title: Cauza T-466/07: Acțiune introdusă la 25 decembrie 2007 — Osram/Consiliul Uniunii Europene

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/52

         Acțiune introdusă la 25 decembrie 2007 — Osram/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-466/07)
   (2008/C 51/95)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Osram GmbH (München, Germania) (reprezentant: R. Bierwagen, lawyer)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 1205/2007 al Consiliului și dispunerea menținerii efectelor regulamentului atacat până la intrarea în vigoare a unui nou regulament de modificare;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, producător german al unei game largi de diferite tipuri de becuri, inclusiv de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i), solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 1205/2007 al Consiliului din 15 octombrie 2007 de impunere a unor taxe antidumping asupra importurilor de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări a măsurilor care urmează să expire, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 și de extindere asupra importurilor aceluiași produs expediat din Republica Socialistă Vietnam, Republica Islamică Pakistan și Republica Filipine (1), deoarece acest regulament prevede menținerea taxelor anti-dumping doar pentru un an, în loc de perioada de cinci ani, prevăzută de Regulamentul de bază (2).
   În susținerea acțiunii, reclamanta afirmă în primul rând că prin considerarea a două entități ale grupului „Philips” ca fiind „producători comunitari” în sensul articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul de bază, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere.
   În al doilea rând, reclamanta susține că prin aplicarea testului privind interesul comunitar, deși un astfel de test nu este prevăzut pentru reexaminarea unor măsuri care urmează să expire, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de drept.
   În al treilea rând, reclamanta susține că prin limitarea duratei taxelor antidumping la un an, Consiliul a încălcat articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul de bază și a abuzat de puterile sale.
   În sfârșit, în opinia reclamantei, Consiliul a întemeiat testul privind interesul comunitar pe constatări de fapt vădit greșite, a făcut o apreciere greșită și nu a precizat motivele.

      (1)  JO 2007, L 272, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza F-62/08: Acțiune introdusă la 24 iulie 2008 — Sevenier/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/25

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2008 — Sevenier/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-62/08)
   (2008/C 247/50)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Roberto Sevenier (Paris, Franța) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii reclamantului având ca obiect, pe de o parte, retractarea cererii sale de demisie și, pe de altă parte, sesizarea comisiei medicale și, în consecință, de respingere a cererii de reintegrare a reclamantului în cadrul Comisiei Europene cu reconstituirea carierei începând cu data demisiei
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 24 septembrie 2007, de respingere a cererii reclamantului având ca obiect, pe de o parte, retractarea cererii sale de demisie din 19 octombrie 1983, și, pe de altă parte, sesizarea comisiei medicale;

               —

               în consecință, reintegrarea reclamantului în cadrul Comisiei Europene cu reconstituirea carierei începând cu 19 octombrie 1983;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-830/16: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2016 – Monolith Frost GmbH/EUIPO – Dovgan (PLOMBIR)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/56

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2016 – Monolith Frost GmbH/EUIPO – Dovgan (PLOMBIR)
   (Cauza T-830/16)
   (2017/C 022/75)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Monolith Frost GmbH (Leopoldshöhe, Germania) (reprezentanți: E. Liebich și S. Labesius, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dovgan GmbH (Hamburg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „PLOMBIR”

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 septembrie 2016 în cauza R 1812/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, în temeiul articolului 65 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.

               —

               încălcarea obligației de motivare, astfel cum figurează la articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-408/06: Acțiune introdusă la data de 21 decembrie 2006 — Wenzhou Taima Shoes/Consiliu

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/39

         Acțiune introdusă la data de 21 decembrie 2006 — Wenzhou Taima Shoes/Consiliu
   (Cauza T-408/06)
   (2007/C 42/68)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd (Yang Yi, China) (reprezentanți: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC și K. Beal, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea regulamentului contestat, în măsura în care i se aplică reclamantei;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente pe care se bazează reclamanta sunt identice cu cele invocate în cauza T-407/06 Zhejiang Aokang Shoes/Consiliu.


title: Cauza F-34/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 septembrie 2012 — Markland/Europol (Funcție publică — Personalul Europol — Contract de agent temporar — Aplicare a RAA — Încadrare în grad — Acțiune vădit nefondată)

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/34

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 septembrie 2012 — Markland/Europol
   (Cauza F-34/11) (1)

   (Funcție publică - Personalul Europol - Contract de agent temporar - Aplicare a RAA - Încadrare în grad - Acțiune vădit nefondată)
   2012/C 379/55
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Saskia Jane Markland (La Haye, Țările de Jos) (reprezentant: N.D. Dane, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. Neumann, D. El Khoury și J. Arnould, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de încadrare a reclamantei în gradul AST 5

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2.

               Doamna Markland suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul European de Poliție.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011, p. 30.


title: Cauza C-409/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Naumburg (Germania) la 18 septembrie 2008 — Investitionsbank Sachsen-Anhalt — Anstalt der Norddeutschen Landesbank — Girozentrale/Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Naumburg (Germania) la 18 septembrie 2008 — Investitionsbank Sachsen-Anhalt — Anstalt der Norddeutschen Landesbank — Girozentrale/Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   (Cauza C-409/08)
   (2008/C 327/17)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberlandesgericht Naumburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Investitionsbank Sachsen-Anhalt — Anstalt der Norddeutschen Landesbank — Girozentrale

      Pârâtă: Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 86 alineatul (1) CE, coroborat cu articolul 81 alineatul (1) literele (a) și (d) și alineatul (2) CE, trebuie interpretat în sensul că scutirea de la plata taxelor judiciare în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Legea de însoțire a Băncii de Investiții (Investitionsbank-Begleitgesetzes) din 18 decembrie 2003 (Gesetz- und Verordnungsblatt Land Sachsen-Anhalt nr. 47/2003, p. 371) acordată de landul Saxonia Superioară Băncii de Investiții înființate de acest land, este nulă din cauza încălcării interzicerii practicilor anticoncurențiale?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, conform articolul 86 alineatul (2) prima teză CE normele de concurență din dreptul comunitar trebuie interpretate în sensul că Banca de Investiții nu beneficiază de aceeași scutire de la plata taxelor judiciare, ca și landul Saxonia Superioară, decât în exercitarea unor misiuni de serviciu public, conform articolului 6 din Regulamentul privind înființarea Băncii de Investiții a landului Saxonia Superioară (Verordnung über die Errichtung der Investitionsbank Sachsen-Anhalt) din 30 decembrie 2003 (GVBl. LSA 2004, p. 20), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de modificare din 2 decembrie 2006 (GVBl. LSA, p. 534)?


title: Cauza C-170/17: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2017 – Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/16

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2017 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-170/17)
   (2017/C 161/20)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Yerrell și P. Costa de Oliveira, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               —

               declararea faptului că, prin eliberarea unor permise de conducere naționale speciale pentru conducerea vehiculelor incluse în categoria armonizată AM, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2) și al articolului 7 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/126/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere;

               —

               declararea faptului că, prin neasigurarea faptului că o persoană deține un singur permis de conducere, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatul (5) litera (b) din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În ceea ce privește obligațiile care revin Republicii Portugheze în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2), al articolului 7 alineatul (2) litera (a) și al articolului 7 alineatul (5) litera (b) din directiva menționată, Comisia consideră că Republica Portugheză nu a luat măsurile necesare în termenul stabilit în avizul motivat. De altfel, însăși administrația portugheză recunoaște că nu a luat aceste măsuri indicând în scrisoarea sa din 15 decembrie 2016 că va proceda la viitoare modificări legislative în acest sens.

