fost efectuat pentru valoarea integrală a drepturilor sale la pensie existente la Istituto Nazionale della Previdenza Sociale; în acest caz, se sugerează efectuarea calculelor în conformitate cu articolul 71.1.1 din Regulamentul BEI privind sistemul de pensii al personalului;

               —

               acordarea oricăror alte forme de despăgubire pe care Tribunalul le consideră juste;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată, care sunt estimate la 3 000 de euro.


title: Cauza C-252/09: Ordonanța președintelui Curții din 19 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/29

         Ordonanța președintelui Curții din 19 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-252/09) (1)

   2010/C 51/56

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 29.08.2009.


title: Cauza C-312/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 7 iunie 2013 — Claudiu Roșu/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 7 iunie 2013 — Claudiu Roșu/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală
   (Cauza C-312/13)
   (2013/C 226/11)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Claudiu Roșu

      Pârâtă: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

      Întrebarea preliminară

   În cazul reconsiderării statutului vânzătorului de persoană impozabilă în scopuri de TVA, contrapartida (prețul) livrării bunului imobil fiind stabilită de părți, fără nicio mențiune cu privire la TVA, art. 73 și 78 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că baza de impozitare o reprezintă:

               (a)

               contrapartida (prețul) livrării bunului stabilită de părți diminuată cu cota de TVA; sau

               (b)

               contrapartida (prețul) livrării bunului convenită de părți?

      (1)  Directiva Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-177/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare — Incompatibilitate cu piața comună — Decizia Comisiei — Executare — Abrogarea schemei de ajutor — Suspendarea ajutoarelor neacordate încă — Recuperarea ajutoarelor puse la dispoziție — Neîndeplinirea obligațiilor — Apărări — Nelegalitatea deciziei — Imposibilitate absolută de executare)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-177/06) (1)

   (Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare - Incompatibilitate cu piața comună - Decizia Comisiei - Executare - Abrogarea schemei de ajutor - Suspendarea ajutoarelor neacordate încă - Recuperarea ajutoarelor puse la dispoziție - Neîndeplinirea obligațiilor - Apărări - Nelegalitatea deciziei - Imposibilitate absolută de executare)
   (2007/C 269/25)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Lipsa adoptării, în termenul stabilit, a măsurilor necesare pentru a asigura aplicarea articolelor 2 și 3 din deciziile Comisiei din 20 decembrie 2001 privind schema de ajutoare de stat pusă în aplicare în 1993 de Spania în favoarea unor întreprinderi nou create în provincia Guipúzcoa (Spania) [C(2002)4448] (JO L 77, p. 1), în provincia Álava (Spania) [C(2001)4475] (JO L 17, p. 20) și în provincia Biscaya (Spania) [C(2001)4478] (JO L 40, p. 11)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea în termenul stabilit a tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma dispozițiilor articolelor 2 și 3 ale fiecăreia dintre următoarele decizii:

                           —

                           2003/28/CE a Comisiei din 20 decembrie 2001 privind o schemă de ajutor de stat pusă în aplicare în 1993 de Spania în favoarea unor întreprinderi nou create în provincia Álava (Spania);

                           —

                           2003/86/CE a Comisiei din 20 decembrie 2001 privind o schemă de ajutor de stat pusă în aplicare în 1993 de Spania în favoarea unor întreprinderi nou create în provincia Biscaya (Spania);

                           —

                           2003/192/CE a Comisiei din 20 decembrie 2001 privind o schemă de ajutor de stat pusă în aplicare în 1993 de Spania în favoarea unor întreprinderi nou create în provincia Guipúzcoa (Spania),

                     Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza C-215/07: Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 25 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Verlag Schawe GmbH/Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/32

         Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 25 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Verlag Schawe GmbH/Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG
   (Cauza C-215/07) (1)

   (2008/C 285/53)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-63/09: Hotărârea Tribunalului din 21 martie 2012 — Volkswagen/OAPI– Suzuki Motor (SWIFT GTi) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SWIFT GTi — Mărcile internaționale et naționale anterioare GTI — Motive relative de refuz — Similitudinea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Aprecierea riscului de confuzie — Respingerea opoziției” ]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/22

         Hotărârea Tribunalului din 21 martie 2012 — Volkswagen/OAPI– Suzuki Motor (SWIFT GTi)
   (Cauza T-63/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SWIFT GTi - Mărcile internaționale et naționale anterioare GTI - Motive relative de refuz - Similitudinea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Aprecierea riscului de confuzie - Respingerea opoziției)
   2012/C 133/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla și S. Risthaus, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Suzuki Motor Corp. (Shizuoka-ken, Japon)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 9 decembrie 2008 (cauza R 749/2007-2) privind o procedură de opoziție între Volkswagen AG și Suzuki Motor Corp.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Volkswagen AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-340/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 21 iunie 2013 — bpost SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 21 iunie 2013 — bpost SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Cauza C-340/13)
   2013/C 233/08
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: bpost SA

      Pârât: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 12 a cincea liniuță din Directiva 1997/67/CE (1), astfel cum a fost modificată prin Directivele 2002/39/CE (2) și 2008/06/CE (3), trebuie interpretat în sensul că prevede o obligație de nediscriminare, în special în relațiile dintre prestatorul serviciului universal și intermediari, în ceea ce privește reducerile operaționale acordate de acest prestator, reducerile exclusiv cantitative continuând să fie supuse aplicării articolului 12 a patra liniuță?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, reducerea exclusiv cantitativă răspunde obligației de nediscriminare prevăzute la articolul 12 a patra liniuță, atunci când diferențierea în funcție de prețuri pe care o instituie se întemeiază pe un factor obiectiv în raport cu piața geografică și de servicii relevantă și aceasta nu are un efect de excludere sau de inductor de fidelitate?

