title: Cauza C-379/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie (Trimitere preliminară — Directiva 2001/42/CE — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Act național incompatibil cu dreptul Uniunii — Consecințe juridice — Competența instanței naționale de a menține provizoriu anumite efecte ale actului menționat — Articolul 267 al treilea paragraf TFUE — Obligația de a sesiza Curtea cu o trimitere preliminară)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Cauza C-379/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2001/42/CE - Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului - Act național incompatibil cu dreptul Uniunii - Consecințe juridice - Competența instanței naționale de a menține provizoriu anumite efecte ale actului menționat - Articolul 267 al treilea paragraf TFUE - Obligația de a sesiza Curtea cu o trimitere preliminară))
   (2016/C 350/14)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Association France Nature Environnement

      Pârâți: Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Dispozitivul

               1)

               O instanță națională poate, atunci când dreptul intern o permite, în mod excepțional și de la caz la caz, să limiteze în timp anumite efecte ale declarării nelegalității unei dispoziții de drept național care a fost adoptată cu încălcarea obligațiilor prevăzute de Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului, în particular a celor care decurg din articolul 6 alineatul (3) din aceasta, cu condiția ca o astfel de limitare să se impună printr-o cerință imperativă legată de protecția mediului și ținând seama de împrejurările specifice ale cauzei cu care este sesizată. Această posibilitate excepțională nu poate să fie însă exercitată decât dacă sunt îndeplinite toate condițiile care reies din Hotărârea din 28 februarie 2012, Inter-Environnement Wallonie și Terre wallonne (C-41/11, EU:C:2012:103), și anume:

                           —

                           ca această dispoziție atacată a dreptului național să constituie o măsură de transpunere corectă a dreptului Uniunii în materie de protecție a mediului;

                           —

                           ca adoptarea și intrarea în vigoare a unei noi dispoziții a dreptului național să nu permită evitarea efectelor negative asupra mediului care decurg din anularea dispoziției atacate a dreptului național;

                           —

                           ca anularea acesteia din urmă să aibă drept consecință crearea unui vid juridic în ceea ce privește transpunerea dreptului Uniunii în materie de protecția mediului care ar fi mai dăunător pentru acesta, în sensul că această anulare s-ar manifesta printr-o protecție mai redusă și ar contraveni astfel chiar obiectivului esențial al dreptului Uniunii, și

                           —

                           ca o menținere excepțională a efectelor dispoziției atacate a dreptului național să nu acopere decât perioada strict necesară pentru adoptarea măsurilor care să permită remedierea neregularității constatate.

               2)

               În stadiul actual al dreptului Uniunii, o instanță națională ale cărei decizii nu mai sunt supuse unei căi de atac jurisdicționale este, în principiu, obligată să sesizeze Curtea cu titlu preliminar, pentru ca aceasta să poată aprecia dacă, în mod excepțional, dispoziții de drept intern considerate contrare dreptului Uniunii pot fi menținute provizoriu, în temeiul unei cerințe imperative legate de protecția mediului și ținând seama de împrejurările specifice ale cauzei cu care este sesizată această instanță națională. Respectiva instanță națională nu este scutită de această obligație decât atunci când este convinsă – fapt pe care trebuie să îl demonstreze în mod detaliat – că nu există nicio îndoială rezonabilă cu privire la interpretarea și la aplicarea condițiilor care reies din Hotărârea din 28 februarie 2012, Inter-Environnement Wallonie și Terre wallonne (C-41/11, EU:C:2012:103).

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza T-450/08: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Coverpla/OAPI-Heinz-Glas (Flacon) [ „Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un flacon — Desen sau model industrial anterior — Motiv de nulitate — Divulgare a desenului sau modelului industrial anterior — Lipsa noutății — Articolul 5 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002” ]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/13

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Coverpla/OAPI-Heinz-Glas (Flacon)
   (Cauza T-450/08) (1)

   (Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un flacon - Desen sau model industrial anterior - Motiv de nulitate - Divulgare a desenului sau modelului industrial anterior - Lipsa noutății - Articolul 5 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002)
   2012/C 126/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Coverpla (Nisa, Franța) (reprezentanți: P. Greffe și M. Chaminade, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Heinz-Glas GmbH (Piesau, Germania) (reprezentant: M. Pütz-Poulalion, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 7 iulie 2008 (cauza R 1411/2007-3), privind o procedură de declarare a nulității un desen sau model comunitar între Heinz Glas GmbH și Coverpla

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Coverpla la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009


title: Cauza C-138/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Ítélőtábla — Republica Ungară) — Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság (Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări — Proceduri inițiate după intrarea în vigoare a Directivei 2004/18 și înainte de expirarea termenului de transpunere a acesteia — Proceduri de negociere cu publicarea unui anunț de participare — Obligația de a admite un număr minim de candidați corespunzători — Obligația de a asigura o concurență reală)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Ítélőtábla — Republica Ungară) — Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Cauza C-138/08) (1)

   (Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări - Proceduri inițiate după intrarea în vigoare a Directivei 2004/18 și înainte de expirarea termenului de transpunere a acesteia - Proceduri de negociere cu publicarea unui anunț de participare - Obligația de a admite un număr minim de candidați corespunzători - Obligația de a asigura o concurență reală)
   2009/C 297/06
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH

      Pârâtă: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      cu participarea: Budapest Főváros Önkormányzata

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Fővárosi Ítélőtábla — Interpretarea articolului 22 alineatele (2) și (3) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54), precum și a articolului 44 alineatul (3) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială 06/vol. 8, p. 116) — Posibilitatea de a continua o procedură de negociere prin publicarea unui anunț de participare în cazul în care numărul candidaților corespunzători este mai redus decât numărul cel mai mic din intervalul prevăzut în anunțul de participare și decât numărul minim prevăzut în acest scop de directivele menționate anterior

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii nu este aplicabilă unei decizii adoptate de o autoritate contractantă cu ocazia atribuirii unui contract de achiziții publice de lucrări, anterior expirării termenului de transpunere a acestei directive.

               2.

               Articolul 22 alineatul (3) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997, trebuie interpretat în sensul că, atunci când un contract este atribuit prin procedura de negociere, iar numărul candidaților corespunzători nu atinge limita minimă stabilită pentru procedura respectivă, autoritatea contractantă poate totuși să continue procedura invitând candidatul sau candidații corespunzători să negocieze condițiile contractului menționat.

               3.