      (1)  JO 2006, L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216.


title: Cauza T-235/16: Acțiune introdusă la 10 mai 2016 – GP Joule PV/EUIPO – Green Power Technologies (GPTech)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/30

         Acțiune introdusă la 10 mai 2016 – GP Joule PV/EUIPO – Green Power Technologies (GPTech)
   (Cauza T-235/16)
   (2016/C 279/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: GP Joule PV GmbH & Co. KG (Reußenköge, Germania) (reprezentant: F. Döring, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Green Power Technologies, SL (Bollullos de la Mitación, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „GPTech” – cererea de înregistrare a mărcii nr. 12 593 869

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 9 februarie 2016 în cauza R 848/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate și respingerea cererii de înregistrare a mărcii nr. 12 593 869;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea Regulamentul nr. 207/2009, întrucât s-a considerat că nu sunt aplicabile condițiile privind informarea prevăzute la norma 17 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2868/95 care este consacrată protecției persoanei care a formulat opoziția;

               —

               încălcarea unor norme fundamentale de procedură, deoarece, în privința persoanei care a formulat opoziția, procedura nu a fost echitabilă, așa cum prevede articolul 6 din CEDO și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale;

               —

               încălcarea de către Oficiu a obligației sale de informa persoana care a formulat opoziția cu privire la faptul că nu erau îndeplinite condițiile impuse la norma 20 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               greșita aplicare a normei 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95, deoarece procedura nu a fost echitabilă în privința persoanei care a formulat opoziția, date fiind deficiențele privind completarea electronică a formularului de opoziție și informațiile comunicate de divizia de opoziție;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-69/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Schunk și Schunk Kohlenstoff-Technik/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice — Excepție de nelegalitate — Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Gravitatea și efectul încălcării — Efect descurajator — Cooperare în cursul procedurii administrative — Principiul proporționalității — Principiul egalității de tratament — Cerere reconvențională de majorare a amenzii )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Schunk și Schunk Kohlenstoff-Technik/Comisia
   (Cauza T-69/04) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice - Excepție de nelegalitate - Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Gravitatea și efectul încălcării - Efect descurajator - Cooperare în cursul procedurii administrative - Principiul proporționalității - Principiul egalității de tratament - Cerere reconvențională de majorare a amenzii’)
   (2008/C 301/47)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamante:: Schunk GmbH (Thale, Germania) și Schunk Kohlenstoff-Technik GmbH (Heuchelheim,Germania) (reprezentanți: inițial, R. Bechtold și S. Hirsbrunner, ulterior, R. Bechtold, S. Hirsbrunner și A. Schädle, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial, F. Castillo de la Torre și H. Gading, ulterior, F. Castillo de la Torre și M. Kellerbauer, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, o cerere de anulare a Deciziei 2004/420/CE a Comisiei din 3 decembrie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza C.38.359 — Produse pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice), precum și, în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin această decizie și, pe de altă parte, o cerere reconvențională a Comisiei privind majorarea amenzii respective
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Schunk GmbH și Schunk Kohlenstoff Technik GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza C-351/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Malta (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2000/60/CE — Articolele 8 și 15 — Starea apelor interioare de suprafață — Elaborarea și punerea în aplicare a unor programe de monitorizare — Omisiune — Prezentarea de rapoarte de sinteză privind aceste programe de monitorizare — Omisiune)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Malta
   (Cauza C-351/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2000/60/CE - Articolele 8 și 15 - Starea apelor interioare de suprafață - Elaborarea și punerea în aplicare a unor programe de monitorizare - Omisiune - Prezentarea de rapoarte de sinteză privind aceste programe de monitorizare - Omisiune)
   2011/C 63/13
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și K. Xuereb, agenți)

      Pârâtă: Republica Malta (reprezentanți: S. Camilleri, D. Mangion, P. Grech și Y. Rizzo, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 8 și 15 din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193) — Obligația de a elabora și de a face operaționale programe de monitorizare a stării apelor de suprafață — Obligația de a prezenta rapoarte de sinteză privind programele de monitorizare a apelor de suprafață

      Dispozitivul

               1.

               Prin omiterea, în primul rând, a elaborării și punerii în aplicare a programelor de monitorizare a stării apelor interioare de suprafață potrivit articolului 8 alineatele (1) și (2) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei și, în al doilea rând, a prezentării de rapoarte de sinteză privind programele de monitorizare a stării apelor interioare de suprafață potrivit articolului 15 alineatul (2) din această directivă, Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 8 și 15 din directiva menționată.

               2.

               Obligă Republica Malta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-408/16: Acțiune introdusă la 27 iulie 2016 –HX/Consiliul

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/46

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2016 –HX/Consiliul
   (Cauza T-408/16)
   (2016/C 419/62)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamant: HX (Damasc, Siria) (reprezentant: S. Koev, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea admisibilităţii şi temeiniciei acţiunii şi admiterea capetelor de cerere ca fiind întemeiate;

               —

               examinarea prezentei acţiuni pe baza procedurii accelerate;

               —

               declararea faptului că actele contestate pot fi anulate în parte întrucât partea din acte care ar trebui să fie anulată poate fi separată de actul respectiv în ansamblul său şi, în consecinţă, anularea:

                           —

                           Deciziei (CFSP) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în ceea ce priveşte reclamantul şi

                           —

                           Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/840 al Consiliului din 27 mai 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în ceea ce priveşte reclamantul.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare vădită a dreptului de a nu fi judecat sau condamnat de două ori pentru aceeaşi infracţiune (articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare vădită a dreptului la apărare şi a dreptului la un proces echitabil.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligaţiei de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la o protecţie jurisdicţională efectivă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere a Consiliului.

               6.

               Al şaselea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la proprietate, a principiului proporţionalităţii şi a libertăţii de a administra o afacere.

               7.

               A şaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la o viaţă normală.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe o încălcare gravă a dreptului la protecţia reputaţiei.


title: Cauza C-112/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – Kødbranchens Fællesråd, acționând în numele Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Regulamentul (CE) nr. 882/2004 — Regulamentul (CE) nr. 854/2004 — Controale oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare — Taxe care pot fi percepute de statele membre pentru a acoperi costurile pe care le presupun controalele oficiale — Costuri legate de formarea profesională a personalului oficial auxiliar)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/15

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – Kødbranchens Fællesråd, acționând în numele Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen
   (Cauza C-112/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Regulamentul (CE) nr. 882/2004 - Regulamentul (CE) nr. 854/2004 - Controale oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare - Taxe care pot fi percepute de statele membre pentru a acoperi costurile pe care le presupun controalele oficiale - Costuri legate de formarea profesională a personalului oficial auxiliar))
   (2016/C 156/21)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Kødbranchens Fællesråd, acționând în numele Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S

      Pârâți: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen

      Dispozitivul

   Articolul 27 alineatul (4) litera (a), precum și punctele 1 și 2 din anexa VI la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor trebuie interpretate în sensul că se opun ca statele membre, atunci când stabilesc cuantumul taxelor percepute de la întreprinderile din sectorul alimentar, să includă în acestea cheltuielile legate de formarea obligatorie de bază a personalului auxiliar oficial.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza T-292/13: Acțiune introdusă la 24 mai 2013 — Evangelou/Comisia și BCE

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/17

         Acțiune introdusă la 24 mai 2013 — Evangelou/Comisia și BCE
   (Cauza T-292/13)
   (2013/C 226/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Christos Evangelou (Derynia, Cipru) și Yvonne Evangelou (Derynia) (reprezentanți: C. Paschalides, Solicitor, și A. Paschalides, avocat)

      Pârâte: Banca Centrală Europeană și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               acordarea unor despăgubiri în cuantum de 1 552 110,64 euro pentru faptul că condițiile impuse la punctele 1.23-1.27 din memorandumul de înțelegere din 26 aprilie 2013 încheiat între Cipru și pârâte conțineau cerințe care încălcau flagrant o legislație de rang superior pentru protecția individului, și anume: articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 din Primul Protocol la Convenția europeană a drepturilor omului;

