title: Cauza C-569/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 10 noiembrie 2016 – Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 10 noiembrie 2016 – Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer
   (Cauza C-569/16)
   (2017/C 053/27)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Stadt Wuppertal

      Pârâtă: Maria Elisabeth Bauer

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (1) sau articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) recunoaște moștenitorului unui angajat care a decedat în timpul exercitării raportului de muncă dreptul la o compensație financiară pentru concediul anual care îi revenea angajatului înaintea decesului, drept exclus de articolul 7 alineatul 4 din Legea federală privind concediul (Bundesurlaubsgesetz, denumită în continuare „BUrlG”) coroborat cu articolul 1922 alineatul 1 din Codul civil german (Bürgerliches Gesetzbuch, denumit în continuare „BGB”)?

      (1)  JO L 299, p. 9, Ediţie specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza T-112/15: Acțiune introdusă la 2 martie 2015 – Republica Elenă/Comisia

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/27

         Acțiune introdusă la 2 martie 2015 – Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-112/15)
   (2015/C 171/32)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: Ι.-Κ. Chalkias, G. Kanellopoulos, Ε. Leftheriotou și Α.-Ε. Vasilopoulou)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C (2014) 10135] (JO L 369, p. 71), în măsura în care sunt excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană cheltuieli efectuate în sectorul ajutoarelor pe suprafață în anul de cerere 2008 și care reprezintă: a) 10 % din suma totală a cheltuielilor efectuate pentru ajutorul pentru pășuni; b) 5 % din suma totală a cheltuielilor efectuate pentru ajutoarele suplimentare cuplate și c) 5 % din suma totală a cheltuielilor efectuate în sectorul dezvoltării rurale.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               În ceea ce privește rectificarea de 10 % impusă pentru zonele de pășuni:

                           —

                           prin primul motiv de anulare se invocă faptul că articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 (1) al Comisiei din 21 aprilie 2004 a fost interpretat și aplicat în mod eronat în legătură cu definiția pășunilor, precum și motivarea insuficientă și încălcarea principiului proporționalității.

               2.

               În ceea ce privește rectificările de 5 % impuse pentru ajutoarele suplimentare cuplate pe suprafață și pentru măsurile de dezvoltare rurală:

                           —

                           prin al doilea motiv de anulare se susține că rectificarea financiară de 5 % pentru ajutoarele suplimentare cuplate pe suprafață a fost impusă ca urmare a unei erori de fapt, cu o motivare insuficientă și cu încălcarea principiului proporționalității;

                           —

                           prin al treilea motiv de anulare reclamanta arată că rectificarea financiară de 5 % prevăzută pentru ajutoarele din al doilea pilon a fost impusă nejustificat și că, în orice caz, aprecierea efectuată de Comisie în această privință este afectată de o eroare de fapt și este vădit disproporționată în raport cu riscul estimat în concluziile sale pe fond legate de al doilea pilon. Mai concret, în ceea ce privește măsura 214 din Programul de Dezvoltare Rurală, se susține că rectificarea impusă este în parte cea de a doua consecutivă pentru același obiect, motiv pentru care este nelegitimă și trebuie declarată nulă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).


title: Cauza C-395/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Vodafone GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Trimitere preliminară — Cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice — Directiva 2002/21/CE — Articolul 7 alineatul (3) — Procedură de consolidare a pieței interne de comunicații electronice — Directiva 2002/19/CE — Articolele 8 și 13 — Operator desemnat ca având o putere semnificativă pe piață — Obligații impuse de autoritățile naționale de reglementare — Controlul prețurilor și obligațiile în ceea ce privește sistemul de contabilitate a costurilor — Autorizație privind tarifele pentru serviciile de terminare a apelurilor la puncte mobile)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Vodafone GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-395/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice - Directiva 2002/21/CE - Articolul 7 alineatul (3) - Procedură de consolidare a pieței interne de comunicații electronice - Directiva 2002/19/CE - Articolele 8 și 13 - Operator desemnat ca având o putere semnificativă pe piață - Obligații impuse de autoritățile naționale de reglementare - Controlul prețurilor și obligațiile în ceea ce privește sistemul de contabilitate a costurilor - Autorizație privind tarifele pentru serviciile de terminare a apelurilor la puncte mobile))
   (2016/C 098/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vodafone GmbH

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă cadru) trebuie interpretat în sensul că, atunci când o autoritate națională de reglementare a impus unui operator, care a fost desemnat ca având o putere semnificativă pe piață, obligația să presteze servicii de terminare a apelurilor la puncte mobile și a supus autorizării tarifele pentru aceste servicii la încheierea procedurii prevăzute de dispoziția amintită, acea autoritate națională de reglementare este ținută să urmeze din nou procedura menționată înainte de fiecare eliberare, către acel operator, a unei autorizații privind aceste tarife, atunci când această din urmă autorizație poate să afecteze comerțul dintre statele membre în sensul dispoziției amintite.

      (1)  JO C 372, 20.10.2014.


title: Cauza T-74/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 octombrie 2009 — Nestlé/OAPI — Quick (QUICKY)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 octombrie 2009 — Nestlé/OAPI — Quick (QUICKY)
   (Cauza T-74/04) (1)

   2010/C 11/70

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 94, 17.4.2004.


title: Cauza C-143/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Republica Ungară) la 23 aprilie 2009 — Pannon GSM Távközlési Rt./Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Fővárosi Bíróság (Republica Ungară) la 23 aprilie 2009 — Pannon GSM Távközlési Rt./Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke
   (Cauza C-143/09)
   2009/C 153/46
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Pannon GSM Távközlési Rt.

      Pârât: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke

      Întrebările preliminare

               1)

               În temeiul dreptului comunitar, în special al Actului de aderare (JO L 2003, L 236) și al articolelor 10 CE și 249 CE, Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) (denumită în continuare „Directiva privind serviciul universal”), mai precis articolul 13 alineatul (2) și Anexa IV din aceasta, sunt aplicabile în privința unor mecanisme de ajutor și de repartizare a costurilor pe care Ungaria, ca stat membru, le-a stabilit în privința serviciilor universale prestate în anul 2003, cu alte cuvinte anterior datei de 1 mai 2004, data aderării acesteia la Uniunea Europeană, însă în legătură cu care obligațiile de finanțare, acordarea și plata ajutoarelor se întemeiază pe hotărâri pronunțate în cadrul unor litigii administrative inițiate și terminate după aderarea Ungariei la Uniunea Europeană?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, Directiva privind serviciul universal, mai precis articolul 13 alineatul (2) și Anexa IV din aceasta, trebuie să fie interpretată în sensul că prestatorul de servicii universale are dreptul la plata unui ajutor al cărui cuantum este echivalent cu diferența dintre prețul abonamentului pentru furnizarea unui pachet de servicii la tarife preferențiale și prețurile normale pe care le oferă?

               3)

               În cazul în care răspunsul la a doua întrebare este negativ, trebuie calificat drept ajutor de stat compatibil cu piața comună, în sensul articolului 87 alineatul (1) CE un ajutor destinat finanțării serviciului universal, al cărui cuantum nu a fost calculat în conformitate cu Directiva privind serviciul universal, ci pe baza unor costuri mai mari valorii sale nete?

               4)

               În temeiul unei interpretări corecte a dispozițiilor Directivei privind serviciul universal, măsurile cu caracter tranzitoriu adoptate de un stat membru care aplică în exclusivitate în privința serviciilor universale prestate în anul 2003, cu alte cuvinte înainte de aderare, norme care diferă de Directiva privind serviciul universal, deși permit adoptarea de decizii privind funcționarea mecanismului de ajutor și de repartizare a costurilor întemeiat pe asemenea norme și, în special, de decizii referitoare la contribuțiile și plata ajutoarelor, care sunt — în mod efectiv — nelimitate în timp?