               3.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, reducerea cantitativă acordată intermediarului încalcă principiul nediscriminării prevăzut la articolul 12 a cincea liniuță atunci când mărimea acesteia nu este egală cu reducerea acordată unui expeditor care depozitează un număr echivalent de expedieri, ci este egală cu ansamblul reducerilor care sunt acordate tuturor expeditorilor în funcție de numărul expedierilor fiecăruia dintre acești expeditori ale căror expedieri poștale sunt centralizate?

      (1)  Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12).

      (2)  Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 de modificare a Directivei 97/67/CE privind continuarea deschiderii spre concurență a serviciilor poștale ale Comunității (JO L 176, p. 21, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 178).

      (3)  Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (JO L 52, p. 3).


title: Cauza T-318/14: Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Vinnolit/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/61

         Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Vinnolit/Comisia
   (Cauza T-318/14)
   2014/C 223/63
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vinnolit GmbH & Co. KG (Ismaning, Germania) (reprezentant: M. Geipel, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei din 18 decembrie 2013 a Comisiei [în cazul SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)], în măsura în care se referă la limitarea suprataxei EEG pentru utilizatorii mari consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei să suporte propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe inexistența unui ajutor în sensul articolului 107 TFUE

                           —

                           Reclamanta susține că limitarea suprataxei EEG pentru utilizatorii mari consumatori de energie prevăzută de Legea germană revizuită privind energia din surse regenerabile (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, denumită în continuare „EEG”), constituie o modificare a unui mecanism de compensare de drept civil. Nu este vorba despre niciun avantaj acordat din resurse statale sau din fonduri controlate de stat.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inexistența, în orice caz, a unui ajutor nou

                           —

                           De asemenea, reclamanta susține că imitarea suprataxei EEG pentru utilizatorii mari consumatori de energie nu constituie un ajutor nou, în sensul articolului 108 din TFUE, deoarece mecanismul de finanțare pentru sprijinirea producției de energie electrică din surse regenerabile în Republica Federală Germania a fost clasificat anterior de Comisia Europeană ca fiind compatibil cu normele privind ajutoarele de stat și de atunci nu a fost modificat în mod substanțial.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale și a principiului de proporționalitate

                           —

                           Reclamanta susține în cuprinsul acestui motiv că Comisia Europeană nu a utilizat marja de apreciere de care dispune sau nu a utilizat-o în mod corect, deoarece, pe de o parte, nu a luat în considerare impactul negativ considerabil asupra utilizatorilor în cauză rezultate din inițierea procedurii oficiale de investigare și, în al doilea rând, a inițiat procedura de investigare într-un moment în care nu era încă necesară.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime

                           —

                           Reclamanta afirmă că, prin decizia adoptată, Comisia a încălcat așteptările legitime ale utilizatorilor în cauză, întrucât mecanismul de finanțare pentru sprijinirea producției de energie electrică din surse regenerabile în Republica Federală Germania a fost evaluat anterior de Comisia Europeană ca fiind compatibil cu normele privind ajutoarele de stat și de atunci nu a fost modificat în mod substanțial

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe depășirea competenței

                           —

                           În sfârșit, reclamanta susține că, prin decizia adoptată, Comisia a depășit competența care îi este conferită, în măsura în care a limitat în mod nejustificat marja de apreciere de care dispune Republica Federală Germania potrivit legislației primare și secundare în ceea ce privește modalitatea de sprijinire a dezvoltării energiei electrice din surse regenerabile


title: Cauza T-2/08: Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2008 — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/54

         Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2008 — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-2/08)
   (2008/C 64/86)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen (LfM) (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: A. Rosenfeld și G.-B. Lehr, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2007) 5109 final a Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat pe care Republica Federală Germania intenționează să îl acorde pentru introducerea televiziunii digitale terestre (DVB-T) în Renania de Nord-Westfalia;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia C(2007) 5109 final a Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat C 34/2006 (ex N 29/2005 și ex CP 13/2004), prin care Comisia a decis că ajutorul de stat pe care Republica Federală Germania intenționează să îl acorde emițătorilor privați în cadrul introducerii televiziunii digitale terestre în Renania de Nord-Westfalia și care a fost notificat către Comisie nu este compatibil cu piața comună.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în primul rând faptul că decizia atacată încalcă articolul 87 alineatul (1) CE, întrucât acestei măsuri i s-a atribuit pe nedrept caracterul de ajutor. În acest context, este invocată și încălcarea articolului 253 CE.
   În plus, reclamanta susține că, în cadrul examinării privind articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE a fost utilizată o schemă de examinare nelegală. În această privință, reclamanta invocă în continuare un abuz de putere și o eroare de apreciere, precum și o încălcare a articolului 253 CE.
   Mai mult, reclamanta invocă încălcarea articolului 87 alineatul (3) literele (b) și (d) CE, cauzată de abuzul de putere și eroarea de apreciere.
   În sfârșit, reclamanta arată că, în orice situație, măsura respectivă este inclusă în domeniul exceptat prevăzut în articolul 86 alineatul (2) CE. Cu privire la acest aspect, este invocată și o încălcare a articolului 253 CE.