               —

               declararea respectivelor condiții ca fiind nule și dispunerea unei revizuiri urgente a instrumentelor de asistență financiară prevăzute la articolele 14-18 din Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate (denumit în continuare „Tratatul MES”), potrivit articolului 19, luând în considerare hotărârea Tribunalului, în vederea operării modificărilor necesare pentru respectarea acestei hotărâri și

               —

               în măsura în care despăgubirile solicitate în primul capăt de cerere nu sunt acordate deoarece condițiile menționate trebuie să fie anulate, acordarea de despăgubiri pentru încălcarea articolului 263 TFUE.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că respectivele condiții din memorandumul de înțelegere conțineau cerințe „care încălcau flagrant o normă superioară de drept pentru protecția individului” (1), întrucât:

                           —

                           norma de drept menționată este superioară deoarece este conținută în Cartă și în CEDO;

                           —

                           potrivit articolului 51 alineatul (1) din Cartă și articolului 6 alineatul (2) TUE, pârâtele au obligația să respecte și să promoveze drepturile fundamentale garantate de Cartă și de CEDO și

                           —

                           depozitele bancare constituie bunuri în sensul articolului 17 din Cartă menționat și al articolului 1 din Primul Protocol la CEDO.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că încălcările de mai jos, considerate împreună, au fost atât de ample, încât au determinat o încălcare flagrantă a unei legislații de rang superior, după cum urmează:

                           —

                           la momentul lipsirii reclamanților de depozitele lor bancare, nu existau „cazuri[…] și condiții[…] prevăzute de lege” în acquis-ul referitor la lipsirea de depozite bancare, contrar Cartei și Protocolului;

                           —

                           reclamanții au fost lipsiți de depozitele lor fără o „despăgubir[e] just[ă] acordat[ă] în timp util”, contrar articolului 17 din Cartă și articolului 1 din Protocol;

                           —

                           lipsirea de depozite este, la prima vedere, nelegală, cu excepția cazului în care, cu „respectarea principiului proporționalității, […] [este] necesar[ă] și numai dacă răspund[e] efectiv obiectivelor de interes general recunoscute de Uniune sau necesității protejării drepturilor și libertăților celorlalți” (2);

                           —

                           interesul public concurent constând în prevenirea panicii și a afectării sistemului bancar, pe termen scurt și mediu, nu a fost luat în considerare la evaluarea interesului public potrivit articolului 17 din Cartă și articolului 1 din Protocol;

                           —

                           scopul nu a fost de a aduce prejudicii sau de a penaliza Ciprul, ci de a-i aduce un beneficiu acestuia și zonei euro prin oferirea unui sprijin pentru realizarea stabilității și, astfel, prin sprijinirea instituțiilor sale financiare și a viabilității sale economice, nu prin destabilizarea acestora și

                           —

                           nu exista un raport de proporționalitate între ingerință și scopul legitim, întrucât, potrivit articolului 3 din Tratatul MES 2012, obiectivul veritabil era „mobilizarea unor resurse financiare și furnizarea, cu o condiționare strictă […] a unui sprijin pentru stabilitatea membrilor săi care se confruntă sau riscă să se confrunte cu probleme grave de finanțare, dacă este indispensabil pentru menținerea stabilității financiare a zonei euro în ansamblu și a statelor sale membre”, fără a paraliza economia acesteia.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că lipsirea reclamanților de depozitele lor nu era necesară sau proporțională.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, în cele din urmă, pârâtele au determinat lipsirea reclamanților de depozitele lor bancare deoarece, în lipsa încălcării flagrante, depozitele bancare ale reclamanților ar fi fost protejate de drepturile de care beneficiază aceștia în temeiul Cartei și al Protocolului, astfel încât pierderea reclamanților era suficient de directă și de previzibilă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, în cazul în care afirmațiile de mai sus sunt fondate, condițiile menționate trebuie declarate nule, cu toate că respectivele condiții erau adresate Ciprului, întrucât acestea îi privesc în mod direct și individual pe fiecare dintre reclamanți, pentru motivul că aceste condiții și modul în care au fost implementate încalcă Tratatul și/sau o normă de drept în legătură cu aplicarea acestuia și/sau, în măsura în care se consideră că lipsirea reclamanților de depozitul lor bancar a subminat principiul supremației legii, cu încălcarea articolului 6 alineatul (1) TUE, au constituit un abuz de putere.

      (1)  A se vedea Hotărârea din 2 decembrie 1971, Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Consiliul (5/71, Rec., p. 975).

      (2)  Articolul 52 alineatul (1) din Cartă.


title: Cauza T-622/13: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2013 — Ratioparts-Ersatzteile/OAPI — Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/23

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2013 — Ratioparts-Ersatzteile/OAPI — Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)
   (Cauza T-622/13)
   2014/C 39/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Ratioparts-Ersatzteile-Vertriebs GmbH (Euskirchen, Germania) (reprezentant: M. Koch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Norwood Promotional Products Europe, SL (Tarragona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Modificarea deciziei Camerei a doua de recurs din 11 septembrie 2013 (cauza R 1244/2012-2) în sensul respingerii opoziției B 1 796 807;

               —

               obligarea persoanei care a formulat opoziția la plata cheltuielilor aferente procedurilor opoziției și căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „NORTHWOOD professional forest equipment” pentru produse și servicii din clasele 8, 9, 20, 25 și 35 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 412 776

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Norwood Promotional Products Europe, SL

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară „NORWOOD” pentru produse din clasa 35

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza C-243/07: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 15 februarie 2008 — Carsten Brinkmann/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Risc de confuzie — Semn verbal terranus — Refuz de înregistrare)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/16

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 15 februarie 2008 — Carsten Brinkmann/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-243/07) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Risc de confuzie - Semn verbal „terranus’ - Refuz de înregistrare)
   (2008/C 128/27)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Carsten Brinkmann (reprezentant: K. van Bebber, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Terra Networks SA
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 22 martie 2007, Brinkmann/OAPI, prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată de persoana care a solicitat înregistrarea mărcii comunitare verbale „TERRANUS” pentru produse din clasa 36, împotriva deciziei R 1145/2004-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 10 iunie 2005 de respingere a acțiunii introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se refuză înregistrarea mărcii menționate, în cadrul procedurii de opoziție inițiate de titularul mărcii comunitare și naționale figurative „TERRA” pentru produse din clasa 36 — Risc de confuzie între două mărci
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Brinkmann la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza T-435/07: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2007 — New Look/OAPI (NEW LOOK)

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/25

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2007 — New Look/OAPI (NEW LOOK)
   (Cauza T-435/07)
   (2008/C 37/40)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: New Look Ltd (Weymouth, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister, și M. Blair și K. Gilbert, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs din 3 septembrie 2007, pronunțată în cauza R 670/2007-2.