               5)

               Dispozițiile Directivei privind serviciul universal referitoare la finanțare, mai precis articolul 13 alineatul (2) ultima teză și Anexa IV din aceasta, trebuie să fie interpretate în sensul că au efect direct?

      (1)  Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediței specială, 13/vol. 35, p. 213).


title: Cauza C-479/15 P: Recurs introdus la 7 septembrie 2015 de Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 iulie 2015 în cauza T-89/11, Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/14

         Recurs introdus la 7 septembrie 2015 de Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 iulie 2015 în cauza T-89/11, Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO
   (Cauza C-479/15 P)
   (2016/C 270/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (reprezentanți: A. Nordemann, Rechtsanwalt, M.C. Maier, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 14 aprilie 2016, Curtea (Camera a șasea) a hotărât că recursul este inadmisibil.


title: Cauza C-244/11: Acțiune introdusă la 20 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/10

         Acțiune introdusă la 20 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-244/11)
   2011/C 219/13
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Zavvos și E. Montaguti)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               Declararea faptului că, prin adoptarea condițiilor de autorizare prevăzute la articolul 11 alineatul 1 coroborat cu articolul 11 alineatul 2 din Legea elenă nr. 3631/2008 și a condițiilor de autorizare prevăzute la articolul 11 alineatul 3 din aceeași lege, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE privind libera circulație a capitalurilor și al articolului 49 TFUE privind libertatea de stabilire;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că faptul de a face să depindă dobândirea drepturilor de vot corespunzătoare a 20 % sau mai mult din capitalul social total al întreprinderilor de importanță strategică națională de autorizarea preliminară a Diypourgiki Epitropi Apokratikopoiiseon (Comisia interministerială pentru privatizare), astfel cum prevede articolul 11 alineatul 1 coroborat cu articolul 11 alineatul 2 din Legea nr. 3631/2008, restricționează libera circulație a capitalurilor (articolul 63 TFUE) și libertatea de stabilire (articolul 49 TFUE). Măsurile în discuție, deși nu introduc discriminări, astfel cum susține guvernul elen, pot descuraja agenții economici să își investească capitalurile în întreprinderi de importanță strategică națională și, în consecință, inclusiv să se stabilească în Grecia.
   În plus, Comisia consideră că articolul 11 alineatul 3 din Legea 3631/2008, care prevede mecanismul de control ex post din partea Ministrului Economiei și Finanțelor cu privire la anumite aspecte de importanță decisivă privind întreprinderea, limitează libera circulație a capitalurilor (articolul 63 TFUE) și libertatea de stabilire (articolul 49 TFUE), întrucât oferă statului posibilitatea de a invalida decizii importante care sunt de competența întreprinderii pentru motive administrative ulterioare, care nu sunt cunoscute ex ante. În consecință, se limitează puterea discreționară a acționarilor de a-și aplica deciziile și se împiedică participarea lor efectivă la conducerea și la controlul întreprinderilor de importanță strategică națională și, în consecință, inclusiv stabilirea acestora în Grecia.
   Guvernul elen susține că legea în litigiu introduce limitări numai pentru privatizarea a șase întreprinderi de importanță strategică națională suspuse controlului statului. Comisia, dimpotrivă, consideră că, în principiu, domeniul de aplicare al legii rămâne incert întrucât nici întreprinderile analizate, nici sectoarele care intră în domeniul de aplicare al noului sistem nu sunt menționate în lege, cu rezultatul că legea rămâne ambiguă nu numai în ceea ce privește domeniul de aplicare actual al acesteia, dar și în ceea ce privește domeniul de aplicare viitor și, în consecință, nu garantează securitatea juridică necesară.
   Guvernul elen afirmă că unicul scop al legii este protecția interesului public și garantarea prestării continue și fără obstacole a serviciilor publice și a funcționării rețelelor. Cu toate acestea, Comisia afirmă că finalitatea legii este, în plus, garantarea posibilității statelor de a selecționa un investitor strategic pentru întreprinderile de importanță strategică națională, ameliorarea competitivității lor și garantarea faptului că privatizarea întreprinderilor de importanță strategică pentru economia națională are loc în condiții de transparență. Comisia semnalează că, chiar dacă dispozițiile în cauză pot fi justificate pentru motive de interes public, contrar jurisprudenței Curții de Justiție potrivit căreia regimurile de autorizare „trebuie să fie întemeiate pe criterii obiective, nediscriminatorii și cunoscute anterior de întreprinderile interesate și orice persoană afectată de o măsură restrictivă de acest tip trebuie să poată dispune de o cale de atac” (1), criteriile prevăzute pentru acordarea autorizației sunt inadecvate pentru îndeplinirea scopului urmărit de lege. Criteriile de privatizare (acordarea unei autorizații prealabile, dar și controlul ex post cu posibilitatea de anulare a deciziilor întreprinderii) stabilite de dispozițiile în litigiu nu sunt clare, obiective, definite în mod exact de lege, nici nu au vreun raport cu scopurile urmărite de lege, în schimb acordă autorităților o largă putere discreționară, având ca rezultat impunerea ex post de restricții suplimentare privatizării întreprinderilor de importanță strategică națională, posibila restricție selectivă a accesului investitorilor la întreprinderi și sectoare ale pieței privatizate și imposibilitatea autorităților judecătorești de a controla modul în care autoritățile administrative au aplicat puterile care le sunt atribuite de lege.
   Comisia consideră că Republica Elenă nu a furnizat explicații și elemente suficiente pentru a justifica prevederea restricțiilor menționate anterior și că, prin urmare, articolul 11 alineatul 1 coroborat cu articolul 11 alineatul 2 și articolul 11 alineatul 3 din Legea 3631/2008, care stabilesc regimul autorizării prealabile și, respectiv, regimul controlului ex post, încalcă articolele 63 și 49 TFUE.

      (1)  A se vedea Notarile Analir și alții, C-205/99, punctul 38, Centro Europa 7 Sri, C-380/05, punctul 116, Comisia/Portugalia, C-367/98, punctul 50, Comisia/Franța, C-483/99, punctul 46, Comisia/Spania, C-463/00, punctul 69.


title: Cauza F-88/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 9 decembrie 2010 — Vandeuren/Fundația Europeană de Formare (ETF) (Funcție publică — Personalul Fundației Europene de Formare — Agent temporar — Contract pe durată nedeterminată — Concediere — Cerința unui motiv valabil — Desființare a postului — Obligația de solicitudine — Schimbare a repartizării)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/59

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 9 decembrie 2010 — Vandeuren/Fundația Europeană de Formare (ETF)
   (Cauza F-88/08) (1)

   (Funcție publică - Personalul Fundației Europene de Formare - Agent temporar - Contract pe durată nedeterminată - Concediere - Cerința unui motiv valabil - Desființare a postului - Obligația de solicitudine - Schimbare a repartizării)
   2011/C 30/111
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Monique Vandeuren (Pino Torinese, Italia) (reprezentanți: inițial N. Lhoest, avocat, ulterior N. Lhoest și L. Delhaye, avocați)

      Pârâtă: Fundația Europeană de Formare (ETF) (reprezentanți: T. Ciccarone, agent, asistată de L. Levi, avocat)

      Obiectul

   Funcție publică — Anularea deciziei pârâtei de concediere a reclamantei, precum și obligarea Fundației Europene de Formare la repararea prejudiciului material și moral suferit de reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia de concediere a doamnei Vandeuren din 23 octombrie 2007.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Obligă Fundația Europeană de Formare (ETF) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008, p. 44.


title: Cauza T-474/11: Acțiune introdusă la 6 septembrie 2011 — Oster Weinkellerei/OAPI — Viñedos Emiliana (Igama)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/24