title: Cauza T-908/16: Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2017 – Starbucks (HK)/EUIPO – Now Wireless (nowwireless)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/51

         Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2017 – Starbucks (HK)/EUIPO – Now Wireless (nowwireless)
   (Cauza T-908/16) (1)

   (2017/C 112/72)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 46, 13.2.2017.


title: Cauza T-140/16 R II: Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 februarie 2017 – Le Pen/Parlamentul („Procedură de măsuri provizorii — Membru al Parlamentului European — Recuperarea prin compensație a indemnizațiilor plătite pentru rambursarea cheltuielilor privind asistența parlamentară — Cerere de suspendare a executării — Cerere nouă — Fapte noi — Lipsa urgenței”)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/30

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 februarie 2017 – Le Pen/Parlamentul
   (Cauza T-140/16 R II)
   ((„Procedură de măsuri provizorii - Membru al Parlamentului European - Recuperarea prin compensație a indemnizațiilor plătite pentru rambursarea cheltuielilor privind asistența parlamentară - Cerere de suspendare a executării - Cerere nouă - Fapte noi - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 121/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Franța) (reprezentanți: M. Ceccaldi și J.-P. Le Moigne, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: G. Corstens și S. Alonso de León, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și care are ca obiect suspendarea executării deciziei Secretarului general al Parlamentului European din data de 29 ianuarie 2016 prin care se dispune recuperarea de la reclamant a sumei de 320 026,23 euro și a notei de debit nr. 2016-195 din 4 februarie 2016 eliberate ca urmare a acestei decizii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-339/08: Acțiune introdusă la 18 august 2008 — BVGD/Comisia

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/40

         Acțiune introdusă la 18 august 2008 — BVGD/Comisia
   (Cauza T-339/08)
   (2008/C 272/80)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (BVGD) (Antwerp, Belgia) (reprezentați: L. Levi și C. Ronzi, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 5 iunie 2008 de respingere a plângerii depuse de reclamantă în legătură cu schimbările de fapt intervenite, întrucât nu există suficiente motive pentru a i se da curs (cauza COM/39.221/E-2-De Beers/DTC Supplier of Choice);

               —

               obligarea Comisiei să furnizeze:

                           —

                           o versiune corectă și semnificativă a răspunsurilor prezentate Comisiei de De Beers și de Alrosa în cadrul așa-numitei „proceduri suplimentare”;

                           —

                           toate versiunile neconfidențiale ale plângerilor și ale documentelor conexe transmise Comisiei în legătură cu SOC și cu Trade Administrative Agreement dintre De Beers și Alrosa;

                           —

                           toate versiunile neconfidențiale ale documentelor de anchetă în legătură cu SOC și cu Trade Administrative Agreement dintre De Beers și Alrosa;

                           —

                           cererea depusă de Alrosa în cauza T-170/06;

                           —

                           obiecțiile formulate de Comisie în „decizia suplimentară de respingere”;