               Directiva 93/37/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52, trebuie interpretată în sensul că obligația de a asigura o concurență reală este îndeplinită atunci când autoritatea contractantă recurge la procedura de negociere în condițiile prevăzute la articolul 7 alineatul (2) din directiva menționată.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza F-105/14: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2014 – ZZ/ENISA

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/53

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2014 – ZZ/ENISA
   (Cauza F-105/14)
   (2015/C 007/64)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Securitatea Rețelelor și a Informațiilor (ENISA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu reține candidatura reclamantului la un post de „administrator jurist” (anunțul pentru ocuparea unui post vacant ENISA-TA-AD-2013-05).

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea ENISA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-142/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde — Belgia) — Procedură penală împotriva V.W. Lahousse, Lavichy BVBA (Directivele 92/61/CEE și 2002/24/CE — Omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți — Autovehicule destinate utilizării în competiții, pe drumuri sau pe orice teren — Dispoziție națională prin care se interzice fabricarea, comercializarea și montarea de echipamente destinate creșterii puterii motorului și/sau a vitezei motoretelor)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde — Belgia) — Procedură penală împotriva V.W. Lahousse, Lavichy BVBA
   (Cauza C-142/09) (1)

   (Directivele 92/61/CEE și 2002/24/CE - Omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți - Autovehicule destinate utilizării în competiții, pe drumuri sau pe orice teren - Dispoziție națională prin care se interzice fabricarea, comercializarea și montarea de echipamente destinate creșterii puterii motorului și/sau a vitezei motoretelor)
   2011/C 13/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde

      Părțile din acțiunea principală

   V.W. Lahousse, Lavichy BVBA.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Belgia) — Interpretarea articolului 1 alineatul (1), a articolului 12 și a articolului 15 alineatul (2) din Directiva 2002/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 martie 2002 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți și de abrogare a Directivei 92/61/CEE a Consiliului (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 245) — Excepție privind vehiculele destinate utilizării în competiții, pe drumuri sau pe orice teren — Reglementare națională care nu admite această excepție

      Dispozitivul

   Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți, precum și Directiva 2002/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 martie 2002 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți și de abrogare a Directivei 92/61 trebuie interpretate în sensul că, atunci când un vehicul sau o componentă ori o unitate tehnică care are legătură cu acesta nu beneficiază de procedura de omologare pe care o instituie, în special pentru motivul că acestea nu intră în domeniul de aplicare al directivelor menționate, dispozițiile lor nu se opun ca, pentru vehiculul, componenta sau unitatea tehnică respectivă, un stat membru să instituie, în cadrul dreptului său național, un mecanism similar de recunoaștere a controalelor efectuate de alte state membre. În orice caz, o astfel de reglementare trebuie să respecte dreptul Uniunii, în special articolele 34 TFUE și 36 TFUE.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza T-563/08: Hotărârea Tribunalului din 22 iunie 2010 — CM Capital Markets/OAPI — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale CARBON CAPITAL MARKETS — Mărcile comunitară și națională figurative anterioare CM Capital Markets — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/37

         Hotărârea Tribunalului din 22 iunie 2010 — CM Capital Markets/OAPI — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS)
   (Cauza T-563/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale CARBON CAPITAL MARKETS - Mărcile comunitară și națională figurative anterioare CM Capital Markets - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 209/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CM Capital Markets Holding, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: T. Villate Consonni și J. Calderón Chavero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. F. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Carbon Capital Markets Ltd (Oxford, Regatul Unit) (reprezentant: E. Hardcastle, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 septembrie 2008 (cauza R 15/2008-1) privind o procedură de opoziție între CM Capital Markets Holding, SA și Carbon Capital Markets Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă CM Capital Markets Holding, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-301/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 noiembrie 2008 — Laura Ashley/OAPI-Tiziana Bucci (LAURA ASHLEY)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/42

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 noiembrie 2008 — Laura Ashley/OAPI-Tiziana Bucci (LAURA ASHLEY)
   (Cauza T-301/08) (1)

   (2008/C 327/80)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza T-59/12: Ordonanța Tribunalului din 25 mai 2012 — Planet/Comisia

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/13

         Ordonanța Tribunalului din 25 mai 2012 — Planet/Comisia
   (Cauza T-59/12) (1)

   2012/C 209/23
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza T-338/13: Ordonanța Tribunalului din 31 martie 2014 – Energa Power Trading/Comisia

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/38

         Ordonanța Tribunalului din 31 martie 2014 – Energa Power Trading/Comisia
   (Cauza T-338/13) (1)

   2014/C 184/62
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza F-114/12: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/71

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-114/12)
   2013/C 26/145
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: P. K. Rosiak, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care se refuză să i se acorde reclamantului indemnizația de expatriere

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 11 iulie 2012 prin care s-a refuzat acordarea în favoarea reclamantului a indemnizației de expatriere în Italia;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-253/14: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2014 – Chemo Ibérica/OAPI – Novartis (EXELTIS)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/31

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2014 – Chemo Ibérica/OAPI – Novartis (EXELTIS)
   (Cauza T-253/14)
   2014/C 253/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Chemo Ibérica, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: M. I. Escudero Pérez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Novartis AG (Basel, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din data de 10 februarie 2014 în cauza R 1022/2013-4, dispunându-se ulterior înregistrarea mărcii comunitare nr. 1 0 2 49  035„EXELTIS” în clasa 5 din Nomenclatorul internațional;

               —

               obligarea pârâtului și/sau a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă cu element verbal „EXELTIS” pentru produse din clasa 5 – Cererea nr. 1 0 2 49  035 de înregistrare a unei mărci comunitare

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Novartis AG

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „EXELON” pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr 207/2009


title: Cauza C-392/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 30 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Baranya Megyei Bíróság — Republica Ungară) — Uszodaépítő Kft/APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály (A șasea directivă TVA — Directiva 2006/112/CE — Drept de deducere a taxei achitate în amonte — Nouă reglementare națională — Cerințe privind conținutul facturii — Aplicare cu efect retroactiv — Pierderea dreptului de deducere)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 30 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Baranya Megyei Bíróság — Republica Ungară) — Uszodaépítő Kft/APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály
   (Cauza C-392/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Directiva 2006/112/CE - Drept de deducere a taxei achitate în amonte - Nouă reglementare națională - Cerințe privind conținutul facturii - Aplicare cu efect retroactiv - Pierderea dreptului de deducere)
   2010/C 317/18
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Baranya Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Uszodaépítő Kft