         Acțiune introdusă la 6 septembrie 2011 — Oster Weinkellerei/OAPI — Viñedos Emiliana (Igama)
   (Cauza T-474/11)
   2011/C 319/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Andreas Oster Weinkellerei KG (Cochem, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt N. Schindler)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Viñedos Emiliana, SA (Santiago, Chile)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 iunie 2011 în cauza R 637/2010-2;

               —

               obligarea OAPI la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă;

               —

               în subsidiar, suspendarea cauzei până la pronunțarea unei decizii definitive în procedura în anulare 5716C aflată pe rolul OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Igama” pentru produse din clasa 33

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Viñedos Emiliana, SA

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „GAMMA” pentru produse din clasa 33

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), în condițiile în care nu există niciun risc de confuzie între mărcile în litigiu

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza C-184/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Cassatie van België — Belgia) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV/Navigation Maritime Bulgare [Convenția de la Roma privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale — Articolul 3 și articolul 7 alineatul (2) — Libertate de alegere a părților — Limite — Norme de aplicare imediată — Directiva 86/653/CEE — Agenți comerciali independenți — Contracte de vânzare sau de cumpărare de produse — Rezilierea contractului de agenție de către comitent — Reglementare națională de transpunere care prevede o protecție mai extinsă decât cerințele minime ale directivei și care prevede de asemenea protecția agenților comerciali în cadrul contractelor de furnizare de servicii]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Cassatie van België — Belgia) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV/Navigation Maritime Bulgare
   (Cauza C-184/12) (1)

   (Convenția de la Roma privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale - Articolul 3 și articolul 7 alineatul (2) - Libertate de alegere a părților - Limite - Norme de aplicare imediată - Directiva 86/653/CEE - Agenți comerciali independenți - Contracte de vânzare sau de cumpărare de produse - Rezilierea contractului de agenție de către comitent - Reglementare națională de transpunere care prevede o protecție mai extinsă decât cerințele minime ale directivei și care prevede de asemenea protecția agenților comerciali în cadrul contractelor de furnizare de servicii)
   2013/C 367/19
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie van België

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV

      Pârâtă: Navigation Maritime Bulgare

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Hof van Cassatie van België — Interpretarea articolului 3 și a articolului 7 alineatul (2) din Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980 (JO 1980, L 266, p. 1, JO 2007, L 347, p. 3) și a Directivei 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (JO L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 176) — Libertatea de alegere a părților — Limite — Contract de agenție comercială — Clauză care desemnează ca lege aplicabilă, legea statului comitentului — Sesizarea instanței de la locul unde are sediul agentul comercial

      Dispozitivul

   Articolul 3 și articolul 7 alineatul (2) din Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, trebuie interpretate în sensul că aplicarea legii unui stat membru al Uniunii Europene care oferă protecția minimă prevăzută de Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți, aleasă de părțile la un contract de agenție comercială, poate fi înlăturată de instanța sesizată, aflată în alt stat membru, în favoarea lex fori pentru un motiv întemeiat pe caracterul imperativ, în ordinea juridică a acestui din urmă stat membru, al normelor aplicabile situației agenților comerciali independenți numai dacă instanța sesizată constată pe baza unei analize detaliate că, în cadrul acestei transpuneri, legiuitorul statului forului a considerat că este esențial, în ordinea juridică vizată, să acorde agentului comercial o protecție mai extinsă decât cea prevăzută de directiva menționată, ținând seama în această privință de natura și de obiectul unor astfel de dispoziții imperative.

      (1)  JO C 200, 7.7.2012.


title: Cauzele conexate T-53/04-T-56/04, T-58/04 și T-59/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2007 — Budějovický Budvar, národní podnik/OAPI ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BUDWEISER — Denumiri de origine înregistrate în baza Aranjamentului de la Lisabona — Articolul 8 alineatul ( 4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Respingerea opoziției )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2007 — Budějovický Budvar, národní podnik/OAPI
   (Cauzele conexate T-53/04-T-56/04, T-58/04 și T-59/04) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BUDWEISER - Denumiri de origine înregistrate în baza Aranjamentului de la Lisabona - Articolul 8 alineatul ( 4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Respingerea opoziției’)
   (2007/C 170/34)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Republica Cehă) (reprezentant: F. Fajgenbaum, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și I. de Medrano Caballero, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, SUA) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlgart și B. Goebel, ulterior V. von Bomhard, A. Renck, D. Ohlgart și B. Goebel, avocați)
   Obiectul
   Cerere de anulare a șase decizii ale Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 decembrie 2003 (cauzele R 820/2001-2, R 822/2001-2, R 823/2001-2, R 921/2001-2, R 29/2002-2 și R 32/2002-2) cu privire la proceduri de opoziție între Budějovický Budvar, národní podnik și Anheuser-Busch, Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile în cauzele conexate T-53/04-T-56/04, T-58/04 și T-59/04.

               2)

               Obligă Budějovický Budvar, národní podnik la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 94, 17.4.2004.


title: Cauza F-73/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 24 aprilie 2013 — CB/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Concurs general — Anunțul de concurs EPSO/AD/181/10 — Neadmiterea participării la probele de evaluare)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/41

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 24 aprilie 2013 — CB/Comisia
   (Cauza F-73/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Concurs general - Anunțul de concurs EPSO/AD/181/10 - Neadmiterea participării la probele de evaluare)
   2013/C 171/84
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: CB (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei prin care reclamantul nu a fost admis la probele de evaluare în cadrul concursului EPSO/AD/181/10

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata unei jumătăți din cheltuielile de judecată efectuate de CB.

               3.

               CB suportă jumătate din cheltuielile sale de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011. p. 53.


title: Cauza T-135/10: Acțiune introdusă la 23 martie 2010 — Pieno žvaigždės/OAPI — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/47

         Acțiune introdusă la 23 martie 2010 — Pieno žvaigždės/OAPI — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)
   (Cauza T-135/10)
   2010/C 134/76
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: AB „Pieno žvaigždės” (Vilnius, Lituania) (reprezentanți: I. Lukauskienė și R. Žabolienė, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fattoria Scaldasole Srl (Monguzzo, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 18 ianuarie 2010 în cauza R 1070/2009-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Iogurt.” pentru produse din clasa 29.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă „jogurtas” înregistrată în Lituania pentru produse din clasa 29; marca figurativă comunitară „jogurt” înregistrată pentru produse din clasa 29.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: consideră calea de atac nedeclarată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 60 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului coroborat cu articolul 8 din Regulamentul nr. 2869/95 (1) al Comisiei, întrucât camera de recurs a concluzionat în mod eronat că taxa pentru introducerea căii de atac nu a fost plătită în termenul prevăzut de două luni de la data notificării deciziei care face obiectul căii de atac.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2869/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 privind taxele care trebuie plătite Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (JO L 303, p. 33, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 13).


title: Cauza F-71/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 noiembrie 2009 — N/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport de evaluare — Stabilire de obiective — Eroare vădită de apreciere — Admisibilitate — Măsură care nu lezează)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/74

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 noiembrie 2009 — N/Parlamentul European
   (Cauza F-71/08) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport de evaluare - Stabilire de obiective - Eroare vădită de apreciere - Admisibilitate - Măsură care nu lezează)
   2010/C 24/137
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: N (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: É Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: K. Zejdová, R. Ignătescu și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Anularea raportului de evaluare referitor la reclamant pentru perioada cuprinsă între 16 august 2006 și 31 decembrie 2006

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia secretarului general al Parlamentului European din 12 septembrie 2007 prin care a fost adoptat raportul de evaluare definitiv referitor la N pentru perioada cuprinsă între 16 august 2006 și 31 decembrie 2006.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008, p. 51.


title: Cauza T-162/10: Acțiune introdusă la 13 aprilie 2010 — Niki Luftfahrt/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/45