               —

               suportarea de către OAPI a propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de către reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „NEW LOOK” pentru produse și servicii din clasele 3, 9, 14, 16, 18, 25, 26 și 35 — cererea nr. 2 932 606

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs: i) a comis o eroare impunând reclamantei să demonstreze dobândirea caracterului distinctiv într-un alt stat membru decât Regatul Unit și Irlanda; ii) a comis o eroare susținând că dovezile reclamantei privind utilizarea mărcii „NEW LOOK” într-o formă stilizată sau împreună cu o imagine distinctivă nu erau susceptibile să confere mărcii caracter distinctiv; și iii) nu a acordat suficientă importanță dovezilor reclamantei, privite în ansamblu, referitoare la utilizarea mărcii în Regatul Unit și Irlanda.


title: Cauza C-541/07: Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 14 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/30

         Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 14 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-541/07) (1)

   (2009/C 69/60)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


20150731045617012015/C 270/372342015TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150509303121Cauza T-234/15: Acțiune introdusă la 9 mai 2015 – Systema Teknolotzis și Pliroforikis/Comisia
 ---documentbreak--- C2702015RO3010120150509RO0037301312Acțiune introdusă la 9 mai 2015 – Systema Teknolotzis și Pliroforikis/Comisia
   (Cauza T-234/15)2015/C 270/37Limba de procedură: greaca
      Părțile

      Reclamantă: Systema Teknolotzis AE – Efarmogon Ilektronikis și Pliroforikis (Atena, Grecia) (reprezentant: E. Georgilas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            admiterea acțiunii;

            —

            anularea și eliminarea Deciziei Comisiei din 10 martie 2015 [SG-Greffe(2015) D/3003/11 martie 2015] privind recuperarea de la reclamantă a unei sume totale de șapte sute șaisprezece mii trei sute treizeci și patru de euro și cinci cenți (716334,05 euro) majorată cu dobânzi și

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 89 din Regulamentul 1268/2012 (
                  1
               ) și a obligației de motivare (articolul 296 TFUE). Reclamanta susține că decizia atacată nu motivează suficient, specific și precis respingerea cererii reclamantei cu privire la restituirea datoriei sale în cadrul unui acord tranzacțional de șapte ani referitor la proiectele PlayMancer și MOBISERV. De asemenea, pentru proiectul PowerUp, aceasta constituie o decizie implicită de respingere a cererii de restituire în trei ani a cuantumului datorat.

            2.

            Al doilea motiv se întemeiază pe o utilizare eronată și/sau pe depășirea limitelor puterii de apreciere și pe încălcarea principiului bunei administrări. Reclamanta susține că Comisia nu a ținut seama de factori importanți atunci când a adoptat decizia atacată, că nu a respectat date esențiale care îi fuseseră prezentate și că a adoptat soluții care conduc în mod inevitabil la dispariția economică a reclamantei.

            3.

            Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității. Reclamanta susține că decizia atacată nu este o măsură necesară pentru a atinge obiectivul de trezorerie urmărit. Aceasta afectează excesiv interesele vitale ale reclamantei și îi amenință existența însăși, precum și continuarea funcționării sale ca unitate de exploatare și de producție.

      (
         1
      )	Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, 31.12.2012, p. 1).


title: Cauza C-517/06: Hotărârea Curții (Camera șasea) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/98/CE — Reutilizarea informațiilor din sectorul public — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/9

         Hotărârea Curții (Camera șasea) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-517/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/98/CE - Reutilizarea informațiilor din sectorul public - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 211/16)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun și E. Montaguti, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: E. Riedl, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Absența adoptării, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public (JO L 345 din 31 decembrie 2003, p. 90)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prevăzut, toate actele cu putere de lege și administrative necesare transpunerii Directivei 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public, în legislația landurilor Styria și Salzburg, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-82/09: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Dennekamp/Parlamentul European [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind afilierea anumitor membri ai Parlamentului European la regimul de pensii suplimentare — Respingerea cererii de acces — Excepție privind protecția vieții private și a integrității individului — Articolul 8 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 — Transfer de date cu caracter personal” ]

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/11

         Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Dennekamp/Parlamentul European
   (Cauza T-82/09) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind afilierea anumitor membri ai Parlamentului European la regimul de pensii suplimentare - Respingerea cererii de acces - Excepție privind protecția vieții private și a integrității individului - Articolul 8 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 - Transfer de date cu caracter personal)
   2012/C 13/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Gert-Jan Dennekamp (Giethoorn, Țările de Jos) (reprezentanți: O. Brouwer, A. Stoffer și T. Oeyen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial N. Lorenz, H. Krück și D. Moore, ulterior N. Lorenz și D. Moore, agenți)

      Intervenienți în susținerea reclamantului: Regatul Danemarcei (reprezentanți: B. Weis Fogh, J. Bering Liisberg și S. Juul Jørgensen, agenți); Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski și H. Leppo, agenți) și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) (reprezentanți: inițial H. Hijmans și H. Kranenborg, ulterior H. Kranenborg și I. Chatelier, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei A(2008) 22050 a Parlamentului European din 17 decembrie 2008, prin care s-a respins cererea solicitantului de acces la anumite documente privind afilierea anumitor membri ai Parlamentului European la regimul de pensii suplimentare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Gert-Jan Dennekamp suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

               3.

               Regatul Danemarcei, Republica Finlanda și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-109/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 25 februarie 2016 – VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas”/Alvydas Raišelis

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 25 februarie 2016 – VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas”/Alvydas Raišelis
   (Cauza C-109/16)
   (2016/C 156/40)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas”

      Pârâtă: Alvydas Raišelis

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care o instituție de credit funcționează ca o întreprindere de investiții căreia i-au fost transferate fonduri în scopul achiziționării de obligațiuni emise de aceeași instituție de credit, însă emiterea obligațiunilor nu devine efectivă, iar acestea nu sunt transferate în proprietatea persoanei care a plătit fondurile, în condițiile în care acestea din urmă au fost deja debitate din contul bancar al persoanei respective, au fost transferate într-un cont deschis în numele instituției de credit și nu sunt rambursabile, iar intenția legislativă națională într-un astfel de caz nu este clară în ceea ce privește aplicarea unui sistem specific de protecție, articolul 1 alineatul (1) din Directiva privind sistemele de garantare a depozitelor (1) și articolul 1 alineatul (4) din Directiva privind sistemele de compensare pentru investitori (2) pot fi aplicate în mod direct pentru a determina sistemul de acoperire aplicabil, iar utilizarea preconizată a fondurilor constituie criteriul decisiv în acest scop? Aceste dispoziții ale directivelor prezintă claritatea, precizia și caracterul necondiționat necesare și conferă drepturi particularilor, astfel încât să poată fi invocate de particulari în fața instanțelor naționale pentru a-și întemeia cererile de plată a compensațiilor formulate împotriva organismului de stat care furnizează acoperirea asigurării?

               2)

               Articolul 2 alineatul (2) din Directiva privind sistemele de compensare pentru investitori, care precizează tipurile de creanțe care sunt acoperite de sistemul de compensare a investitorilor, trebuie să fie înțeles și interpretat în sensul că acoperă și solicitările de rambursare a fondurilor pe care o întreprindere de investiții le datorează investitorilor și care nu sunt deținute în numele acestora din urmă?

               3)

               În cazul în care răspunsul la cea de a doua întrebare este afirmativ, articolul 2 alineatul (2) din Directiva privind sistemele de compensare pentru investitori, care precizează tipurile de creanțe care sunt acoperite de sistemul de compensare, prezintă claritatea, precizia și caracterul necondiționat necesare și conferă drepturi particularilor, astfel încât această dispoziție să poată fi invocată de particulari în fața instanțelor naționale pentru a-și întemeia cererile de plată a compensațiilor formulate împotriva organismului de stat care furnizează acoperirea asigurării?

               4)

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva privind sistemele de garantare a depozitelor trebuie să fie înțeles și interpretat în sensul că definiția termenului „depozit” potrivit acestei directive include și fondurile transferate, cu acordul persoanei, dintr-un cont personal într-un cont deschis în numele unei instituții de credit, care este deținut la aceeași instituție de credit și care este destinat să asigure plata pentru emisiunea viitoare de obligațiuni ale acestei instituții?

               5)

               Articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (3) din Directiva privind sistemele de garantare a depozitelor, analizate împreună, trebuie să fie interpretate în sensul că plata asigurării unui depozit până la suma menționată la articolul 7 alineatul (1) trebuie să fie făcută fiecărei persoane a cărei creanță poate fi stabilită înainte de data la care a fost efectuată constatarea menționată la articolul 1 alineatul (3) litera (i) din Directiva privind sistemele de garantare a depozitelor sau înainte de data la care s-a dat hotărârea menționată la articolul 1 alineatul (3) litera (ii) din directiva respectivă?