      Pârâtă: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

      Obiectul

   Interpretarea articolelor 17 și 20 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), precum și a principiilor generale de drept comunitar — Noua reglementare națională privind TVA-ul prin care se acordă contribuabililor dreptul de a opta pentru aplicarea acesteia, chiar cu efect retroactiv, în privința cauzelor aflate pe rol la data intrării sale în vigoare — Aplicare cu efect retroactiv, cu riscul pierderii dreptului de deducere, a noilor dispoziții referitoare la cerințele privind conținutul facturii

      Dispozitivul

   Articolele 167, 168 și 178 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării retroactive a unei legislații naționale care, în cadrul unui regim de taxare inversă, condiționează deducerea taxei pe valoarea adăugată aferente unor lucrări de construcții de rectificarea facturilor referitoare la operațiunile respective și de depunerea unei declarații suplimentare rectificative, în condițiile în care autoritatea fiscală în cauză dispune de toate informațiile necesare pentru a stabili că persoana impozabilă este obligată la plata taxei pe valoarea adăugată în calitate de destinatar al operațiunilor respective și pentru a verifica cuantumul taxei deductibile.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010


title: Cauza T-644/13: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2013 — Serco Belgium și alții/Comisia

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/37

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2013 — Serco Belgium și alții/Comisia
   (Cauza T-644/13)
   2014/C 24/70
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Serco Belgium (Bruxelles, Belgia), SA Bull NV (Auderghem, Belgia) și Unisys Belgium (Bruxelles) (reprezentanți: V. Ost și M. Vanderstraeten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 30 octombrie 2013, notificată reclamantelor prin scrisoarea din 31 octombrie 2013, de respingere a ofertei prezentate de consorțiul OPTIMUS în cadrul procedurii de cerere de oferte DIGIT/R2/PO/2012/026 — ITIC-SM (Gestionarea serviciului informatic pentru mediul informatic de birou integrat și consolidat al Comisiei Europene) (JO S 69 112095) și de atribuire a contractului consorțiului GISIS și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un singur motiv.
   Oferta reclamantelor a fost respinsă din cauza notelor extrem de mici atribuite de Comisie în temeiul sub-criteriilor de atribuire referitoare la personal. Pe scurt, Comisia a apreciat că personalul în numărul propus de reclamante era prea mic și așadar inadecvat pentru a asigura calitatea serviciului impusă.
   Reclamantele arată că oferta lor a fost respinsă în temeiul unor criterii de atribuire nelegale. Sub-criteriile referitoare la personal nu au scopul de a identifica oferta care este cea mai avantajoasă din punct de vedere economic, întrucât:

               —

               după cum a admis în mod expres Comisia, răspunsurile la aceste criterii furnizate de ofertanți nu conduc la cerințele (contractuale). Reclamantele afirmă că este contrară dreptului Uniunii evaluarea ofertanților în temeiul unor declarații care nu sunt obligatorii;

               —

               aceste sub-criterii nu au legătură cu calitatea ofertei (nivelul serviciului care va fi furnizat), ci mai degrabă cu capacitatea intrinsecă a ofertantului de a angaja un personal în număr suficient pentru a răspunde cerințelor de performanță impuse de acord cu privire la nivelul serviciului. Aceste sub-criterii sunt așadar criterii de selecție;

               —

               în măsura în care nu era menționat un număr optim pentru personal și ținând seama de lipsa unei indicații precise cu privire la modul în care Comisia ar evalua numărul indicat referitor al personalului, și întrucât elementul esențial al proiectului de integrare și de consolidare al Comisiei, astfel cum e specificat în caietul de sarcini, este cel de a atinge în modul cel mai eficace posibil nivelul înalt de calitate impus de contract, aceste sub-crierii conduc la un rezultat imprevizibil;

               —

               în orice caz, dacă avea îndoieli cu privire la capacitatea reclamantelor de a executa contractul conform condițiilor oferite (din cauza unui număr insuficient al personalului perceput), Comisia ar fi trebuit să solicite precizări înainte de a respinge o ofertă care era cu 47 de milioane de euro inferioară ofertei câștigătoare.


title: Cauza T-88/16: Hotărârea Tribunalului din 26 ianuarie 2017 – Opko Ireland Global Holdings/EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ALPHAREN — Mărcile naționale verbale anterioare ALPHA D3 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Luarea în considerare a unor noi elemente de probă de către camera de recurs în urma unei hotărâri de anulare — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/29

         Hotărârea Tribunalului din 26 ianuarie 2017 – Opko Ireland Global Holdings/EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Cauza T-88/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ALPHAREN - Mărcile naționale verbale anterioare ALPHA D3 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Luarea în considerare a unor noi elemente de probă de către camera de recurs în urma unei hotărâri de anulare - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 078/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: S. Malynicz, QC, A. Smith și D. Meale, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Ierusalim, Israel)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 decembrie 2015 (cauza R 2387/2014-5), referitoare la o procedură de opoziție între Teva Pharmaceutical Industries și Opko Ireland Global Holdings

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Opko Ireland Global Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza F-51/09: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 15 iunie 2010 — Petrilli/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/57

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 15 iunie 2010 — Petrilli/Comisia
   (Cauza F-51/09) (1)

   ()
   2010/C 209/92
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei, ca urmare a unei înțelegeri amiabile.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009, p. 48.


title: Cauza C-242/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank te Rotterdam (Țările de Jos) la 18 mai 2012 — Procedură penală împotriva Belgian Shell NV

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank te Rotterdam (Țările de Jos) la 18 mai 2012 — Procedură penală împotriva Belgian Shell NV
   (Cauza C-242/12)
   2012/C 243/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank te Rotterdam

      Partea din acțiunea principală

   Belgian Shell NV

      Întrebările preliminare

               1.

               O încărcătură de diesel trebuie calificată drept deșeu în sensul fostului (1) și al noului regulament (2), în următoarele împrejurări:

                           (a)

                           încărcătura este constituită din Ultra Light Sulphur Diesel, care a fost amestecat neintenționat cu Methyl Tertiary Butyl Ether;

                           (b)

                           după livrarea acesteia către cumpărător, s-a constatat că — din cauza amestecului —, încărcătura nu mai îndeplinea specificațiile convenite între cumpărător și vânzător (este, din această cauză, „off-spec”);

                           (c)

                           în conformitate cu contractul de vânzare, vânzătorul — ca urmare a unei obiecții din partea cumpărătorului — a preluat încărcătura și a rambursat prețul de vânzare acestuia din urmă;

                           (d)

                           vânzătorul are intenția de a plasa din nou încărcătura pe piață — după ce a amestecat o eventual cu un alt produs?