      Acțiune introdusă la 13 aprilie 2010 — Niki Luftfahrt/Comisia
      (Cauza T-162/10)
      (2010/C 161/72)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Niki Luftfahrt GmbH (Viena, Austria) (reprezentant: H. Asenbauer, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea, în temeiul articolului 264 primul paragraf TFUE (fostul articol 231 primul paragraf CE), a Deciziei atacate a Comisiei Europene din 28 august 2009 (cazul COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines);

                  —

                  obligarea Comisiei Europene, conform articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată aferente procesului.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta atacă Decizia C(2009) 6690 final a Comisiei din 28 august 2009 prin care se declară compatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE o operațiune de concentrare economică între întreprinderi (Cazul COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines). În această decizie, Comisia consideră că dobândirea controlului exclusiv al întreprinderii Austrian Airlines de către Deutsche Lufthansa AG — sub rezerva respectării angajamentelor propuse de Deutsche Lufthansa AG — ar fi compatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE.
      În susținerea acțiunii în anulare formulate, reclamanta, care exploatează o companie aeriană finanțată din fonduri private, susține mai întâi că, în speță, Comisia ar fi încălcat Tratatul CE (respectiv Tratatul FUE) și normele de aplicare ale acestuia. În acest context, reclamanta impută Comisiei că și-a întemeiat decizia pe o definiție a pieței care se opune unei examinări a tuturor efectelor negative ale acestei concentrări asupra concurenței. În plus, reclamanta susține că, în speță, Comisia ar fi apreciat în mod greșit consecințele concentrării în special asupra rutelor aeriene către Europa de Est, astfel încât, în această privință ar exista în orice caz o eroare de apreciere gravă și vădită. În plus, Comisia nu ar fi respectat Orientările privind evaluarea concentrărilor orizontale în temeiul Regulamentului Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (1). În opinia reclamantei, Comisia nu ar fi recunoscut în special faptul că operațiunea de concentrare în discuție ar avea efecte negative asupra concurenței în cadrul pieței comune, întrucât ar limita capacitatea concurențială a concurenților care rămân pe piețele în cauză, nu ar exista alți operatori pe piețele în cauză și că accesul pe piață în cadrul piețelor în cauză nu ar fi posibil cu ușurință. Reclamanta mai susține că angajamentele propuse de Deutsche Lufthansa AG și acceptate de Comisie nu ar fi adecvate pentru a împiedica existența unui obstacol semnificativ în calea unei concurențe efective.
      În al doilea rând, reclamanta invocă încălcarea articolului 253 CE (articolul 296 TFUE), întrucât Comisia nu ar fi motivat în mod corespunzător decizia atacată, în măsura în care nu a menționat în temeiul căror argumente concrete s-ar exclude un obstacol în calea concurenței pe rutele aeriene către Europa de Est. În plus, reclamanta susține că situația de fapt nu este suficient determinată.
      În al treilea rând, reclamanta impută Comisiei săvârșirea unui abuz de putere.

         (1)  JO 2004, C 31, p. 5, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 56.


title: Cauza C-155/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — Williams și alții/British Airways plc (Condiții de muncă — Directiva 2003/88/CE — Organizarea timpului de lucru — Dreptul la concediu anual — Piloți de linie)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — Williams și alții/British Airways plc
   (Cauza C-155/10) (1)

   (Condiții de muncă - Directiva 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Dreptul la concediu anual - Piloți de linie)
   2011/C 319/11
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Williams și alții

      Pârâtă: British Airways plc

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supreme Court of the United Kingdom — Interpretarea articolului 7 din Directiva 93/104/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1993 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 307, p. 18) și a articolului 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3) — Întinderea obligațiilor impuse de directivă în ceea ce privește natura și cuantumul indemnizației pentru concedii anuale plătite — Marjă de apreciere a statelor membre pentru stabilirea modalităților — Concediu anual plătit acordat piloților de linie

      Dispozitivul

   Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru și clauza 3 din acordul anexat la Directiva 2000/79/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind punerea în aplicare a Acordului european privind organizarea timpului de lucru al personalului mobil din aviația civilă, încheiat de Asociația Companiilor Europene de Navigație Aeriană (AEA), Federația Europeană a Lucrătorilor din Transporturi (ETF), Asociația Europeană a Personalului Tehnic Navigant (ECA), Asociația Europeană a Companiilor Aviatice din Regiunile Europei (ERA) și Asociația Internațională a Liniilor Aeriene Rezervate în sistem Charter (AICA), trebuie interpretate în sensul că, pe durata concediului anual, un pilot de linie are dreptul nu numai la menținerea salariului de bază, ci și, pe de o parte, la toate elementele legate în mod intrinsec de executarea sarcinilor care îi revin potrivit contractului său de muncă și care sunt compensate printr-o sumă de bani ce intră în calculul remunerației sale globale și, pe de altă parte, la toate elementele aferente statutului personal și profesional al unui pilot de linie.
   Revine instanței naționale sarcina să aprecieze dacă diversele elemente care compun remunerația globală a acestui lucrător corespund criteriilor menționate.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010


title: Cauza C-484/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 1 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac)/Administración del Estado și alții (Libera circulație a mărfurilor — Restricții cantitative și măsuri cu efect echivalent — Directiva 89/106/CEE — Produse pentru construcții — Standarde nearmonizate — Indicații de calitate — Cerințe referitoare la organismele de certificare)

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 1 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac)/Administración del Estado și alții
   (Cauza C-484/10) (1)

   (Libera circulație a mărfurilor - Restricții cantitative și măsuri cu efect echivalent - Directiva 89/106/CEE - Produse pentru construcții - Standarde nearmonizate - Indicații de calitate - Cerințe referitoare la organismele de certificare)
   2012/C 118/07
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac)

      Pârâte: Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (Aidico) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (Anefhop), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (Oficemen), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (Acerteq)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo — Interpretarea articolelor 28 CE și 30 CE (în prezent articolele 34 TFUE și 36 TFUE) — Produse pentru construcții — Produse care nu sunt avute în vedere de normele armonizate astfel cum sunt prevăzute de Directiva 89/106/CEE din 21 decembrie 1988 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții (JO L 1989, L 40, p. 12, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 3) — Comercializare pe piață condiționată fie de un certificat de calitate superioară sau emis conform unor metode care îndeplinesc condiții detaliate echivalente celor impuse de autoritățile naționale, fie de aprobarea prealabilă a condițiilor menționate deși certificatul a fost deja obținut în statul membru de origine

      Dispozitivul

   Articolele 34 TFUE și 36 TFUE trebuie interpretate în sensul că cerințele prevăzute la articolul 81 din Normele privind betonul structural (EHE 08), aprobate prin Decretul regal 1247/08 din 18 iulie 2008, coroborat cu anexa nr. 19 la aceste norme pentru a permite recunoașterea oficială a certificatelor care atestă nivelul de calitate a oțelului pentru armarea betonului eliberate într-un alt stat membru decât Regatul Spaniei constituie un obstacol în calea liberei circulații a mărfurilor. Un asemenea obstacol poate fi justificat de obiectivul de protecție a sănătății și a vieții persoanelor în măsura în care cerințele prevăzute nu sunt superioare standardelor minime impuse pentru utilizarea în Spania a oțelului pentru armarea betonului. În acest caz, revine instanței de trimitere sarcina de a verifica, în ipoteza în care entitatea care eliberează certificatul de calitate care trebuie să facă obiectul unei recunoașteri oficiale în Spania are calitatea de organism desemnat în sensul Directivei 89/106/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții, astfel cum a fost modificată prin Directiva 93/68/CEE a Consiliului din 22 iulie 1993, care dintre aceste cerințe depășesc ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului de protecție a sănătății și a vieții persoanelor.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-303/10: Ordonanța președintelui Curții din 11 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Administración General del Estado/Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/10

         Ordonanța președintelui Curții din 11 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Administración General del Estado/Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)
   (Cauza C-303/10) (1)

   2011/C 120/23
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza C-543/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 56 CE și 43 CE — Libera circulație a capitalurilor — Acțiuni privilegiate ( golden shares ) deținute de statul portughez în cadrul EDP — Energias de Portugal — Restricții la achiziționarea de participații și intervenție în administrarea unei societăți privatizate]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-543/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 56 CE și 43 CE - Libera circulație a capitalurilor - Acțiuni privilegiate („golden shares”) deținute de statul portughez în cadrul EDP - Energias de Portugal - Restricții la achiziționarea de participații și intervenție în administrarea unei societăți privatizate)
   2011/C 13/05
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun, P. Guerra e Andrade și M. Teles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent, C. Botelho Moniz și P. Gouveia e Melo, avocați)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 56 CE — Acțiuni privilegiate („golden shares”) deținute de statul portughez în cadrul societății EDP — Energias de Portugal

      Dispozitivul

               1.