                           —

                           informările anuale privind angajamentele asumate de De Beers, redactate de administrator;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Ca urmare a anulării de către Tribunalul de Primă Instanță, la 11 iulie 2007, a Deciziei Comisiei din 22 februarie 2006 (cauza T-170/06, Alrosa/Comisia), Comisia a decis să inițieze o procedură suplimentară în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004, pentru a evalua posibilul impact al anulării deciziei în ceea ce privește concluzia generală privind schimbările factuale intervenite, astfel cum sunt expuse în Decizia (2007) D/200338 din 26 ianuarie 2007 (cauza COMP/39.221/E-2-De Beers/DTC Supplier of Choice) de respingere a plângerii depuse de reclamantă la Comisie la 14 iulie 2005, prin care se susținea existența unor încălcări ale articolelor 81 CE și 82 CE în legătură cu sistemul de distribuție Supplier of Choice, aplicat de grupul De Beers pentru distribuția de diamante brute (denumită în continuare „decizia de respingere”). Legalitatea acestei decizii a fost contestată de reclamantă în acțiunea introdusă la Tribunalul de Primă Instanță la 6 aprilie 2007, cauza T-104/07, aflată pe rol (1).
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei suplimentare a Comisiei (2008) D/203543 din 5 iunie 2008, adoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 773/2004 (2), prin care Comisia a concluzionat că nu există motive să reconsidere decizia de respingere, în măsura în care, în ceea ce privește schimbările factuale intervenite, nu exista un interes comunitar suficient pentru a realiza o anchetă ulterioară privind încălcările pretinse.
   Reclamanta formulează trei motive în susținerea acțiunii:
   În primul rând, reclamanta susține că articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 nu constituie temeiul legal corect pentru procedura suplimentară și pentru decizia atacată. Într-adevăr, aceasta afirmă că respectiva prevedere nu autorizează Comisia să reexamineze o situație, ci se referă la respingerea plângerilor și permite Comisiei să informeze autorul plângerii că nu există motive suficiente pentru a da curs plângerii, stabilind un termen limită în care acesta își poate exprima opinia în scris. Reclamanta susține că, în plus, Comisia a aplicat incorect principiile generale de drept privind revocarea retroactivă a actelor administrative.
   În al doilea rând, reclamanta susține că i-au fost încălcate drepturile procesuale care derivă din articolele 7 și 8 din Regulamentul nr. 773/2004, în măsura în care a fost împiedicată să își exercite dreptul de acces la documentele pe care Comisia și-a întemeiat evaluarea provizorie. În această privință, reclamanta pretinde că Comisia nu ar fi demonstrat că accesul limitat la dosar ar putea fi justificat prin necesitatea de a se garanta protecția confidențialității, înțeleasă în sensul de secrete comerciale.
   În al treilea rând, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolele 2 CE și 3 CE și noțiunea de interes comunitar, precum și obligația de motivare.

      (1)  JO 2007, C 129, p. 18.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 123, p. 18).


title: Cauza T-539/11: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2011 — Deutsche Bank/OAPI (Leistung aus Leidenschaft)

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/16

         Acțiune introdusă la 13 octombrie 2011 — Deutsche Bank/OAPI (Leistung aus Leidenschaft)
   (Cauza T-539/11)
   2012/C 13/34
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Bank AG (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: R. Lange, T. Götting și G. Hild, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 august 2011 pronunțate în cauza R 188/2011-4,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Leistung aus Leidenschaft” pentru servicii din clasele 35, 36 și 38.

      Decizia examinatorului: respinge înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca comunitară în cauză ar avea caracter distinctiv.


title: Cauza C-320/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Haarlem (Țările de Jos) la 2 iulie 2010 — X/Inspecteur van de Belastingdienst P

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Haarlem (Țările de Jos) la 2 iulie 2010 — X/Inspecteur van de Belastingdienst P
   (Cauza C-320/10)
   ()
   2010/C 246/46
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Haarlem

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: X BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst P

      Întrebările preliminare

               1.

               În cadrul examinării validității și/sau al interpretării Regulamentelor (CE) nr. 535/94 (1), nr. 1832/2002 (2), nr. 1871/2003 (3) și nr. 2344/2003 (4), prin care s-a introdus și s-a modificat norma complementară 7 la capitolul 2 din NC (devenită nota complementară 8 la momentul determinant), este posibilă invocarea deciziei OSL [Dispute Settlement Body] din 27 septembrie 2005 privind interpretarea noțiunii „sărată” de la poziția 0210, chiar în cazul în care o declarație sub regimul vamal „Punere în liberă circulație” s-a efectuat anterior acestei date?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1:
               Cum trebuie să se examineze problema dacă s-a produs o modificare esențială a cărnii de pui?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1:

                           (a)

                           Ținând seama de decizia OSL din 27 septembrie 2005, regulamentele menționate anterior sunt valide în măsura în care prevăd că, în sensul poziției 0210, carnea este considerată „sărată” dacă are un conținut global de sare mai mare sau egal cu 1,2 % în greutate?

                           (b)

                           Ținând seama de decizia OSL din 27 septembrie 2005, regulamentele menționate anterior trebuie interpretate în sensul că, potrivit notei complementare 7 la capitolul 2 din NC, carnea cu un conținut de sare mai mare sau egal cu 1,2 % în greutate trebuie considerată modificată în mod esențial și „sărată” în sensul poziției 0210, iar carnea cu un conținut de sare inferior a 1,2 % în greutate, care prin sărare a suferit o modificare esențială ce poate fi demonstrată, nu este exclusă de la clasificarea la poziția 0210?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3 a):
               Cum trebuie să se examineze problema dacă prin sărare este asigurată conservarea pe termen lung a cărnii de pui?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 535/94 al Comisiei din 9 martie 1994 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 68, p. 15).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1832/2002 al Comisiei din 1 august 2002 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 290, p. 1).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1871/2003 al Comisiei din 23 octombrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 275, p. 5).