               2.

               Dacă răspunsul la întrebarea 1 este afirmativ:

                           (a)

                           se poate indica un moment, în împrejurările de fapt menționate mai sus, de la care este valabilă această calificare?

                           (b)

                           statutul de încărcătură se schimbă și aceasta încetează să mai fie un deșeu la un anumit moment între livrarea către cumpărător și un nou amestec efectuat de vânzător sau în numele acestuia și, în caz afirmativ, care este acest moment?

               3.

               Răspunsul la întrebarea 1 este influențat de împrejurarea că:

                           (a)

                           încărcătura putea fi utilizată în același mod în calitate de carburant ca ULSD pur, dar nu mai îndeplinea cerințele (în materie de securitate) ca urmare a punctului său de aprindere mai scăzut;

                           (b)

                           din cauza noii sale compoziții, încărcătura nu mai putea fi stocată de cumpărător, având în vedere autorizația sa de mediu;

                           (c)

                           încărcătura nu putea fi utilizată de cumpărător în scopul pentru care o cumpărase, și anume vânzarea, drept carburant diesel, la o stație de alimentare cu carburant;

                           (d)

                           cumpărătorul avea sau nu avea intenția de a restitui încărcătura vânzătorului în temeiul contractului de vânzare;

                           (e)

                           vânzătorul avea efectiv intenția de a prelua încărcătura pentru a efectua un amestec și pentru a o plasa din nou pe piață;

                           (f)

                           încărcătura poate sau nu poate să fie predată în starea avută în vedere inițial sau să fie transformată într-un produs susceptibil să fie comercializat la un preț care se apropie de valoarea comercială a încărcăturii originale de ULSD;

                           (g)

                           această operațiune de predare în starea inițială este un proces de producție obișnuit;

                           (h)

                           valoarea comercială a încărcăturii în starea în care se află în momentul în care este preluată de vânzător corespunde (aproximativ) prețului unui produs care îndeplinește specificațiile convenite;

                           (i)

                           încărcătura preluată poate fi vândută pe piață fără tratare, în starea în care se află în momentul preluării;

                           (j)

                           produsele precum cele care formează încărcătura sunt de obicei comercializate și, în cadrul schimburilor comerciale, acest comerț nu este considerat comerț de deșeuri?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 259/93 al Consiliului din 1 februarie 1993 privind supravegherea și controlul transporturilor de deșeuri în interiorul, la intrarea și ieșirea din Comunitatea Europeană (JO L 30, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 161).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 172).


title: Cauza T-212/15: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Aldi/OAPI – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/46

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Aldi/OAPI – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)
   (Cauza T-212/15)
   (2015/C 198/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Gourmet” – cererea de înregistrare nr. 9 310 269

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 februarie 2015 în cauza R 314/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-402/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 27 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Société Groupe Limagrain Holding/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer [Agricultură — Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 și Regulamentul (CEE) nr. 565/80 — Restituiri la export — Restituire plătită în avans — Mărfuri plasate sub regimul antrepozitului vamal — Lipsa unei evidențe operative — Dovada exportului mărfurilor — Dobândirea, în totalitate sau în parte, a restituirii aferente acestui export — Obligația de a rambursa suma percepută nejustificat — Aplicarea unei majorări la suma care trebuie rambursată]

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/14

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 27 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Société Groupe Limagrain Holding/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer
   (Cauza C-402/10) (1)

   (Agricultură - Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 și Regulamentul (CEE) nr. 565/80 - Restituiri la export - Restituire plătită în avans - Mărfuri plasate sub regimul antrepozitului vamal - Lipsa unei evidențe operative - Dovada exportului mărfurilor - Dobândirea, în totalitate sau în parte, a restituirii aferente acestui export - Obligația de a rambursa suma percepută nejustificat - Aplicarea unei majorări la suma care trebuie rambursată)
   2011/C 370/22
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société Groupe Limagrain Holding

      Pârât: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État (Franța) — Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1) coroborat cu dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 565/1980 al Consiliului din 4 martie 1980 privind plata anticipată a restituirilor la export pentru produsele agricole (JO L 62, p. 5, Ediție specială, 03/vol. 3, p. 159) — Plasarea mărfurilor sub regimul antrepozitului vamal în vederea exportării cu finanțarea anticipată a restituirii — Rambursarea sumelor percepute în avans în lipsa ținerii unor registre de stocuri — Condiții de rambursare.

      Dispozitivul

               1.

               Dispozițiile dreptului Uniunii referitoare la prefinanțarea restituirilor la export trebuie să fie interpretate în sensul că ținerea, în conformitate cu reglementarea vamală a Uniunii, a unei evidențe operative a produselor plasate sub control vamal constituie o condiție pentru plata anticipată a unei restituiri la export aferente acestor produse. Cu toate acestea, îndoielile reziduale cu privire la exactitatea anumitor înscrieri sau care țin de discordanțe în evidența operativă menționată pot fi clarificate cu ajutorul altor documente suplimentare, în măsura în care aceste documente sunt considerate satisfăcătoare de autoritățile naționale competente.

               2.

               Dispozițiile dreptului Uniunii referitoare la prefinanțarea restituirilor la export trebuie să fie interpretate în sensul că:

                           —

                           în măsura în care și atât timp cât nu a fost respectată obligația de a ține, în conformitate cu reglementarea vamală a Uniunii, o evidență operativă a produselor plasate sub control vamal, proba faptului că au fost exportate mărfuri similare din punctul de vedere al cantității și al naturii cu cele menționate în declarația de plată a unui avans nu este suficientă pentru ca suma restituirii la export aferente acestor mărfuri să poată fi considerată ca fiind dobândită în ceea ce îl privește pe exportator;

                           —

                           în ipoteza în care exportatorul trebuie să ramburseze în totalitate sau în parte, ca urmare a neîndeplinirii obligației de a ține o evidență operativă a produselor plasate într-un antrepozit vamal, sumele încasate cu titlu de avans dintr-o restituire la export, este necesar să se aplice la suma nedatorată de rambursat majorarea de 20 % prevăzută la articolul 33 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat în special prin Regulamentul (CEE) nr. 1708/93 al Comisiei din 30 iunie 1993.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-60/16 P: Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2017 – De Nicola/BEI („Recurs — Funcție publică — Personal al BEI — Notare — Raport de evaluare a carierei — Exercițiul de evaluare 2011 — Erori de drept — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”)