               Prin menținerea în cadrul EDP — Energias de Portugal a unor drepturi speciale precum cele prevăzute în speță de Legea-cadru privind privatizările nr. 11/90 (Lei n.o 11/90, Lei Quadro das Privatizaçoes) din 5 aprilie 1990, de Decretul-lege nr. 141/2000 din 15 iulie 2000 de aprobare a celei de a patra etape a procesului de reprivatizare a capitalului social al EDP — Electricidade de Portugal SA și de statutul societății menționate în favoarea statului portughez și a altor entități publice, atribuite în legătură cu acțiuni privilegiate („golden shares”) deținute de acest stat în capitalul social al respectivei societăți, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 CE.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza C-29/12: Ordonanța președintelui Camerei a noua din 12 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/56

         Ordonanța președintelui Camerei a noua din 12 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-29/12) (1)

   2013/C 225/108
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza T-156/07 și T-232/07: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Spania/Comisia [ „Regim lingvistic — Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori — Publicare în toate limbile oficiale — Modificări — Regulamentul nr. 1 — Articolele 27, 28 și articolul 29 alineatul (1) din Statut — Articolul 1 alineatele (1) și (2) din Anexa III la Statut — Obligația de motivare — Principiul nediscriminării” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/24

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Spania/Comisia
   (Cauza T-156/07 și T-232/07) (1)

   (Regim lingvistic - Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori - Publicare în toate limbile oficiale - Modificări - Regulamentul nr. 1 - Articolele 27, 28 și articolul 29 alineatul (1) din Statut - Articolul 1 alineatele (1) și (2) din Anexa III la Statut - Obligația de motivare - Principiul nediscriminării)
   2010/C 301/37
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: cauza T-156/07, F. Díez Moreno și cauza T-232/07, F. Díez Moreno și N. Díaz Abad, abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall, L. Escobar Guerrero și H. Krämer, ulterior J. Currall, H. Krämer și J. Baquero Cruz, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Republica Lituania (reprezentant: D. Kriaučiūnas, agent) (cauzele T-156/07 și T-232/07) și Republica Elenă (reprezentanți: S. Vodina și M. Michelogiannaki, agenți) (cauza T-156/07)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a anunțului de concurs general EPSO/AD/94/07, pentru constituirea unei rezerve de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul științelor informației, al comunicării și al mass-media (JO 2007, C 45 A, p. 3), și, pe de altă parte, a anunțului de concurs general EPSO/AD/95/07, pentru constituirea unei rezerve de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul științelor informației (bibliotecă/documentare) (JO 2007, C 103 A, p. 7).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Republica Lituania și Republica Elenă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza C-601/10: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directivele 92/50/CEE și 2004/18/CE — Contracte de achiziții publice de servicii — Servicii complementare de cadastrare și de planificare urbană — Procedură negociată fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare)

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/15

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-601/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directivele 92/50/CEE și 2004/18/CE - Contracte de achiziții publice de servicii - Servicii complementare de cadastrare și de planificare urbană - Procedură negociată fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare)
   2011/C 370/25
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: S. Chala și D. Tsagkaraki, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 8 și a articolului 11 alineatul (3) din Directiva 92/50/CE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1), precum și a articolului 20 și a articolului 31 alineatul (4) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Atribuirea unui contract fără publicarea unui anunț prealabil — Contract privind servicii suplimentare de înscriere în cadastru și de planificare urbană — Localitățile Vasilika, Kassandra, Egnatia și Arethousa

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât a atribuit, prin recurgerea la o procedură negociată fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare, contracte de achiziții publice având ca obiect servicii complementare de cadastrare și de planificare urbană, care nu erau prevăzute în contractul inițial încheiat de comunele Vasilika, Kassandra, Egnatia și Arethousa, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 și al articolului 11 alineatul (3) din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997, precum și în temeiul articolului 20 și al articolului 31 alineatul (4) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011.


title: Cauza T-803/14: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2014 – Gervais Danone/OAPI – San Miguel (B'lue)

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/44

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2014 – Gervais Danone/OAPI – San Miguel (B'lue)
   (Cauza T-803/14)
   (2015/C 034/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Compagnie Gervais Danone (Paris, Franța) (reprezentant: A. Lakits, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: San Miguel, Fábricas de Cerveza y Malta, SA (Barcelona, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „B’lue” – înregistrarea comunitară nr. 1 0 5 49  509

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 30 septembrie 2014 în cauza R 1382/2013-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii desfășurate în fața OAPI.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-426/13: Acțiune introdusă la 14 august 2013 — L’Oréal/OAPI — Cosmetica Cabinas (AINHOA)

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/21

         Acțiune introdusă la 14 august 2013 — L’Oréal/OAPI — Cosmetica Cabinas (AINHOA)
   (Cauza T-426/13)
   2013/C 304/36
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: L’Oréal SA (Paris, Franța) (reprezentanți: Granado Carpenter și Polo Carreño, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 iunie 2013 în cauza R 1642/2012-1;

               —

               acordarea în favoarea reclamantei a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală „AINHOA” pentru produse și servicii din clasele 3, 35 și 39 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 2 720 811.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: reclamanta.

      Decizia diviziei de anulare: decade din drepturi pe titularul mărcii comunitare în ceea ce privește serviciile din clasele 35 și 39 și respinge cererea de decădere în ceea ce privește „produsele cosmetice” din clasa 3.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (1).

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-505/12: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2015 – Compagnie des montres Longines, Francillon/OAPI – Cheng (B) [„Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative B – Marcă internațională figurativă anterioară reprezentând două aripi întinse – Motive relative de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Lipsa atingerii aduse renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/24

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2015 – Compagnie des montres Longines, Francillon/OAPI – Cheng (B)
      (Cauza T-505/12) (1)

      ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative B - Marcă internațională figurativă anterioară reprezentând două aripi întinse - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa atingerii aduse renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
      (2015/C 107/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Saint-Imier, Elveția) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: inițial F. Mattina, ulterior P. Bullock, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Xiuxiu Cheng (Budapesta, Ungaria)

         Obiectul

      Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 14 septembrie 2012 (cauza R 193/2012-5), privind o procedură de opoziție între Compagnie des montres Longines, Francillon SA și Xiuxiu Cheng

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Compagnie des montres Longines, Francillon SA, la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza F-20/09: Acțiune introdusă la 9 martie 2009 — Juvyns/Consiliul

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/46

         Acțiune introdusă la 9 martie 2009 — Juvyns/Consiliul
   (Cauza F-20/09)
   2009/C 113/98
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marc Juvyns (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu-l promova pe reclamant la gradul AST 7 pentru exercițiul de promovare 2008, și, dacă este cazul, a deciziilor de promovare la acest grad a unor funcționari mai puțin merituoși.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIFN de a nu-l promova pe reclamant la gradul AST 7 pentru exercițiul de promovare 2008, și, dacă este cazul, a deciziilor de promovare la acest grad a unor funcționari mai puțin merituoși;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-268/12 P: Recurs introdus la 30 mai 2012 de Cadila Healthcare Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 martie 2012 în cauza T-288/08, Cadila Healthcare Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/10

         Recurs introdus la 30 mai 2012 de Cadila Healthcare Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 martie 2012 în cauza T-288/08, Cadila Healthcare Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-268/12 P)
   2012/C 258/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Cadila Healthcare Ltd (reprezentant: S. Malynicz, Barrister)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Novartis AG

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului pronunțate la 15 martie 2012 în cauza T-288/08,

               —

               OAPI și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de recurentă.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că hotărârea contestată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               Tribunalul a încălcat articolul 113 din Regulamentul de procedură prin faptul că ar fi trebuit să statueze că litigiul a devenit lipsit de interes în lumina faptului că până la data pronunțării hotărârii marca anterioară nu fusese reînnoită și, mai mult, că termenul de grație suplimentar de șase luni prevăzut la articolul 47 alineatul (3) CTMR (1) expirase.