      (4)  Regulamentului (CE) nr. 2344/2003 al Comisiei din 30 decembrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 346, p. 38).


title: Cauza C-151/10: Ordonanța Curții din 7 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeidshof te Antwerpen — Belgia) — Dai Cugini NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Directiva 97/81/CE — Egalitate de tratament între lucrătorii angajați pe fracțiune de normă și lucrătorii angajați cu normă întreagă — Discriminare — Obstacol administrativ de natură a limita posibilitățile de muncă pe fracțiune de normă — Publicitate și păstrare obligatorie a contractelor de muncă și a programului de lucru]

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/7

         Ordonanța Curții din 7 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeidshof te Antwerpen — Belgia) — Dai Cugini NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
   (Cauza C-151/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Directiva 97/81/CE - Egalitate de tratament între lucrătorii angajați pe fracțiune de normă și lucrătorii angajați cu normă întreagă - Discriminare - Obstacol administrativ de natură a limita posibilitățile de muncă pe fracțiune de normă - Publicitate și păstrare obligatorie a contractelor de muncă și a programului de lucru)
   2011/C 211/12
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Dai Cugini NV

      Pârât: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbeidshof te Antwerpen (Afdeling Hasselt) — Interpretarea Directivei 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35) — Legislație națională care prevede un sistem de publicitate și de control al programului de lucru al lucrătorilor angajați cu contract de muncă pe fracțiune de normă, constând în redactarea și păstrarea obligatorie, cu riscul aplicării de sancțiuni penale sau administrative, a documentelor care menționează programul de lucru exact al prestațiilor fiecărui lucrător

      Dispozitivul

   Clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care impune angajatorilor obligația de a păstra și de a face publice contractele și programul de lucru al lucrătorilor angajați pe fracțiune de normă în cazul în care s-a stabilit că această reglementare nu conduce la a aplica acestora un tratament mai puțin favorabil decât lucrătorilor angajați cu normă întreagă care se află într-o situație comparabilă sau, dacă o astfel de diferență de tratament există, dacă s-a stabilit că aceasta este justificată de motive obiective și nu depășește ceea ce este necesar atingerii obiectivelor astfel urmărite.
   Revine instanței de trimitere sarcina de a efectua verificările de fapt și de drept necesare, în special în ceea ce privește dreptul național aplicabil, pentru a aprecia dacă aceasta este situația în cauza cu care este sesizată.
   În ipoteza în care instanța de trimitere ar ajunge la concluzia că reglementarea națională în cauză în acțiunea principală este incompatibilă cu clauza 4 din Acordul cadru privind munca pe fracțiune de normă anexat la Directiva 97/81, clauza 5 alineatul (1) din acesta ar trebui interpretată în sensul că se opune de asemenea unei astfel de reglementări.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza T-455/12: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2013 — Zoo Sport/OAPI — K-2 (zoo sport) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ZOO Sport — Marcă comunitară verbală anterioară ZOOT și marcă comunitară figurativă anterioară SPORTS ZOOT SPORTS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/16

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2013 — Zoo Sport/OAPI — K-2 (zoo sport)
   (Cauza T-455/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ZOO Sport - Marcă comunitară verbală anterioară ZOOT și marcă comunitară figurativă anterioară SPORTS ZOOT SPORTS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 352/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Zoo Sport Ltd (Leeds, Regatul Unit) (reprezentant: I. Rungg, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: K-2 Corp. (Seattle, Statele Unite) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 august 2012 (cauza R 1395/2011-4) privind o procedură de opoziție între K-2 Corp. și Zoo Sport Ltd.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Zoo Sport Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 399, 22.12.2012.


title: Cauza T-90/15: Acțiune introdusă la 18 februarie 2015 – Schoeller Corporation/OAPI – Sqope (SCOPE)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/44

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2015 – Schoeller Corporation/OAPI – Sqope (SCOPE)
   (Cauza T-90/15)
   (2015/C 118/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schoeller Corporation GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: D. van Ackeren, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sqope SA (Luxemburg, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „SCOPE” – cererea de înregistrare nr. 4 502 341

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 noiembrie 2014 în cauza R 2381/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate, în măsura în care aceasta privește serviciile de analiză financiară și furnizarea de informații financiare;

               —

               obligarea părților care au căzut în pretenții la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-235/11 P: Ordonanța Curții din 29 noiembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Contracte de achiziții publice încheiate de instituțiile Uniunii în nume propriu — Cerere de ofertă privind prestarea de servicii informatice și de suport pentru utilizatori referitoare la sistemul comunitar de comercializare a drepturilor de emisie (CITL et CR) — Respingerea ofertei — Obligația de motivare — Principiul egalității de tratament — Recurs vădit inadmisibil și vădit nefondat]

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/5

         Ordonanța Curții din 29 noiembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană
   (Cauza C-235/11 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Contracte de achiziții publice încheiate de instituțiile Uniunii în nume propriu - Cerere de ofertă privind prestarea de servicii informatice și de suport pentru utilizatori referitoare la sistemul comunitar de comercializare a drepturilor de emisie (CITL et CR) - Respingerea ofertei - Obligația de motivare - Principiul egalității de tratament - Recurs vădit inadmisibil și vădit nefondat)
   2012/C 109/08
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, dikigoroi)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentant: D. Calciu, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 3 martie 2011 în cauza T-589/08 (Evropaïki Dynamiki/Comisia), prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei din 13 octombrie 2008 de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă ENV.C2/FRA/2008/0017 având ca obiect încheierea unui contract-cadru pentru prestarea unor servicii TI (tehnologia informației) și de suport pentru utilizatori referitoare la sistemul comunitar de comercializare a drepturilor de emisie [Registrul comunitar independent de tranzacții (CITL) și Registrul comunitar (CR)] (JO 2008/S 72-096229), precum și a deciziei de atribuire a contractului unui alt ofertant și, pe de altă parte, o cerere de despăgubire