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/27

         Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2017 – De Nicola/BEI
   (Cauza T-60/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Personal al BEI - Notare - Raport de evaluare a carierei - Exercițiul de evaluare 2011 - Erori de drept - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”))
   (2017/C 221/38)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: G. Ferabecoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanți: inițial G. Nuvoli și F. Martin, ulterior G. Nuvoli și G. Faedo, agenți, asistați de A. DaI Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (judecător unic) din 18 decembrie 2015, De Nicola/BEI (F-55/13, EU:F:2015: 165), și având ca obiect anularea în parte a acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Carlo De Nicola suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Banca Europeană de Investiții (BEI) în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza C-289/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Republica Slovacă) la 15 iunie 2015 – Jozef Grundza

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Republica Slovacă) la 15 iunie 2015 – Jozef Grundza
   (Cauza C-289/15)
   (2015/C 294/40)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Partea din procedura principală

   Jozef Grundza

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 alineatul (3) și articolul 9 alineatul (1) litera (d) din Decizia-cadru (1) trebuie interpretate în sensul că se consideră îndeplinită condiția dublei incriminări numai în cazul în care faptele la care se referă hotărârea care urmează a fi recunoscută constituie in concreto, respectiv pe baza unei evaluări concrete a faptelor respective, o infracțiune (indiferent de elementele sale constitutive sau de denumirea sa) inclusiv în sensul legii statului de executare, sau, pentru a îndeplini această condiție, este suficient ca faptele în cauză să constituie în general (in abstracto) o infracțiune și în conformitate cu legea statului de executare?

      (1)  Decizia-cadru 2008/909/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană (JO L 327, p. 27).


title: Cauza C-406/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG [Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competența judiciară și executarea hotărârilor — Noțiunea „materie civilă și comercială” — Recunoașterea și executarea unei hotărâri de aplicare a unei amenzi — Directiva 2004/48/CE — Drepturi de proprietate intelectuală — Atingere adusă acestor drepturi — Măsuri, proceduri și mijloace de reparație — Obligație — Procedură de exequatur — Cheltuieli de judecată aferente acestei proceduri]

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG
   (Cauza C-406/09) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competența judiciară și executarea hotărârilor - Noțiunea „materie civilă și comercială” - Recunoașterea și executarea unei hotărâri de aplicare a unei amenzi - Directiva 2004/48/CE - Drepturi de proprietate intelectuală - Atingere adusă acestor drepturi - Măsuri, proceduri și mijloace de reparație - Obligație - Procedură de exequatur - Cheltuieli de judecată aferente acestei proceduri)
   2011/C 362/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Realchemie Nederland BV

      Pârâtă: Bayer CropScience AG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) și a articolului 14 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56) — Noțiunea de materie civilă și comercială — Încălcarea interdicției pronunțate printr-o decizie judiciară germană de a importa și de a comercializa în Germania anumite pesticide — Amendă — Executarea deciziei de aplicare a amenzii — Procedura de executare privind deciziile pronunțate în străinătate cu privire la cheltuielile de judecată în materie de penalități cu titlu cominatoriu sau de amenzi pentru încălcarea interdicției de a aduce atingere unui drept de proprietate intelectuală

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea „materie civilă și comercială” prevăzută la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretată în sensul că acest regulament se aplică în privința recunoașterii și a executării unei hotărâri a unei instanțe de obligare la plata unei amenzi pentru a asigura respectarea unei hotărâri judecătorești pronunțate în materie civilă și comercială.

               2.

               Cheltuielile de judecată legate de o procedură de exequatur inițiată într-un stat membru, în cadrul căreia se solicită recunoașterea și executarea unei hotărâri pronunțate în alt stat membru într-un litigiu prin care se urmărește asigurarea respectării unui drept de proprietate intelectuală, intră în sfera articolului 14 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza F-42/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2012 — Honnefelder/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Anularea unei decizii a comisiei de evaluare — Executare a hotărârilor judecătorești — Principiul legalității — Excepție de nelegalitate ridicată împotriva unei decizii de redeschidere a unei proceduri de concurs general)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/28

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2012 — Honnefelder/Comisia
   (Cauza F-42/11) (1)

   (Funcție publică - Concurs general - Anularea unei decizii a comisiei de evaluare - Executare a hotărârilor judecătorești - Principiul legalității - Excepție de nelegalitate ridicată împotriva unei decizii de redeschidere a unei proceduri de concurs general)
   2013/C 46/54
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Stephanie Honnefelder (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Bode, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Eggers și P. Pecho, agenți, ulterior B. Eggers, avocat)

      Obiectul

   Funcție publică — Cererea de anulare a deciziei de neînscriere a reclamantei pe lista de rezervă aferentă concursului EPSO/AD/26/05

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Doamna Honnefelder suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata a o treime din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Honnefelder.

      (1)  JO C 183, 25.6.2011, p. 34.


title: Cauza C-655/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 12 decembrie 2013 — H.J. Mertens/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 12 decembrie 2013 — H.J. Mertens/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Cauza C-655/13)
   2014/C 78/05
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: H.J. Mertens

      Intimat: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Întrebarea preliminară

   Articolul 71 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Regulamentul nr. 1408/71 (1) trebuie să fie interpretat în sensul că se opune ca un lucrător frontalier care, imediat după un raport de muncă cu normă întreagă la un angajator dintr-un stat membru, ocupă un alt loc de muncă cu fracțiune de normă la alt angajator din același stat membru să fie considerat lucrător frontalier aflat în șomaj parțial?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza F-84/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 iunie 2012 — Chatzidoukakis/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Alocații familiale — Alocație școlară — Condiții de acordare — Deducerea unei alocații de aceeași natură primită din altă parte)

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/31

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 iunie 2012 — Chatzidoukakis/Comisia
   (Cauza F-84/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Alocații familiale - Alocație școlară - Condiții de acordare - Deducerea unei alocații de aceeași natură primită din altă parte)
   2012/C 217/65
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Efstratios Chatzidoukakis (Schrassig, Luxemburg) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin, agent, asistat de E. Bourtzalas și E. Antypas, avocați)

      Obiectul cauzei

   Anularea deciziei Comisiei de reducere a alocației școlare acordate reclamantului pentru motivul că fiul acestuia primește un ajutor financiar acordat de un stat membru sub forma unei burse și a unui împrumut.