               Referitor la problema similitudinii fonice, Tribunalul a denaturat probele și a evaluat în mod incorect situația de fapt, iar constatările din hotărâre conțin inexactitudini importante care se pot datora înscrisurilor depuse.

               Tribunalul nu a luat în considerare implicarea profesioniștilor în vânzarea produselor farmaceutice.

               Referitor la similitudinea vizuală, Tribunalul a aplicat greșit propria jurisprudență în sensul că partea de început a mărcilor este, în general, considerată a fi cea mai importantă și că în cazul mărcilor relativ scurte, precum cele din acest caz, elementele centrale sunt la fel de importante ca și elementele din partea de început a mărcii precum și ca cele din partea finală a semnului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-161/10: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2010 — Longevity Health Products/OAPI — Tecnifar (E-PLEX)

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/47

         Acțiune introdusă la 8 aprilie 2010 — Longevity Health Products/OAPI — Tecnifar (E-PLEX)
   (Cauza T-161/10)
   2010/C 148/77
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (reprezentant: J. Korab, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tecnifar — Industria Tecnica Farmaceutica, SA (Lisabona, Portugalia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii introduse de reclamantă;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 5 februarie 2010 în cauza R 662/2009-4 și respingerea opoziției formulate de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs în ceea ce privește produsele farmaceutice și veterinare, cu excepția medicamentelor desinate tratării bolilor care au legătură cu sistemul nervos central;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „E-PLEX”, pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea mărcii verbale portugheze „EPILEX” pentru produse care fac parte din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că există un risc de confuzie între mărcile în cauză.


title: Cauza C-253/09: Acțiune introdusă la 8 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Ungară

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/6

         Acțiune introdusă la 8 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Ungară
   (Cauza C-253/09)
   2009/C 233/10
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și Ritzné Talabér K., agenți)

      Pârâtă: Republica Ungară

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin acordarea unui tratament mai puțin favorabil în cazul achiziționării de locuințe în Ungaria ulterior vânzării de locuințe în alt stat decât în cazul achiziționării de locuințe în Ungaria ulterior vânzării de locuințe în Ungaria, Republica Ungară nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 18 CE, 39 CE și 43 CE și al articolelor 28 și 31 din Acordul SEE,

               —

               obligarea Republicii Ungare la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Obiectul acțiunii de față îl reprezintă dispoziția din dreptul fiscal maghiar potrivit căreia, la stabilirea sumei impozabile la momentul dobândirii unei locuințe aflate în Ungaria, este posibil să se deducă prețul unei locuințe vândute din valoarea locuinței achiziționate numai dacă locuința vândută se afla în Ungaria.
   Această normă este contrară principiului libertății de mișcare a persoanelor și principiului libertății de stabilire, consacrate prin articolele 18 CE, 39 CE și 43 CE și prin articolele 28 și 31 din Acordul SEE.
   Scopul prevederilor de drept comunitar sus-menționate este să faciliteze exercitarea activității profesionale de orice tip și oriunde în Comunitate pentru cetățenii statelor membre și, în același timp, să interzică orice măsură ca urmare a căreia ia naștere o situație mai puțin favorabilă pentru cetățenii oricărui stat membru al Comunității care, în exercitarea dreptului lor la libertatea de mișcare, doresc să desfășoare o activitate economică pe teritoriul altui stat membru. Potrivit unei jurisprudențe constante, prevederile care împiedică sau descurajează un cetățean al unui stat membru de la părăsirea țării de origine pentru a-și exercita dreptul la libertatea de mișcare constituie obstacole în calea libertății menționate chiar și în cazul când se aplică indiferent de cetățenia persoanelor vizate.
   Totuși, legea fiscală maghiară care face obiectul prezentei acțiuni reprezintă o astfel de prevedere. Ca urmare a excluderii avantajului fiscal menționat, cetățenii străini sau maghiari care își exercită dreptul la libertatea de mișcare și locuiesc o perioadă în alt stat membru, unde își achiziționează o locuință, vor fi mai puțin interesați de achiziționarea unei locuințe în Ungaria decât cei care locuiesc în Ungaria și achiziționează o nouă locuință în locul celei pe care o au deja pe teritoriul acestei țări. Astfel, legislația maghiară poate avea în mod evident efectul de a descuraja cetățenii altor state membre de la a se stabili în Ungaria. Comisia consideră că astfel de persoane, care se poate să fi plătit deja taxe în cuantum similar în statul în care au locuit anterior, cu ocazia achiziționării locuinței, sunt în aceeași situație ca și cei care și-au achiziționat locuința anterioară în Ungaria. Prin urmare, aceste persoane trebuie să fie tratate similar. Totuși, întrucât legislația maghiară creează o situație defavorabilă celor care cumpără locuințe în Ungaria în locul unor locuințe din alte state membre, în raport cu cei care cumpără locuințe în condiții similare, însă au avut deja o locuință pe teritoriul Ungariei, legislația menționată tratează diferit situații similare și, prin urmare, constituie o legislație discriminatorie.
   Unicul argument formulat de guvernul Republicii Ungare nu este de natură a justifica această nerespectare a dreptului comunitar.
   În primul rând, în ce privește susținerea privitoare la necesitatea garantării coeziunii sistemului fiscal, trebuie să se observe că, în cauza de față, între avantajele fiscale respective și aplicarea acelui avantaj în cazul unei baze de impozitare specifice nu se poate identifica o relație directă, care reprezintă o condiție pentru ca necesitatea susținută a garantării coeziunii sistemului fiscal să poată constitui o limitare justificată a exercitării libertăților fundamentale. Din punct de vedere economic, nu există o legătură directă între achiziționarea altei locuințe și obligația de a plăti un impozit și, respectiv, vânzarea primei locuințe și impozitele plătite în acel moment, acestea reprezentând chestiuni despre care numai legislativul ungar a considerat că sunt în legătură.
   În cele din urmă, în ce privește argumentul formulat de guvernul maghiar, potrivit căruia necesitatea de a ține evidența locuințelor vândute în alte state membre și a impozitelor plătite la momentul achiziționării acestora și prevenirea abuzurilor care au putut avea loc în legătură cu tranzacțiile respective ar produce probleme administrative grave, Comisia susține că dificultățile administrative potențiale nu pot justifica nicidecum nerespectarea libertăților fundamentale garantate de dreptul comunitar. Republica Ungară are opțiunea de a impune cerințe specifice în vederea obținerii informațiilor necesare, însă aceste cerințe nu pot fi disproporționate în raport cu obiectivul urmărit.