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza T-60/16 P: Recurs introdus la 3 februarie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 decembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-55/13, De Nicola/BEI

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/37

         Recurs introdus la 3 februarie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 decembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-55/13, De Nicola/BEI
   (Cauza T-60/16 P)
   (2016/C 111/45)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: G. Ferabecoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentului recurs și, prin modificarea în parte a hotărârii atacate, anularea punctelor 2 și 3 din dispozitiv, precum și a punctelor 59-64 din hotărârea însăși;

               —

               în consecință, anularea sau declararea liniilor directoare instituite pentru anul 2001 inaplicabile; obligarea BEI la repararea prejudiciului suferit de domnul De Nicola, astfel cum s-a solicitat prin cererea de sesizare a instanței sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la o altă cameră a Tribunalului Funcției Publice, cu o compunere diferită, pentru ca aceasta să se pronunțe din nou cu privire la punctele anulate;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015, De Nicola/Banca Europeană de Investiții (F-55/13).
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-55/16 P, De Nicola/Banca Europeană de Investiții.


title: Cauza C-514/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Liège (Belgia) la 23 august 2017 – Ministère public/Marin-Simion Sut

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Liège (Belgia) la 23 august 2017 – Ministère public/Marin-Simion Sut
   (Cauza C-514/17)
   (2017/C 347/31)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Liège

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ministère public

      Pârât: Marin-Simion Sut

      Întrebarea preliminară

   Articolul 4 punctul 6 din Decizia-cadru 2002/584 (1) poate fi interpretat în sensul că nu se poate aplica faptelor pentru care a fost pronunțată o pedeapsă privativă de libertate de o instanță a unui stat emitent în cazul în care aceleași fapte sunt sancționate pe teritoriul statului de executare numai cu pedeapsa amenzii, ceea ce implică, în conformitate cu dreptul intern al statului de executare, imposibilitatea executării pedepsei privative de libertate în statul membru de executare, și aceasta în detrimentul reinserției sociale a persoanei condamnate și al legăturilor sale familiale, sociale, economice sau de alt tip?

      (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p.1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-609/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 23 decembrie 2014 – Nicolae Ilie Nicula/Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 23 decembrie 2014 – Nicolae Ilie Nicula/Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu
      (Cauza C-609/14)
      (2015/C 107/25)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Sibiu

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamant: Nicolae Ilie Nicula

         Pârâte: Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

         Intervenientă: Cristina Lenuța Stoica

         Întrebarea preliminară

      Articolul 110 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 6 din Tratatul Uniunii Europene, articolele 17, 20, 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, principiul securității juridice și principiul non reformatio in peius, statuate de dreptul Uniunii și jurisprudența CJUE, pot fi interpretate ca opunându-se unei reglementări precum OUG 9/2013?


title: Cauza C-659/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Germania) la 9 decembrie 2015 – Procedură penală împotriva lui Robert Căldăraru

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Germania) la 9 decembrie 2015 – Procedură penală împotriva lui Robert Căldăraru
   (Cauza C-659/15)
   (2016/C 059/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Părțile din procedura principală

   Robert Căldăraru

      Cealaltă parte din procedură: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (3) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (1) trebuie interpretat în sensul că o extrădare în scopul executării unei pedepse nu poate fi autorizată atunci când există indicii temeinice potrivit cărora condițiile de detenție în statul membru emitent încalcă drepturile fundamentale ale respectivei persoane, precum și principiile generale ale dreptului consacrate la articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană sau acesta trebuie interpretat în sensul că, în aceste cazuri, statul de executare poate condiționa sau trebuie să condiționeze decizia privind autorizarea unei extrădări de oferirea de garanții privind respectarea condițiilor de detenție? În acest scop, poate sau trebuie statul membru de executare să formuleze cerințe minime concrete privind condițiile de detenție care trebuie garantate?

               2)

               Articolul 5 și articolul 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre trebuie interpretate în sensul că autoritatea judiciară emitentă are de asemenea dreptul de a furniza garanții privind respectarea condițiilor de detenție sau acest aspect rămâne guvernat de normele naționale privind competența din statul membru emitent?