      Dispozitivul hotărârii

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă pe domnul Chatzidoukakis la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011, p. 39.


title: Cauza F-126/13: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/47

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-126/13)
   2014/C 45/89
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei PMO de a plăti alocațiile familiale direct mamei fiicei reclamantului, cu efect retroactiv de la data de 1 octombrie 2012

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 21 mai 2013 prin care PMO a informat reclamantul cu privire la decizia sa de a plăti direct mamei fiicei sale minore alocațiile familiale care includ alocația pentru locuință, alocația pentru creșterea copilului și alocația școlară, și aceasta în mod retroactiv începând cu data de 1 octombrie 2012;

               —

               anularea deciziei adoptate la 23 septembrie 2013 prin care a fost respinsă reclamația formulată de reclamant;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a tuturor sumelor datorate cu titlu de alocații familiale care au fost reținute în mod nejustificat începând cu data de 1 octombrie 2012 și până la data executării hotărârii care urmează să fie pronunțate, majorate cu dobânzi moratorii calculate pe baza unei rate de 4 % pe an începând cu 1 octombrie 2012 și până la data plății integrale;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauzele conexate T-492/09 și T-147/10: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2012 — Meda Pharma/OAPI — Nycomed (ALLERNIL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca verbală ALLERNIL — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALLERNIL — Marca verbală națională anterioară ALLERGODIL — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/18

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2012 — Meda Pharma/OAPI — Nycomed (ALLERNIL)
   (Cauzele conexate T-492/09 și T-147/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală ALLERNIL - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALLERNIL - Marca verbală națională anterioară ALLERGODIL - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 217/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Meda Pharma GmbH & Co. KG (Bad Homburg vor der Höhe, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial B. Schmidt, ulterior D. Walicka și în final G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nycomed GmbH (Constance, Germania) (reprezentanți: inițial A. Ferchland, ulterior A. Ferchland și K. Trautmann, avocați)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva a două decizii ale Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 septembrie 2009 (cauzele R 1386/2007-4 și R 697/2007-4) privind o procedură de opoziție între Meda Pharma GmbH & Co. KG și Nycomed GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Meda Pharma GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cauzele T-492/09 și T-147/10.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-291/13: Acțiune introdusă la 24 mai 2013 — Eleftheriou și Papachristofi/Comisia și BCE

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/15

         Acțiune introdusă la 24 mai 2013 — Eleftheriou și Papachristofi/Comisia și BCE
   (Cauza T-291/13)
   (2013/C 226/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Andreas Eleftheriou (Dherynia, Cipru), Eleni Eleftheriou (Dherynia) și Lilia Papachristofi (Dherynia) (reprezentanți: C. Paschalides, Solicitor, și A. Paschalides, avocat)

      Pârâte: Banca Centrală Europeană și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               acordarea unor despăgubiri în cuantum de 347 520,68 lire sterline pentru faptul că condițiile impuse la punctele 1.23-1.27 din memorandumul de înțelegere din 26 aprilie 2013 încheiat între Cipru și pârâte conțineau cerințe care încălcau flagrant o legislație de rang superior pentru protecția individului, și anume: articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 din Primul Protocol la Convenția europeană a drepturilor omului;

               —

               declararea respectivelor condiții ca fiind nule și dispunerea unei revizuiri urgente a instrumentelor de asistență financiară prevăzute la articolele 14-18 din Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate (denumit în continuare „Tratatul MES”), potrivit articolului 19, luând în considerare hotărârea Tribunalului, în vederea operării modificărilor necesare pentru respectarea acestei hotărâri și

               —

               în măsura în care despăgubirile solicitate în primul capăt de cerere nu sunt acordate deoarece condițiile menționate trebuie să fie anulate, acordarea de despăgubiri pentru încălcarea articolului 263 TFUE.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că respectivele condiții din memorandumul de înțelegere conțineau cerințe „care încălcau flagrant o normă superioară de drept pentru protecția individului” (1), întrucât:

                           —

                           norma de drept menționată este superioară deoarece este conținută în Cartă și în CEDO;

                           —

                           potrivit articolului 51 alineatul (1) din Cartă și articolului 6 alineatul (2) TUE, pârâtele au obligația să respecte și să promoveze drepturile fundamentale garantate de Cartă și de CEDO și

                           —

                           depozitele bancare constituie bunuri în sensul articolului 17 din Cartă menționat și al articolului 1 din Primul Protocol la CEDO.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că încălcările de mai jos, considerate împreună, au fost atât de ample, încât au determinat o încălcare flagrantă a unei legislații de rang superior, după cum urmează:

                           —

                           la momentul lipsirii reclamanților de depozitele lor bancare, nu existau „cazuri[…] și condiții[…] prevăzute de lege” în acquis-ul referitor la lipsirea de depozite bancare, contrar Cartei și Protocolului;

                           —

                           reclamanții au fost lipsiți de depozitele lor fără o „despăgubir[e] just[ă] acordat[ă] în timp util”, contrar articolului 17 din Cartă și articolului 1 din Protocol;

                           —

                           lipsirea de depozite este, la prima vedere, nelegală, cu excepția cazului în care, cu „respectarea principiului proporționalității, […] [este] necesar[ă] și numai dacă răspund[e] efectiv obiectivelor de interes general recunoscute de Uniune sau necesității protejării drepturilor și libertăților celorlalți” (2);

                           —

                           interesul public concurent constând în prevenirea panicii și a afectării sistemului bancar, pe termen scurt și mediu, nu a fost luat în considerare la evaluarea interesului public potrivit articolului 17 din Cartă și articolului 1 din Protocol;

                           —

                           scopul nu a fost de a aduce prejudicii sau de a penaliza Ciprul, ci de a-i aduce un beneficiu acestuia și zonei euro prin oferirea unui sprijin pentru realizarea stabilității și, astfel, prin sprijinirea instituțiilor sale financiare și a viabilității sale economice, nu prin destabilizarea acestora și