title: Cauza C-17/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Krajský soud v Brně — Republica Cehă) — Toshiba Corporation și alții/Úřad pro ochranu hospodářské soutěže [Concurență — Înțelegere pe teritoriul unui stat membru care a început înainte de aderarea acestui stat la Uniunea Europeană — Înțelegere de anvergură internațională cu efecte pe teritoriul Uniunii și al Spațiului Economic European — Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE — Urmăriri și sancționarea încălcării pentru perioada anterioară datei aderării și pentru perioada ulterioară acestei date — Amenzi — Delimitarea competențelor Comisiei de competențele autorităților naționale de concurență — Aplicarea amenzilor de către Comisie și de către autoritatea națională de concurență — Principiul ne bis in idem — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 3 alineatul (1) și articolul 11 alineatul (6) — Consecințele aderării unui nou stat membru la Uniune]

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Krajský soud v Brně — Republica Cehă) — Toshiba Corporation și alții/Úřad pro ochranu hospodářské soutěže
   (Cauza C-17/10) (1)

   (Concurență - Înțelegere pe teritoriul unui stat membru care a început înainte de aderarea acestui stat la Uniunea Europeană - Înțelegere de anvergură internațională cu efecte pe teritoriul Uniunii și al Spațiului Economic European - Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE - Urmăriri și sancționarea încălcării pentru perioada anterioară datei aderării și pentru perioada ulterioară acestei date - Amenzi - Delimitarea competențelor Comisiei de competențele autorităților naționale de concurență - Aplicarea amenzilor de către Comisie și de către autoritatea națională de concurență - Principiul ne bis in idem - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 3 alineatul (1) și articolul 11 alineatul (6) - Consecințele aderării unui nou stat membru la Uniune)
   2012/C 98/04
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Krajský soud v Brně

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Toshiba Corporation, T&D Holding, fostă Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, fostă Areva T&D SAS, Alstom Grid AG, fostă Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA

      Pârâtă: Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Krajský soud v Brně — Interpretarea articolului 81 CE, a articolului 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2007, C 303, p. 1), a Regulamentului (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167) și în special a articolului 3 alineatul (1) și a articolului 11 alineatul (6), precum și a punctului 51 din Comunicarea Comisiei privind cooperarea în cadrul rețelei autorităților de concurență (JO 2004, C 101, p. 43, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 111) — Înțelegere pe teritoriul unui stat membru, începută înainte de aderarea acestui stat la Uniunea Europeană și încheiată după acest eveniment — Impunerea amenzilor de către Comisie și de către autoritatea națională de concurență — Competența autorității naționale de a sancționa același comportament pentru perioada anterioară aderării — Principiul non bis in idem

      Dispozitivul

               1.

               Dispozițiile articolului 81 CE și ale articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat trebuie interpretate în sensul că, în cadrul unei proceduri inițiate după 1 mai 2004, acestea nu sunt aplicabile unei înțelegeri care a produs efecte în perioade anterioare acestei date pe teritoriul unui stat membru care a aderat la Uniune la 1 mai 2004.

               2.

               Deschiderea de către Comisia Europeană a unei proceduri împotriva unei înțelegeri, în temeiul capitolului III din Regulamentul nr. 1/2003, nu privează, potrivit articolului 11 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1/2003 coroborat cu articolul 3 alineatul (1) din același regulament, autoritatea de concurență a statului membru respectiv de competența sa de a sancționa, în aplicarea dreptului național al concurenței, efectele anticoncurențiale produse de această înțelegere pe teritoriul respectivului stat membru în perioade anterioare aderării sale la Uniunea Europeană.
               Principiul ne bis in idem nu se opune ca întreprinderile care au participat la o înțelegere să fie sancționate cu amenzi de autoritatea națională de concurență a statului membru respectiv, în scopul sancționării efectelor produse de această înțelegere pe teritoriul respectivului stat membru înainte de aderarea sa la Uniunea Europeană, din moment ce amenzile aplicate membrilor acestei înțelegeri printr o decizie a Comisiei Europene anterioară adoptării deciziei respectivei autorități naționale de concurență nu aveau ca obiect reprimarea efectelor menționate.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-323/07: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italia) — Termoraggi SpA/Comune di Monza (Contracte de achiziții publice — Contract de achiziții publice de bunuri și de servicii — Atribuire fără organizarea unei licitații — Atribuire de către o colectivitate teritorială unei întreprinderi al cărei capital este deținut de aceasta dintâi)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/11

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italia) — Termoraggi SpA/Comune di Monza
   (Cauza C-323/07) (1)

   (Contracte de achiziții publice - Contract de achiziții publice de bunuri și de servicii - Atribuire fără organizarea unei licitații - Atribuire de către o colectivitate teritorială unei întreprinderi al cărei capital este deținut de aceasta dintâi)
   (2008/C 171/19)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Termoraggi SpA

      Pârâtă: Comune di Monza

      În prezența: Acqua Gas Azienda Municipale (AGAM)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Interpretarea articolului 6 din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50) — Domeniu de aplicare — Dispoziții naționale prin care se atribuie unei întreprinderi municipale, în afara procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice prevăzute prin directivă, administrarea instalațiilor de încălzire ale anumitor imobile comunale
   Dispozitivul
   Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii și Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri nu sunt aplicabile în cazul unui contract încheiat între o colectivitate teritorială și o persoană distinctă din punct de vedere juridic de aceasta din urmă în ipoteza în care colectivitatea teritorială exercită asupra persoanei în cauză un control similar celui pe care îl exercită asupra propriilor servicii și, totodată, această persoană desfășoară partea cea mai importantă a activității sale cu respectiva colectivitate sau cu colectivitățile care o dețin.
   Articolul 6 din Directiva 92/50/CEE este aplicabil numai în cazul în care există acte cu putere de lege și acte administrative publicate care conferă persoanei căreia i s-a atribuit contractul un drept exclusiv asupra obiectului acestui contract.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza T-118/13: Hotărârea Tribunalului din 22 iunie 2016 – Whirlpool Europe/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Aparate electrocasnice — Ajutor pentru restructurare — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă, sub rezerva respectării anumitor condiții — Decizie luată ca urmare a anulării de către Tribunal a deciziei anterioare privind aceeași procedură — Lipsa afectării individuale — Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale — Inadmisibilitate”)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/26

         Hotărârea Tribunalului din 22 iunie 2016 – Whirlpool Europe/Comisia
   (Cauza T-118/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Aparate electrocasnice - Ajutor pentru restructurare - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă, sub rezerva respectării anumitor condiții - Decizie luată ca urmare a anulării de către Tribunal a deciziei anterioare privind aceeași procedură - Lipsa afectării individuale - Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 279/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Whirlpool Europe BV (Breda, Țările de Jos) (reprezentanți: F. Wijckmans și H. Burez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, É. Gippini Fournier și P.-J. Loewenthal, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Electrolux AB (Stockholm, Suedia) (reprezentanți: F. Wijckmans și H. Burez, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și J. Bousin, agenți) și Fagor France SA (Rueil-Malmaison, Franța) (reprezentanți: J. Derenne și A. Müller-Rappard, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și care urmărește anularea Deciziei 2013/283/UE a Comisiei din 25 iulie 2012 privind ajutorul de stat SA.23839 (C 44/2007) acordat de Franța în favoarea întreprinderii FagorBrandt (JO 2013, L 166, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

               2)

               Whirlpool Europe BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Republica Franceză, Electrolux AB și Fagor France SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza C-240/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky — Republica Slovacă) — Lesoochranárske zoskupenie VLK/Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky (Mediu — Convenția de la Aarhus — Participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu — Efect direct)

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky — Republica Slovacă) — Lesoochranárske zoskupenie VLK/Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky
   (Cauza C-240/09) (1)

   (Mediu - Convenția de la Aarhus - Participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu - Efect direct)
   2011/C 130/07
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lesoochranárske zoskupenie VLK