      (1)  JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3.


title: Cauza F-87/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 9 aprilie 2014 – Colart și alții/Parlamentul European (Funcție publică — Reprezentarea personalului — Acord-cadru între Parlamentul European și organizațiile sindicale sau profesionale ale instituției — Comitetul executiv al unui sindicat — Contestație internă la nivelul sindicatului cu privire la legitimitatea și la identitatea persoanelor care compun comitetul executiv — Drepturi de acces la poșta electronică pusă la dispoziția sindicatului de către instituție — Refuzul instituției de a restabili unele drepturi și/sau de a suprima orice drept de acces la poșta electronică — Calitate procesuală — Inadmisibilitate vădită)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/39

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 9 aprilie 2014 – Colart și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-87/13) (1)

   ((Funcție publică - Reprezentarea personalului - Acord-cadru între Parlamentul European și organizațiile sindicale sau profesionale ale instituției - Comitetul executiv al unui sindicat - Contestație internă la nivelul sindicatului cu privire la legitimitatea și la identitatea persoanelor care compun comitetul executiv - Drepturi de acces la poșta electronică pusă la dispoziția sindicatului de către instituție - Refuzul instituției de a restabili unele drepturi și/sau de a suprima orice drept de acces la poșta electronică - Calitate procesuală - Inadmisibilitate vădită))
   2014/C 159/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Philippe Colart și alții (Bastogne, Belgia) (reprezentanți: A. Salerno și B. Cortese, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: O. Caisou-Rousseau și M. Ecker, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei Parlamentului European privind noua repartizare a drepturilor de acces la căsuța de poștă electronică a sindicatului SAFE

      Dispozitivul ordonanței

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnii Colart, Bras, Corthout, Decoutere, Dony, Garzone, doamna Kemmerling-Linssen, precum și domnii Manzella și Vienne suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013, p. 69.


title: Cauza F-78/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din data de 27 februarie 2007 — Rounis/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/57

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din data de 27 februarie 2007 — Rounis/Comisie
   (Cauza F-78/05) (1)

   (2007/C 82/121)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele camerei întâi a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005, p. 22.


title: Cauza C-506/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 26 septembrie 2016 – José Joaquim Neto de Sousa/Estado Português

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 26 septembrie 2016 – José Joaquim Neto de Sousa/Estado Português
      (Cauza C-506/16)
      (2016/C 454/34)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal da Relação do Porto

         Părțile din procedura principală

         Apelant: José Joaquim Neto de Sousa

         Intimat: Estado Português

         Întrebarea preliminară

      A doua directivă (1) și A treia directivă (2) privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule se opun prevederii în legislația națională a unor dispoziții referitoare la acordarea de despăgubiri pentru prejudiciile patrimoniale suferite de conducătorul din culpa căruia s-a produs un accident, în caz de deces al soțului care era pasager al vehiculului, conform dispozițiilor articolului 7 alineatul 3 din Decretul-lege 522/85 din 31 decembrie 1985, astfel cum a fost modificat prin Decretul-lege 130/94 din 19 mai 1994?

         (1)  A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO 1984 L 8, p. 17, Ediție specială, 6/vol. 1, p. 104).

         (2)  A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240).


title: Cauza C-241/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 martie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 92/43/CEE — Articolul 6 alineatele (2) și (3) — Transpunere incorectă — Arii speciale de conservare — Efecte semnificative ale unui proiect asupra mediului — Caracter neperturbator al anumitor activități — Evaluarea efectelor asupra mediului]

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 martie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-241/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 92/43/CEE - Articolul 6 alineatele (2) și (3) - Transpunere incorectă - Arii speciale de conservare - Efecte semnificative ale unui proiect asupra mediului - Caracter „neperturbator” al anumitor activități - Evaluarea efectelor asupra mediului)
   2010/C 113/10
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și A.-L. During, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunerea incorectă a dispozițiilor articolului 6 alineatele (2) și (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială 15/vol. 2, p. 109)

      Dispozitivul

               1.

               Pe de o parte, prin faptul că a prevăzut cu titlu general că pescuitul, activitățile piscicole, vânătoarea și alte activități cinegetice practicate în condițiile și în zonele autorizate prin lege și prin regulamentele în vigoare nu constituie activități perturbatoare sau cu astfel de efecte și
               pe de altă parte, prin exceptarea în mod sistematic de la procedura de evaluare a efectelor asupra sitului a lucrărilor, a operațiunilor și a amenajărilor prevăzute de contractele Natura 2000 și
               prin exceptarea în mod sistematic de la respectiva procedură a programelor și a proiectelor de lucrări, de operațiuni sau de amenajări supuse unui regim declarativ,
               Republica Franceză nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică și, respectiv, în temeiul articolului 6 alineatul (3) din această directivă.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Obligă Republica Franceză să suporte două treimi din cheltuielile de judecată. Obligă Comisia Europeană să suporte o treime din cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-4/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 12 ianuarie 2015 – Staatssecretaris van Financiën, cealaltă parte: Argos Supply Trading BV

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 12 ianuarie 2015 – Staatssecretaris van Financiën, cealaltă parte: Argos Supply Trading BV
      (Cauza C-4/15)
      (2015/C 107/26)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Staatssecretaris van Financiën

         Cealaltă parte: Argos Supply Trading BV

         Întrebarea preliminară

      În cadrul analizei condițiilor economice necesare pentru un regim vamal de perfecționare pasivă, noțiunea „transformatori comunitari” menționată la articolul 148 litera (c) din CVC [Codul Vamal Comunitar] (1) trebuie interpretată în sensul că include și producători comunitari ai materiilor prime sau ai produselor semifabricate identice cu cele care sunt transformate în calitate de mărfuri necomunitare în cadrul procesului de perfecționare?