                           —

                           nu exista un raport de proporționalitate între ingerință și scopul legitim, întrucât, potrivit articolului 3 din Tratatul MES 2012, obiectivul veritabil era „mobilizarea unor resurse financiare și furnizarea, cu o condiționare strictă […] a unui sprijin pentru stabilitatea membrilor săi care se confruntă sau riscă să se confrunte cu probleme grave de finanțare, dacă este indispensabil pentru menținerea stabilității financiare a zonei euro în ansamblu și a statelor sale membre”, fără a paraliza economia acesteia.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că lipsirea reclamanților de depozitele lor nu era necesară sau proporțională.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, în cele din urmă, pârâtele au determinat lipsirea reclamanților de depozitele lor bancare deoarece, în lipsa încălcării flagrante, depozitele bancare ale reclamanților ar fi fost protejate de drepturile de care beneficiază aceștia în temeiul Cartei și al Protocolului, astfel încât pierderea reclamanților era suficient de directă și de previzibilă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, în cazul în care afirmațiile de mai sus sunt fondate, condițiile menționate trebuie declarate nule, cu toate că respectivele condiții erau adresate Ciprului, întrucât acestea îi privesc în mod direct și individual pe fiecare dintre reclamanți, pentru motivul că aceste condiții și modul în care au fost implementate încalcă Tratatul și/sau o normă de drept în legătură cu aplicarea acestuia și/sau, în măsura în care se consideră că lipsirea reclamanților de depozitul lor bancar a subminat principiul supremației legii, cu încălcarea articolului 6 alineatul (1) TUE, au constituit un abuz de putere.

      (1)  A se vedea Hotărârea din 2 decembrie 1971, Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Consiliul (5/71, Rec., p. 975).

      (2)  Articolul 52 alineatul (1) din Cartă.


title: Cauza C-414/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 10 iulie 2017 – AREX CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 10 iulie 2017 – AREX CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství
   (Cauza C-414/17)
   (2017/C 300/28)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: AREX CZ a.s.

      Pârâtă: Odvolací finanční ředitelství

      Întrebările preliminare

               1)

               Orice persoană impozabilă trebuie să fie considerată persoană impozabilă în sensul articolului 138 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) (denumită în continuare „Directiva TVA”)? În caz contrar, care sunt persoanele impozabile cărora li se aplică această dispoziție?

               2)

               În cazul în care răspunsul Curții de Justiție este că articolul 138 alineatul (2) litera (b) din Directiva TVA se aplică unei situații precum cea din litigiul principal (mai precis dobânditorul este o persoană impozabilă înregistrată în scopuri fiscale), dispoziția menționată trebuie interpretată în sensul că, în cazul în care expedierea sau transportul produselor respective are loc în conformitate cu dispozițiile relevante din Directiva 2008/118/CE (2) a Consiliului privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (3) (denumită în continuare „Directiva privind accizele”), livrarea în legătură cu o procedură în temeiul Directivei privind accizele trebuie considerată o livrare care beneficiază de scutire în temeiul acestei dispoziții, deşi condițiile privind scutirea prevăzute la articolul 138 alineatul (1) din Directiva TVA nu sunt însă îndeplinite având în vedere că transportul de bunuri este atribuit unei alte tranzacții?

               3)

               În cazul în care răspunsul Curții de Justiție este că articolul 138 alineatul (2) litera (b) din Directiva TVA nu se aplică într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, faptul că bunurile sunt transportate în regim suspensiv de accize este decisiv pentru a stabili căreia dintre mai multe livrări succesive trebuie să i se atribuie transportul pentru a beneficia de dreptul de deducere a TVA-ului în temeiul articolului 138 alineatul (1) din Directiva TVA?

      (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7.

      (2)  JO 2009, L. 9, p. 12.

      (3)  JO 1992, L 76, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 1, p. 129.


title: Cauza C-426/15 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 5 octombrie 2016 – Diputación Foral de Bizkaia/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Ajutoare de stat — Articolul 108 alineatul (3) TFUE — Decizie a Comisiei prin care ajutoarele sunt declarate ilegale — Lipsa notificării prealabile — Stabilirea datei de acordare a ajutoarelor — Convenții de instituire a ajutoarelor — Angajament necondiționat de acordare a ajutoarelor — Luare în considerare a reglementării naționale — Procedura oficială de investigare — Principiul bunei administrări — Dreptul la apărare]

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/8

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 5 octombrie 2016 – Diputación Foral de Bizkaia/Comisia Europeană
   (Cauza C-426/15 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare de stat - Articolul 108 alineatul (3) TFUE - Decizie a Comisiei prin care ajutoarele sunt declarate ilegale - Lipsa notificării prealabile - Stabilirea datei de acordare a ajutoarelor - Convenții de instituire a ajutoarelor - Angajament necondiționat de acordare a ajutoarelor - Luare în considerare a reglementării naționale - Procedura oficială de investigare - Principiul bunei administrări - Dreptul la apărare])
   (2016/C 475/10)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Diputación Foral de Bizkaia (reprezentant: I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Němečková și É. Gippini Fournier, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Diputación Foral de Bizkaia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza T-38/16: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2016 – EEB/Comisia

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/34

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2016 – EEB/Comisia
   (Cauza T-38/16)
   (2016/C 118/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: European Environmental Bureau (EEB) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: B. Kloostra, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Ares(2015)5212500 a Comisiei din 19 noiembrie 2015, de confirmare a Deciziei sale Ares(2015)3790389 din 14 septembrie 2015 în care Comisia a luat o decizie suplimentară cu privire la cererea de informații din 3 februarie 2015, depusă de EEB; și

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe eroarea vădită în stabilirea obiectului cererii inițiale și, în consecință, pe încălcarea obligației Comisiei de a examina în mod complet cererea respectivă, precum și pe încălcarea articolului 6 alineatul (2) și a articolelor 7 și 8 din Regulamentul nr. 1049/2001.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.


title: Cauza F-68/12: Acțiune introdusă la 2 iulie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/28

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-68/12)
   2012/C 258/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea punctelor de promovare atribuite reclamantului și a raportului său de evaluare pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2010

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de evaluare a reclamantului întocmit de Eurostat pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2010 și a nivelului de performanță care i-a fost atribuit de această DG;

               —

               anularea punctelor de promovare atribuite de Eurostat și de AIPN;