      (1)  Directiva 94/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor (JO L 135, p. 5, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 163).

      (2)  Directiva 97/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 martie 1997 privind sistemele de compensare pentru investitori (JO L 84, p. 22, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 222).


title: Cauza T-690/16: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2016 – Enrico Colombo și Giacomo Corinti/Comisia

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/37

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2016 – Enrico Colombo și Giacomo Corinti/Comisia
   (Cauza T-690/16)
   (2017/C 022/52)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Italia), Giacomo Corinti (Ispra, Italia) (reprezentanți: R. Colombo și G. Turri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de atribuire (referințe necunoscute), comunicată prin nota din 20 iulie 2016, ref. Ares(2016)371182, prin care Comisia Europeană, CCR– administrarea sitului Ispra, a atribuit contractul CCR/IPR/2016/C.4/0002/OC având ca obiect „[l]ucrări de construcție și de întreținere a unor conducte de apă și a unor de substații de încălzire urbană/răcire la CCR din Ispra”, societății Carmet S.A.S di Fietta Graziella & C;

               —

               anularea notei din 20 iulie 2016 ref. Ares(2016)371182 prin care Comisia Europeană, CCR – administrarea sitului Ispra, a comunicat rezultatul procedurii de cerere de ofertă;

               —

               anularea proceselor-verbale din 13 mai 2016 și din 28 iunie 2016;

               —

               repararea prejudiciului, cu titlu principal, în natură, în special prin intermediul declarației de nulitate, de anulare sau de ineficacitate a contractului încheiat între Comisia Europeană și Carmet S.A.S di Fietta Graziella & C la 19 august 2016, precum și prin substituirea RTI societății citate anterior în calitate de ofertant câștigător;

               —

               repararea prejudiciului, cu titlu subsidiar, prin echivalent, până la suma de 500 000 de euro sau la suma superioară sau inferioară pe care Tribunalul o va aprecia drept adecvată, pe lângă dobânzile care s-au scurs și reevaluarea monetară la data plății.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă drept motive ale acțiunii încălcarea articolelor 105 și 107 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, 26.10.2012, p. 1), încălcarea lex specialis privind cererea de ofertă în discuție, încălcarea principiului egalității de tratament și a procesului echitabil, precum și abuz de putere.
   Trebuie să se arate, în această privință, că oferta prezentată de ofertantul câștigător ar fi trebuit să fie exclusă întrucât nu îndeplinea condițiile privind capacitatea juridică și tehnică prevăzute de lex specialis.


title: Cauza F-43/15: Acțiune introdusă la 13 martie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/29

         Acțiune introdusă la 13 martie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-43/15)
   (2015/C 178/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a recunoaște doar un grad de invaliditate permanentă parțială de 2 %, în urma unui accident de muncă al cărui victimă a fost reclamantul.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-348/16 OP-R: Ordonanța Tribunalului din 13 iulie 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA („Măsuri provizorii — Clauză compromisorie — Hotărâre pronunțată în lipsă — Cerere de suspendare a executării hotărârii — Necompetență”)

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/30

         Ordonanța Tribunalului din 13 iulie 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA
   (Cauza T-348/16 OP-R)
   ((„Măsuri provizorii - Clauză compromisorie - Hotărâre pronunțată în lipsă - Cerere de suspendare a executării hotărârii - Necompetență”))
   (2017/C 300/37)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Salonic, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) (reprezentanți: M. Pesquera Alonso și F. Sgritta, agenți, asistați de E. Kourakis, avocat)

      Obiectul

   Cerere formulată în temeiul articolului 123 alineatul (4) și al articolului 156 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, prin care se solicită suspendarea executării Hotărârii din 6 aprilie 2017, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16, nepublicată, EU:T:2017:268)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-480/15: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2017 – Agria Polska și alții/Comisia („Concurență — Înțelegere — Abuz de poziție dominantă — Piața distribuției de produse fitosanitare — Decizie de respingere a unei plângeri — Presupus comportament anticoncurențial al unor producători și al unor distribuitori — Acțiune concertată sau coordonată de depunere a unor plângeri de către producători și de către distribuitori în fața autorităților administrative și penale — Denunțare a unor pretinse încălcări ale reglementării aplicabile de către importatori paraleli — Controale administrative efectuate ulterior de autoritățile administrative — Aplicarea unor sancțiuni administrative și penale de autoritățile naționale către importatorii paraleli — Asimilarea depunerii de plângeri de către producători și de către distribuitori cu unele acțiuni șicanatoare sau cu unele abuzuri de proceduri administrative — Lipsa interesului Uniunii — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă”)

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/19

         Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2017 – Agria Polska și alții/Comisia
   (Cauza T-480/15) (1)

   ((„Concurență - Înțelegere - Abuz de poziție dominantă - Piața distribuției de produse fitosanitare - Decizie de respingere a unei plângeri - Presupus comportament anticoncurențial al unor producători și al unor distribuitori - Acțiune concertată sau coordonată de depunere a unor plângeri de către producători și de către distribuitori în fața autorităților administrative și penale - Denunțare a unor pretinse încălcări ale reglementării aplicabile de către importatori paraleli - Controale administrative efectuate ulterior de autoritățile administrative - Aplicarea unor sancțiuni administrative și penale de autoritățile naționale către importatorii paraleli - Asimilarea depunerii de plângeri de către producători și de către distribuitori cu unele acțiuni șicanatoare sau cu unele abuzuri de proceduri administrative - Lipsa interesului Uniunii - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă”))
   (2017/C 221/24)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamante: Agria Polska sp. z o.o. (Sosnowiec, Polonia), Agria Chemicals Poland sp. z o.o. (Sosnowiec), Star Agro Analyse und Handels GmbH (Allerheiligen bei Wildon, Austria) și Agria Beteiligungsgesellschaft mbH (Allerheiligen bei Wildon) (reprezentanți: S. Dudzi și J. Budzik, ulterior P. Graczyk și W. Rocławski, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Szczodrowski, A. Dawes și J. Norris-Usher, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea deciziei C(2015) 4284 final a Comisiei din 19 iunie 2015 [cazul AT.39864 – BASF (anterior AGRIA și alții/BASF și alții)] prin care se respinge plângerea introdusă de reclamante cu privire la încălcările articolului 101 și/sau ale articolului 102 TFUE, pretins săvârșite în principal de 13 întreprinderi producătoare și distribuitoare de produse fitosanitare cu ajutorul sau prin intermediul a patru organizații profesionale și al unui cabinet de avocați.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH și Agria Beteiligungsgesellschaft mbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza C-448/09 P: Recurs introdus la 18 noiembrie 2009 de Royal Appliance International GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 15 septembrie 2009 în cauza T-446/07 — Royal Appliance International GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale); celelalte părți în proces: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/30

         Recurs introdus la 18 noiembrie 2009 de Royal Appliance International GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 15 septembrie 2009 în cauza T-446/07 — Royal Appliance International GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale); celelalte părți în proces: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH
   (Cauza C-448/09 P)
   2010/C 24/56
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Royal Appliance International GmbH (reprezentanți: K.-J. Michaeli șo M. Schork, avocați)
   Celelalte părți în proces:

               —

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

               —

               BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

         Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 15 septembrie 2009 în cauza T-446/07;

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne pronunțate la 3 octombrie 2007 în cauza R 572/2006-4;