         (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1).


title: Cauza T-422/12: Ordonanța Tribunalului din 20 februarie 2013 — Kappa Filter Systems/OAPI (THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS) ( „Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Lipsa cazului fortuit — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/18

         Ordonanța Tribunalului din 20 februarie 2013 — Kappa Filter Systems/OAPI (THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS)
   (Cauza T-422/12) (1)

   (Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Lipsa cazului fortuit - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 141/31
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kappa Filter Systems (Steyr-Gleink, Austria) (reprezentant: C. Hadeyer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 iulie 2012 (cauza R 817/2012-4), având ca obiect înregistrarea mărcii verbale THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza C-83/07: Acțiune introdusă la data de 14 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/16

         Acțiune introdusă la data de 14 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-83/07)
   (2007/C 69/38)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Konstantinidis și J.-B. Laignelot)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               declararea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/12/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 de modificare a Directivei 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje și, în orice caz, prin necomunicarea acestora către Comisie, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/12/CE a expirat la 18 august 2005.

      (1)  JO L 47, 18.2.2004, p. 26-32.


title: Cauza T-184/11 P: Recurs introdus la 28 martie 2011 de Bart Nijs împotriva Hotărârii pronunțate la 13 ianuarie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-77/09, Nijs/Curtea de Conturi

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/16

         Recurs introdus la 28 martie 2011 de Bart Nijs împotriva Hotărârii pronunțate la 13 ianuarie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-77/09, Nijs/Curtea de Conturi
   (Cauza T-184/11 P)
   2011/C 179/29
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi a Uniunii Europene

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 13 ianuarie 2011;

               —

               în principal, anularea Deciziei Comitetului ad-hoc al Curții de Conturi Europene din 15 ianuarie 2009 privind revocarea din funcție a recurentului fără reducerea pensiei cu efect de la 1 februarie 2009;

               —

               anularea Deciziei 81-2007 din 20 septembrie 2007 a Curții de Conturi privind atribuirea de puteri de AIPN unui comitet ad-hoc;

               —

               anularea tuturor deciziilor pregătitoare adoptate de acest comitet ad-hoc, în special a celor din 22-29 octombrie 2007, din 23 noiembrie 2007 și din 12 iunie 2008 privind deschiderea unei anchete administrative;

               —

               în subsidiar, dacă Tribunalul nu admite cererile de anulare formulate în principal, să se rețină că sancțiunea pronunțată de Comitetul ad-hoc al Curții de Conturi Europene din 15 ianuarie 2009 este, pentru motivele sus-menționate, mult prea severă în raport cu dispozițiile articolului 10 din anexa IX la Statutul funcționarilor;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la AIPN, într-o nouă compunere, al Curții de Conturi Europene, în caz contrar, stabilirea unei sancțiuni în cazul în care se consideră într-adevăr necesară, mult mai adaptată la situația de fapt;

               —

               cu titlu mai subsidiar, să se rețină în mod expres că principiul termenului rezonabil privind procedura nu a fost respectat în speță, astfel cum s-a argumentat anterior, și să se țină cont de acest lucru, după caz, la stabilirea sancțiunii;

               —

               pronunțarea în conformitate cu cererea de sesizare a instanței;

               —

               obligarea Curții de Conturi Europene să suporte cheltuielile de judecată efectuate în prezenta cauză;

               —

               soluționarea odată cu fondul a celorlalte drepturi ale recurentului și în special a dreptului de a formula o replică la memoriul Curții de Conturi Europene;

               —

               obligarea părții adverse la plata cheltuielilor de judecată efectuate la ambele instanțe;

               —

               soluționarea odată cu fondul a celorlalte drepturi ale recurentului, motive și acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o modificare a obiectului litigiului de către TFP prin interpretarea afirmațiilor formulate de recurent în ședință drept o renunțare la cererea de anulare a Deciziei 81-2007.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o denaturare a situației de fapt de către TFP la punctele 40, 58 și 94 din hotărârea atacată.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o denaturare a primului motiv al acțiunii recurentului prin faptul că TFP nu ar fi luat în considerare alineatele invocate ale articolelor 22a și 22b din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe neaplicarea de către TFP a principiului răsturnării sarcinii probei.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe o decizie greșită din punct de vedere legal a TFP în ceea ce privește al doilea motiv al acțiunii recurentului și pe o ignorare a consecințelor comportamentului Secretarului general raportat la dispozițiile articolului 11a din Statutul funcționarilor.

               6.

               Al cincilea motiv întemeiat pe o omisiune a TFP de a lua în considerare încălcarea principiului egalității de tratament.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe lipsa de imparțialitate de care funcționarul însărcinat cu ancheta disciplinară ar fi dat dovadă în defavoarea recurentului.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe neaplicarea efectivă a articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și libertăților fundamentale prin refuzul de a controla caracterul proporțional al sancțiunii adoptate în raport cu situația de fapt.

               9.

               Al nouălea motiv întemeiat pe o greșită aplicare a principiului termenului rezonabil.