      Pârâtă: Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Interpretarea articolului 9 alineatul (3) din Convenția (Aarhus) privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată, în numele Comunității Europene, prin Decizia Consiliului din 17 februarie 2005 (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 201) — Efectul direct al acestei dispoziții — Interpretarea noțiunii „acte ale autorităților publice” — Includerea sau neincluderea deciziilor autorității publice a căror nelegalitate are efecte asupra mediului

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (3) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 este lipsit de efect direct în dreptul Uniunii. Cu toate acestea, revine instanței de trimitere sarcina de a interpreta, în cea mai mare măsură posibilă, dreptul procedural referitor la condițiile care trebuie îndeplinite pentru exercitarea unei acțiuni administrative sau jurisdicționale atât conform obiectivelor articolului 9 alineatul (3) din această convenție, cât și conform obiectivului protecției jurisdicționale efective a drepturilor conferite de dreptul Uniunii pentru a permite unei organizații de protecție a mediului precum Lesoochranárske zoskupenie VLK să conteste în fața unei instanțe o decizie adoptată în urma unei proceduri administrative care poate fi contrară dreptului mediului al Uniunii.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza T-637/11: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2011 — Euris Consult/Parlamentul European

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/41

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2011 — Euris Consult/Parlamentul European
   (Cauza T-637/11)
   2012/C 32/82
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Euris Consult Ltd (Floriana, Republica Malta) (reprezentant: F. Moyse, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

               —

               Anularea deciziei Direcției Generale Traduceri a Parlamentului European adoptate în cadrul procedurii de cerere de ofertă MT/2011/EU, referitoare la furnizarea de servicii de traducere în limba malteză, prin care s-a respins la deschidere oferta depusă de reclamantă, pentru încălcarea obligației de confidențialitate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă;

               —

               declararea faptului că reclamanta are dreptul de a solicita despăgubiri pentru prejudiciul cauzat prin decizia atacată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe

                           —

                           încălcarea articolului 98 alineatul (1) din Regulamentul financiar, a articolului 143 din Normele de aplicare și a articolului 2.4 din cererea de ofertă MT/2011/EU și, în consecință, pe excepția de inaplicabilitate prevăzută la articolului 277 TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe

                           —

                           încălcarea principiului proporționalității.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe

                           —

                           încălcarea principiului egalității de tratament.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe

                           —

                           încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât autoritatea contractantă nu a procedat la ascultarea reclamantei înainte de a adopta decizia atacată.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe

                           —

                           motivarea insuficientă a deciziei atacate.


title: Cauza T-247/09: Acțiune introdusă la 16 iunie 2009 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/43

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2009 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-247/09)
   2009/C 205/79
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei de respingere a ofertei reclamantei ca urmare a cererii de ofertă AO 10186 privind „Producția și difuzarea Suplimentului la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene: TED (pagină de internet), JO S (DVD-Rom) și suporturile electronice și neelectronice conexe” (JO 2009/S 2-001445), comunicată reclamantei la 7 aprilie 2009, precum și toate deciziile subsecvente ale Comisiei, inclusiv pe aceea de a atribui contractul ofertantului câștigător;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamantă a unor despăgubiri în valoare de 1 490 215,58 EUR pentru prejudiciile suferite ca urmare a procedurii de cerere de ofertă în cauză;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta acțiune, chiar și în cazul respingerii acesteia.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamanta solicită anularea deciziei pârâtei de respingere a ofertei sale ca urmare a unei cereri de ofertă privind serviciile de producție și de difuzare a Suplimentului la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene: TED (pagină de internet), JO S (DVD-Rom) și suporturile electronice și neelectronice conexe (AO 10186) și de atribuire a contractului ofertantului câștigător. Reclamanta solicită de asemenea compensarea pretinselor prejudicii suferite ca urmare a procedurii de cerere de ofertă.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă următoarele motive:
   În primul rând, reclamanta susține că pârâta a săvârșit mai multe erori vădite de apreciere și că a refuzat să furnizeze reclamantei vreo justificare sau vreo explicație, încălcând astfel regulamentul financiar (1) și normele de punere în aplicare a acestuia, precum și Directiva 2004/18 (2) și articolul 253 CE. Aceasta afirmă că pârâta nu a informat-o niciodată cu privire la motivele pentru care a fost reținut ofertantul câștigător, astfel cum era obligată, în pofida solicitării în scris făcute de reclamantă. În opinia acesteia, comentariile făcute de Comisie sunt vagi, inconsistente și telegrafice și nu constituie o motivare corespunzătoare. În continuare, reclamanta susține că pârâta a corectat ulterior motivarea deciziei atacate, după ce comitetul de evaluare a revizuit raportul acesteia și a hotărât să înlăture un comentariu privind ofertantul câștigător.
   În al doilea rând, reclamanta susține că pârâta a încălcat articolele 106 și 107 din regulamentul financiar, precum și principiile transparenței și nediscriminării prin neexcluderea ofertanților care utilizează lucrări executate în țări care nu sunt părți la acordurile OMC și GPA [Government Procurement Agreement, acord privind contractele de achiziții publice]. Dacă s-ar permite o astfel de participare, reclamanta susține că pârâta ar trebui să acționeze în mod echitabil, transparent și nediscriminatoriu, arătând criteriile de selecție folosite pentru excluderea numitor societăți și acceptarea altora.
   În al treilea rând, reclamanta susține că pârâta a săvârșit erori vădite de apreciere cu privire la oferta sa în comparație cu ceilalți ofertanți și că aceasta nu a formulat o motivare întrucât considerațiile negative emise de comitetul de evaluare sunt vagi și inconsistente.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-472/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 20 octombrie 2014 – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén/Riksåklagaren

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 20 octombrie 2014 – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén/Riksåklagaren
   (Cauza C-472/14)
   (2014/C 448/19)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta domstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén

      Pârât: Riksåklagaren

      Întrebările preliminare

               1)

               Este contrar dispoziţiilor Regulamentului REACH (1) faptul că, în temeiul legislației suedeze, persoana care, în cursul desfășurării unei activităţi comerciale, importă în Suedia un produs chimic în privinţa căruia există o obligaţie de înregistrare în temeiul acestui regulament are și obligaţia de notificare către Kemikalieinspektionen în scopul înregistrării în registrul produselor suedez?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, obligaţia de notificare prevăzută de legislația suedeză este contrară articolului 34 TFUE, având în vedere excepţiile prevăzute la articolul 36 TFUE?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricţionarea substanţelor chimice (REACH), de înfiinţare a Agenţiei Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84).


title: Cauza T-589/11: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2011 — Phonebook of the World/OAPI — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/28

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2011 — Phonebook of the World/OAPI — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE)
   (Cauza T-589/11)
   2012/C 32/58
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Phonebook of the World (Paris, Franța) (reprezentant: A. Bertrand, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Seat Pagine Gialle SpA (Milano, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 august 2011 în cauza R 1541/2010-2;

               —

               anularea înregistrării mărcii comunitare „PIAGINE GIALLE” nr. 161380, înregistrată de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs pentru produse și servicii din clasele 16 și 35 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „PAGINE GIALLE” pentru produse și servicii din clasele 16 și 35 — cererea de înregistrare nr. 161380

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: partea care solicită declararea nulității și-a întemeiat cererea pe articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și anume pe înregistrarea mărcii comunitare cu încălcarea dispozițiilor articolului 7 alineatul (1) literele (c) și (d) din regulamentul menționat.

      Decizia diviziei de anulare: respingerea cererii de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respingerea căii de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b)-(d) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a refuzat să aplice principiile generale de drept comunitar și, în special, principiile instituite prin Hotărârea Tribunalului pronunțată în cauza T-322/03, Telefon & Buch/OAPI — Herold Business Data (WEISSE SEITEN) și a refuzat de asemenea să aplice propriile constatări în sensul că termenii „PAGINE GIALLE” sunt lipsiți de orice caracter distinctiv pentru publicul italian.