               —

               obligarea pârâtului și a intervenientei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă atât în primă instanță, cât și în procedura de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță prin care a fost confirmată Decizia camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 3 octombrie 2007. Tribunalul și camera de recurs consideră că există un risc de confuzie între marca germană „sensixx”, invocată în cadrul procedurii de opoziție, și marca înregistrată „Centrixx” cu privire la produsul „aspirator”. Se susține că marca invocată în cadrul procedurii de opoziție a fost radiată cu titlu definitiv pentru produsul „aspirator” după ziua adoptării deciziei Camerei de recurs și înainte de dezbaterea de la Tribunal. Tribunalul a respins o cerere de suspendare introdusă inițial și a considerat decăderea mărcii invocate în cadrul procedurii de opoziție ca lipsită de relevanță din punct de vedere juridic, deoarece decăderea nu intră în contextul de fapt și de drept al litigiului cu care fusese sesizată camera de recurs și, astfel,nu trebuie luată în considerare nici de Tribunal.
   Recurenta consideră că, prin neluarea în considerare a decăderii mărcii invocate în cadrul procedurii de opoziție, Tribunalul ignoră condițiile legale ale motivelor de suspendare prevăzute la articolul 77 din Regulamentul de procedură. Modificarea situației de fapt, decisivă pentru soluționarea litigiului, privește validitatea mărcii invocate în cadrul procedurii de opoziție, validitate asupra căreia recurenta nu are nicio influență. Această modificare a înlăturat motivul opoziției împotriva înregistrării mărcii și ar fi trebuit să fie luată în considerare în mod obligatoriu. Aceasta rezultă din dreptul fundamental al recurentei la proprietate, drept care include cererea de înregistrare a mărcii. Recurenta susține că, în urma refuzului de a lua în considerare decizia iminentă de radiere care urma să fie pronunțată de Oberlandesgericht München cu privire la marca invocată în cadrul procedurii de opoziție, Tribunalul examinează similitudinea listelor de produse cu privire la două mărci dintre care una era lipsită aproape în totalitate de validitate la momentul deciziei. În acest mod, Tribunalul încalcă articolul 45 din Regulamentul privind marca comunitară (denumit în continuare RMC) deoarece, în momentul pronunțării hotărârii Tribunalului, nu mai existau drepturi ale terților de vreme ce radierea mărcii invocate în cadrul procedurii de opoziție era deja aproape o certitudine. Potrivit recurentei, instanțele Comunității înseși au admis excepții de la interdicția luării în considerare a faptelor noi, având în vedere că au hotărât că deciziile instanțelor naționale pot fi luate în considerare și atunci când acestea au fost prezentate în proces pentru prima dată în fața Tribunalului. Aceasta trebuie să fie situația în special atunci când recurenta nu are nicio influență asupra datei deciziei camerei de recurs, care a fost pronunțată, precum în speță, cu puțin timp înainte de expirarea termenului de grație al utilizării, de vreme ce momentul pronunțării deciziei se află numai la discreția camerei de recurs. O decizie cu privire la înregistrarea mărcii, bazată pe un astfel de temei arbitrar, contrazice sensul și scopul dreptului comunitar al mărcii.
   În plus, recurenta critică aplicarea eronată a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC. Potrivit recurentei, Tribunalul și-a îndeplinit în mod insuficient obligația de examinare și de motivare. Astfel, acesta nu a luat în considerare fapte relevante cu privire la produsele din speță și cu privire la efectele acestora asupra consumatorului și, prin urmare, a aplicat criterii de apreciere eronate cu privire la problema gradului de atenție și a similitudinii produselor. În ceea ce privește similitudinea mărcilor, Tribunalul nu a evaluat în mod egal punctele comune și diferențele dintre mărci și, în special în ceea ce privește aprecierea similitudinii vizuale, s-a întemeiat pe punctele comune nerelevante. Potrivit recurentei, Tribunalul nu a luat în considerare pronunția mărcii comunitare solicitate în circuitul comercial german relevant în speță și, referindu-se la termenul „center”, dar negând o asociere cu această noțiune, nu a făcut decât să întărească mai mult caracterul contradictoriu, contestat în acțiune, al aprecierii similitudinii fonetice și conceptuale. Tribunalul nu ține seama de norme fundamentale de percepție fonetică atunci când admite o pronunție deosebit de sonoră a terminației „xx” și denaturează observațiile cu privire la situația de fapt prezentate de reclamant, presupunând că recurenta atribuie ambelor mărci o semnificație clară. În sfârșit, Tribunalul examinează în mod eronat condițiile riscului de confuzie întrucât nu analizează gradul de atenție al participanților la circuitul comercial la momentul vânzării și, în consecință, admite în mod eronat o echivalare a percepției fonetice cu percepția vizuală.


title: Cauza F-52/11: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2011 — ZZ/BEI

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/37

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2011 — ZZ/BEI
   (Cauza F-52/11)
   2011/C 186/70
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea scrisorii prin care președintele BEI a declarat că în urma deciziei Comitetului de anchetă prin care s-a respins plângerea privind hărțuirea la locul de muncă introdusă de reclamant nu era necesară luarea niciunei măsuri, precum și anularea altor decizii referitoare la anchetarea hărțuirii la locul de muncă. Pe de altă parte, constatarea faptului că reclamantul este victima hărțuirii la locul de muncă.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea scrisorii din data de 1 septembrie 2010 în măsura în care președintele BEI, pe lângă faptul că nu a adoptat nicio măsură împotriva hărțuirii la locul de muncă a cărei victimă este de mai mulți ani reclamantul, a reținut că poate exercita un control asupra fondului motivelor Comitetului de anchetă;

               —

               anularea raportului și a concluziilor adoptate la 30 iunie 2010 de Comitetul de anchetă, în măsura în care acesta nu a desfășurat nicio cercetare cu privire la conduita Comitetului de recurs și a membrilor săi, în măsura în care a definit hărțuirea la locul muncă, și, în sfârșit, în măsura în care a respins recursul, a limitat inițiativa sa numai la examinarea conduitei unor persoane și a exclus în mod arbitrar cercetarea unora dintre faptele semnalate;

               —

               anularea scrisorilor din datele de 17 noiembrie 2010 și 30 noiembrie 2010 prin care, în cadrul procedurii prevăzute la articolul 41 din Regulamentul personalului, președintele BEI nu a permis reclamantului să se reprezinte singur, în timp ce Banca a fost reprezentată de un angajat propriu;

               —

               anularea mesajului din 14 aprilie 2011, prin care directorul de resurse umane a refuzat acordarea oricărei despăgubiri;

               —

               anularea tuturor actelor conexe, subsecvente și prealabile, între care, în orice caz, a celor utilizate de Comitet în legătură cu hărțuirea la locul de muncă;

               —

               constatarea faptelor de hărțuire la locul de muncă îndreptate împotriva reclamantului;

               —

               obligarea BEI la încetarea faptelor de hărțuire la locul de muncă îndreptate împotriva reclamantului și la repararea prejudiciilor fizice, morale și materiale rezultate din acestea, precum și la plata cheltuielilor de judecată și a dobânzilor, cu actualizarea sumelor acordate.


title: Cauza C-207/08: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 11 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Panevėžio apygardos teismas — Republica Lituania) — Procedură penală împotriva Edgar Babanov (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Agricultură — Libera circulație a mărfurilor — Legislație națională care interzice cultivarea oricărui tip de cânepă)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/15

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 11 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Panevėžio apygardos teismas — Republica Lituania) — Procedură penală împotriva Edgar Babanov
   (Cauza C-207/08) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Agricultură - Libera circulație a mărfurilor - Legislație națională care interzice cultivarea oricărui tip de cânepă)
   (2008/C 285/24)
   Limba de procedură: lituaniana
   Instanța de trimitere
   Panevėžio apygardos teismas
   Partea din acțiunea principală
   Edgar Babanov
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Panevėžio Apygardos Teismas — Compatibilitatea cu dreptul Uniunii Europene a unei legislații naționale care prevede răspunderea penală pentru cultivarea oricărui tip de cânepă — Posibilitatea unei instanțe de a aplica legislația națională atunci când conținutul de substanțe active din cânepă nu depășește o anumită limită
   Dispozitivul

               1)

               Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale care are drept efect interzicerea cultivării și deținerii cânepii destinate producției de fibre vizată de regulamentul menționat.

               2)

               Dreptul comunitar se opune ca o instanță a unui stat membru să aplice o legislație națională care, încălcând Regulamentul nr. 1782/2003, are ca efect interzicerea cultivării și deținerii cânepii destinate producției de fibre vizată de regulamentul menționat.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza F-101/08: Acțiune introdusă la 8 decembrie 2008 — Pappas/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/77

         Acțiune introdusă la 8 decembrie 2008 — Pappas/Comisia
   (Cauza F-101/08)
   (2009/C 44/138)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Spyros A. Pappas (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Barattini, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea Deciziei Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale care stabilește drepturile la pensie pentru limită de vârstă ale reclamantului și care calculează numărul ratelor anuale care trebuie luate în considerare pentru stabilirea acestor drepturi.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale din 6 februarie 2008 care stabilește drepturile la pensie pentru limită de vârstă ale reclamantului precum și a Deciziilor din 22 februarie 2003 și din 27 februarie 2003 care determină numărul ratelor anuale care trebuie luate în considerare pentru stabilirea acestor drepturi.

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-32/07: Acțiune introdusă la data de 29 ianuarie 2007 — Comisia/Regatul Spaniei

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/17

         Acțiune introdusă la data de 29 ianuarie 2007 — Comisia/Regatul Spaniei
   (Cauza C-32/07)
   (2007/C 82/30)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Vidal Puig și W. Wils, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2001/84/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind dreptul de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2001/84/CE în dreptul intern a expirat la data de 31 decembrie 2005.

      (1)  JO L 272, p. 32.


title: Cauza C-89/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libertatea de stabilire — Articolul 43 CE — Sănătate publică — Exploatare a laboratoarelor de analize de biologie medicală — Legislație națională care limitează la 25 % din capitalul social participarea asociaților care nu exercită profesia de biolog — Interdicție de a participa la capitalul a mai mult de două societăți care exploatează în comun unul sau mai multe laboratoare de analize de biologie medicală — Obiectiv vizând asigurarea independenței profesionale a biologilor — Obiectiv vizând menținerea unei pluralități a ofertei în materie de biologie medicală — Coerență — Proporționalitate)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-89/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libertatea de stabilire - Articolul 43 CE - Sănătate publică - Exploatare a laboratoarelor de analize de biologie medicală - Legislație națională care limitează la 25 % din capitalul social participarea asociaților care nu exercită profesia de biolog - Interdicție de a participa la capitalul a mai mult de două societăți care exploatează în comun unul sau mai multe laboratoare de analize de biologie medicală - Obiectiv vizând asigurarea independenței profesionale a biologilor - Obiectiv vizând menținerea unei pluralități a ofertei în materie de biologie medicală - Coerență - Proporționalitate)
   2011/C 55/07
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și E. Traversa, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și B. Messmer, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 43 CE — Norme în materie de funcționare a laboratoarelor de analiză de biologie medicală — Legislație națională care limitează la 25 % din capitalul social participarea asociaților neprofesioniști — Interzicerea participării la capitalul a mai mult de două societăți care exploatează în comun unul sau mai multe laboratoare de biologie medicală — Restricționări ale libertății de stabilire justificate de obiectivul protecției sănătății publice și proporționale?

      Dispozitivul

               1.

               Interzicând biologilor să dețină participații la mai mult de două societăți constituite în vederea exploatării în comun a unuia sau mai multor laboratoare de analize de biologie medicală, Republica Franceză nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Republica Franceză și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza C-115/08: Hotărârea Curții (Marea cameră) din 27 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Linz — Austria) — Land Oberösterreich/ČEZ, as (Acțiune prin care se urmărește încetarea unei poluări sau a unor riscuri de poluare a unui bun imobil de către o centrală nucleară situată pe teritoriul unui alt stat membru — Obligație de a tolera poluarea și riscurile de poluare ocazionată de instalații autorizate de o autoritate administrativă națională — Neluarea în considerare a autorizațiilor emise în alte state membre — Egalitate de tratament — Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate în domeniul de aplicare al Tratatului CEEA)

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/5

         Hotărârea Curții (Marea cameră) din 27 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Linz — Austria) — Land Oberösterreich/ČEZ, as
   (Cauza C-115/08) (1)

   (Acțiune prin care se urmărește încetarea unei poluări sau a unor riscuri de poluare a unui bun imobil de către o centrală nucleară situată pe teritoriul unui alt stat membru - Obligație de a tolera poluarea și riscurile de poluare ocazionată de instalații autorizate de o autoritate administrativă națională - Neluarea în considerare a autorizațiilor emise în alte state membre - Egalitate de tratament - Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate în domeniul de aplicare al Tratatului CEEA)
   2009/C 312/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht Linz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Land Oberösterreich

      Pârâtă: ČEZ, as

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesgericht Linz (Austria) — Interpretarea principiilor de liberă circulație a mărfurilor, libertate de stabilire, nediscriminare pe motivul cetățeniei și cooperare loială — Dispoziție națională care nu prevede decât o acțiune în despăgubiri pentru noxele cauzate de instalațiile care au făcut obiectul unei autorizații administrative — Limitarea aplicării acestei dispoziții numai la autorizațiile eliberate de autoritățile naționale, având drept consecință posibilitatea de a intenta o acțiune civilă în încetarea tulburării cauzate de noxele care provin de la o instalație situată pe teritoriul unui alt stat membru — Centrala nucleară de la Temelín

      Dispozitivul

               1.

               Principiul interzicerii discriminărilor pe motiv de cetățenie sau naționalitate în domeniul de aplicare al Tratatului CEEA se opune aplicării unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în acțiunea principală, în temeiul căreia o întreprindere care dispune de autorizațiile administrative necesare pentru exploatarea unei centrale nucleare situate pe teritoriul unui alt stat membru poate face obiectul unei acțiuni judecătorești prin care se urmărește să se obțină încetarea poluării provocate sau care riscă să fie provocată terenurilor învecinate de această instalație, în timp ce întreprinderile care dispun de o instalație industrială situată în statul membru al forului și care beneficiază de o autorizație administrativă pe teritoriul acestuia nu pot face obiectul unei asemenea acțiuni și nu sunt expuse decât unei acțiuni având ca obiect plata unei indemnizații pentru prejudiciile suferite de un teren învecinat.

               2.

               Instanța națională are obligația ca, în cea mai mare măsură posibilă, să interpreteze legea internă pe care trebuie să o aplice în conformitate cu cerințele dreptului comunitar. În cazul în care o astfel de aplicare conformă nu este posibilă, instanța națională are obligația să aplice integral dreptul comunitar și să protejeze drepturile conferite de acesta particularilor, înlăturând, dacă este nevoie, aplicarea oricărei dispoziții în măsura în care, în împrejurările cauzei, aplicarea acesteia ar conduce la un rezultat contrar dreptului comunitar.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza T-524/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 iunie 2009 — AVLUX/Parlamentul European ( Acțiune în anulare — Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de ofertă în vederea extinderii și renovării clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg — Respingerea ofertei unui candidat — Anularea procedurii de atribuire a constractului — Nepronunțarea asupra fondului )

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/22

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 iunie 2009 — AVLUX/Parlamentul European
   (Cauza T-524/08) (1)

   („Acțiune în anulare - Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de ofertă în vederea extinderii și renovării clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg - Respingerea ofertei unui candidat - Anularea procedurii de atribuire a constractului - Nepronunțarea asupra fondului”)
   2009/C 193/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: AIB-Vinçotte Luxembourg (AVLUX ASBL) (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: R. Adam, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Ecker și D. Petersheim, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Parlamentului European din 2 octombrie 2008 de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul cererii de oferte în vederea renovării și extinderii clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg (JO 2008, S 193-254240)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza C-101/15 P: Recurs introdus la 27 februarie 2015 de Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 17 decembrie 2014 în cauza T-72/09, Pilkington Group Limited și alții/Comisia

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/45

         Recurs introdus la 27 februarie 2015 de Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 17 decembrie 2014 în cauza T-72/09, Pilkington Group Limited și alții/Comisia
   (Cauza C-101/15 P)
   (2015/C 138/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (reprezentanți: S. Wisking și K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea în parte a Hotărârii pronunțate în cauza T-72/09 în măsura în care respinge acțiunea formulată împotriva articolului 2 litera (c) din decizie;

               —

               reducerea amenzii aplicate recurentelor prin articolul 2 litera (c) din decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele susțin că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea punctului 13 din Orientările Comisiei din 2006 privind calcularea amenzilor (1) prin faptul că a apreciat că Comisia era îndreptățită să țină seama, la determinarea valorii relevante a vânzărilor, de vânzări efectuate pe baza unor contracte anterioare perioadei încălcării și care nu au fost renegociate în perioada acesteia. Întrucât astfel de vânzări nu puteau fi afectate de încălcare, nu era corect din punct de vedere legal să fie luate în considerare la determinarea cuantumului de bază al amenzii.

               În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul 1/2003 (2) prin faptul că a apreciat că cuantumul final al amenzii nu depășea plafonul legal de 10 %. Rata de schimb adecvată pentru calcularea plafonului de 10 % nu este rata medie de schimb a BCE pentru anul financiar care precedă adoptarea deciziei, ci rata de schimb a BCE aplicabilă la data adoptării deciziei.

               În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a interpretat în mod greșit principiile egalității de tratament și proporționalității și nu și-a exercitat competența de fond cu intensitatea impusă de jurisprudența Curții de Justiție.

      (1)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-807/16: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2016 – MIP Metro/EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/48

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2016 – MIP Metro/EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)
   (Cauza T-807/16)
   (2017/C 022/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Association française de normalisation (Afnor) (La Plaine Saint-Denis, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii „N & NF TRADING” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 086 884

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 iulie 2016 în cauza R 1109/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-227/10: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 10 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/21

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 10 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-227/10) (1)

   2011/C 211/40
   Limba de procedură: estona
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza T-375/08 P: Recurs introdus la 10 septembrie 2008 de Bart Nijs împotriva Ordonanței pronunțate la 26 iunie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-108/07, Nijs/Curtea de Conturi

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/46

         Recurs introdus la 10 septembrie 2008 de Bart Nijs împotriva Ordonanței pronunțate la 26 iunie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-108/07, Nijs/Curtea de Conturi
   (Cauza T-375/08 P)
   (2008/C 301/78)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (reprezentanți: F. Rollinger și A. Hertzog, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Declararea cererii de recurs ca admisibilă;

               —

               declararea cererii de recurs ca fondată;

               —

               în consecință, anularea Ordonanței din 26 iunie 2008 din cauza F-108/07, Bart Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-371/08 P.


title: Cauza C-190/09: Ordonanța președintelui Curții (Camera a opta) din 7 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cipru

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/27

      Ordonanța președintelui Curții (Camera a opta) din 7 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cipru
      (Cauza C-190/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/47)
      Limba de procedură: greaca
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 180, 1.8.2009.


               25.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/22

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2010 de Konkurrenten.no AS împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-14/10)
   2010/C 320/11
   La data de 2 septembrie 2010, Konkurrenten.no AS, reprezentată de Jon Midthjell, avocat, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, NORWAY a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere, la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 254/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 21 iunie 2010 (AS Oslo Sporveier și AS Sporveisbussene);

               2.

               să oblige pârâtul la plata cheltuielilor de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Reclamantul, Konkurrenten.no AS, este un operator privat de pe piața norvegiană de autobuze expres.

               —

               La 11 august 2006, reclamantul a depus o plângere la Autoritatea AELS de Supraveghere prin care susținea că orașul Oslo a acordat ajutor de stat întreprinderii AS Oslo Sporveier (în prezent: Ruter AS) și filialei acesteia, AS Sporveisbussene (în prezent: Unibuss AS), încălcând articolul 61 din Acordul privind SEE.

               —

               Prin decizia contestată, Autoritatea AELS de Supraveghere a închis cazul. Aceasta a considerat că fusese acordat un ajutor de stat contrar articolului 61 alineatul (1) și articolului 49 din Acordul privind SEE și Regulamentului (CE) nr. 1370/2007. De asemenea, aceasta a considerat că era vorba despre un ajutor existent în temeiul articolului 1 litera (b) punctele (i) și (v) din Protocolul 3 partea 1 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție și că acest ajutor a încetat în 2008. Autoritatea AELS de Supraveghere a concluzionat că nu mai era necesară nicio măsură suplimentară.

               —

               Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           a calificat în mod greșit ajutorul acordat între 2000 și 2008 ca fiind ajutor existent, ținând cont de faptul că o nouă licență de operare a transportului cu autobuze locale în orașul Oslo a fost acordată la sfârșitul lui 1999 și că aceasta nu și-a îndeplinit obligația de a deschide o procedură oficială de investigare;

                           —

                           a calificat în mod greșit ajutorul acordat între 1997 și 2000 ca fiind ajutor existent, ținând cont de liberalizarea pieței de transport cu autobuzul și că aceasta nu și-a îndeplinit obligația de a deschide o procedură oficială de investigare; precum și că

                           —

                           nu și-a motivat suficient decizia.


title: Cauza T-166/09 P: Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2010 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Ordonanță de trimitere — Decizie care nu poate fi atacată cu recurs — Acțiune în despăgubiri — Procedură precontencioasă — Vicii de procedură — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/36

         Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-166/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Ordonanță de trimitere - Decizie care nu poate fi atacată cu recurs - Acțiune în despăgubiri - Procedură precontencioasă - Vicii de procedură - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2010/C 234/65
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 18 februarie 2009, Marcuccio/Comisia (F-70/07, nepublicată încă în Repertoriu), și care vizează anularea acestei ordonanțe.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-199/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 decembrie 2014 – Vanbreda Risk & Benefits/Comisia ( „Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Furnizare de servicii de asigurări de bunuri și de persoane — Respingerea ofertei depuse de un ofertant — Cerere de suspendare a executării — Admisibilitate — Fumus boni juris — Urgenţă — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/20

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 decembrie 2014 – Vanbreda Risk & Benefits/Comisia
   (Cauza T-199/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizare de servicii de asigurări de bunuri și de persoane - Respingerea ofertei depuse de un ofertant - Cerere de suspendare a executării - Admisibilitate - Fumus boni juris - Urgenţă - Evaluare comparativă a intereselor”))
   (2015/C 056/27)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Vanbreda Risk & Benefits (Anvers, Belgia) (reprezentanți: P. Teerlinck și P. de Bandt, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și L. Cappelletti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii având ca obiect, în esență, suspendarea executării Deciziei Comisiei din 30 ianuarie 2014 prin care aceasta a respins oferta depusă de reclamantă în urma unei cereri de ofertă pentru un contrat de asigurare de bunuri și de persoane și prin care s-a atribuit contractul unei alte societăți

      Dispozitivul

               1)

               Suspendă Decizia Comisiei Europene din 30 ianuarie 2014 prin care aceasta a respins oferta prezentată de Vanbreda Risk & Benefits în urma unei cereri de ofertă pentru un contract de asigurare de bunuri și de persoane și prin care a atribuit acest contract unei alte societăți, în ceea ce privește atribuirea lotului nr. 1.

               2)

               Menține efectele acestei Decizii a Comisiei din 30 ianuarie 2014 până la expirarea termenului de recurs împotriva prezentei ordonanțe.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.