               —

               anularea deciziei de respingere a reclamației precontencioase în ceea ce privește caracterul său jignitor și ofensator, care i-a produs un prejudiciu moral evaluat ca fiind egal cu cuantumul remunerației pentru 10 zile de lucru, ceea ce reprezintă, sub rezerva oricărei alte evaluări, 2 500 de euro, sumă calculată în raport cu 1/30 din remunerația lunară pentru fiecare zi pentru care se acordă despăgubirea;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-580/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Belgia) la 9 noiembrie 2015 – Johannes Van der Weegen, Anna Pot/Belgische Staat

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Belgia) la 9 noiembrie 2015 – Johannes Van der Weegen, Anna Pot/Belgische Staat
   (Cauza C-580/15)
   (2016/C 038/41)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Johannes Van der Weegen, Anna Pot

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Articolul 21 punctul 5 din WIB 1992, astfel cum a fost modificat prin articolul 170 din Legea din 25 aprilie 2014 de stabilire a unor dispoziții diverse, încalcă articolele 56 TFUE și 63 TFUE precum și articolele 36 și 40 din Acordul privind SEE, întrucât, în pofida faptului că se aplică în mod nediferențiat prestatorilor de servicii naționali și străini, dispoziția în discuție impune îndeplinirea condițiilor care corespund acelora prevăzute la articolul 2 din KB/WIB 1992 și care sunt de fapt specifice pieței belgiene, reprezentând un obstacol semnificativ pentru prestatorii de servicii străini atunci când își oferă serviciile în Belgia?


title: Cauza C-477/08: Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/17

         Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-477/08)
   (2009/C 69/30)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și M. Adam, Bevollmächtigte)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea integrală a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare în vederea transpunerii Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (1), sau în orice caz, prin necomunicarea integrală a acestor dispoziții, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 20 octombrie 2007.

      (1)  JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


               24.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/5

         Cerere pentru obținerea unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur în data de 17 decembrie 2013 în cauza LBI hf./Merrill Lynch Int. Ltd
   (Cauza E-28/13)
   (2014/C 121/05)
   Prin scrisoarea din 17 decembrie 2013, Héraðsdómur Reykjavíkur (Tribunalul districtual Reykjavik) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 17 decembrie 2013, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza LBI hf./Merrill Lynch Int. Ltd, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Se poate interpreta articolul 30 alineatul (1) din Directiva 2001/24/CE privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit în sensul că „nulitatea, anularea sau inopozabilitatea actelor prejudiciabile” se referă la normele privind anularea măsurilor luate de o întreprindere financiară conform normelor care sunt comparabile cu cele care se aplică la anularea măsurilor luate de o entitate aflată în faliment în temeiul Legii privind falimentul?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, ar trebui să se interpreteze articolul 30 alineatul (1) din directivă în sensul că este suficient ca partea împotriva căreia se formulează o cerere de anulare să prezinte dovada că anularea măsurii nu ar fi permisă în temeiul legislației statului membru aplicabile măsurii, cu trimitere la norme de orice tip, de exemplu norme privind temenele-limită pentru introducerea unei acțiuni în instanță?

               3.

               În cazul în care răspunsul la a doua întrebare este negativ, ar trebui să se interpreteze articolul 30 alineatul (1) în sensul că este necesar ca partea împotriva căreia se formulează o cerere de anulare să prezinte dovada că, în mod evident, nu au fost îndeplinite condițiile pentru anulare din legislația statului membru aplicabilă măsurii, de exemplu, pentru că nu există nicio autorizare pentru anularea tipului de măsură în cauză?


title: Cauza C-223/17 P: Recurs introdus la 26 aprilie 2017 de Lubrizol France SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 în cauza T-191/14, Lubrizol France SAS/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/11

         Recurs introdus la 26 aprilie 2017 de Lubrizol France SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 în cauza T-191/14, Lubrizol France SAS/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-223/17 P)
   (2017/C 221/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Lubrizol France SAS (reprezentanți: R. MacLean, Solicitor, A. Bochon, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal în cauza T-191/14, Lubrizol France/Consiliul Uniunii Europene, în măsura în care respinge cele două motive invocate în cererea introductivă depusă de recurentă la Tribunal;

               —

               declararea celor două motive ca fiind fondate;

               —

               declararea propriei competențe de a se pronunța cu privire la cele două motive în discuție și pronunțarea unei hotărâri definitive;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru a se pronunța asupra celor două motive invocate de recurentă privind încălcări ale dreptului și ale normelor de procedură și

               —

               obligarea Consiliului și a eventualilor intervenienți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în prezenta procedură, precum și la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul nu a verificat aplicarea de către Consiliu a criteriului relevant în raport cu normele juridice aplicabile
               Recurenta susține că, prin faptul că nu a aplicat criteriile relevante cuprinse în Comunicarea Comisiei privind suspendările și contingentele tarifare autonome (2011/C 363/02 (1)) atunci când a examinat dacă suspendarea taxelor autonome pentru BPA trebuia revocată, Tribunalul nu a evaluat în mod adecvat argumentele Consiliului și ale Comisiei în raport cu criteriul juridic relevant și în conformitate cu normele juridice relevante aplicabile în situația respectivă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a înlocuit în mod nelegal raționamentul Consiliului cu propriul raționament şi a denaturat în mod vădit probele
               Recurenta susţine, în primul rând, că Tribunalul a încercat în mod nelegal să înlocuiască raţionamentul Consiliului şi al Comisiei cu propriul raţionament şi că, procedând astfel, a furnizat el însuşi în mod nelegal un raţionament în susţinerea tezei potrivit căreia marfa furnizată de oponent putea fi considerată ca fiind materiale identice sau echivalente cu BPA sau materiale care ar putea înlocui BPA.
               În al doilea rând, aceasta susține că Tribunalul a examinat probele privind capacitatea oponentului de a furniza cantităţi disponibile suficiente din marfa pretins comparabilă cu BPA într-un mod vădit incorect, denaturând astfel sensul clar al probelor și aplicarea lor în cadrul examinării cauzei în primă instanță.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit erori vădite în aplicarea procedurilor relevante și a adoptat un raționament contradictoriu
               Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a stabilit că competența Comisiei de a respinge o obiecție pentru o întârziere a răspunsului semnificativ mai lungă decât cele 15 zile lucrătoare prevăzute în comunicarea Comisiei se referea exclusiv la primul contact dintre oponent și societățile reclamante, iar nu și la comunicările ulterioare, fapt care a permis Tribunalului să considere întârzierea respectivă ca fiind irelevantă. Procedând astfel, Tribunalul a adoptat un raționament contradictoriu în ceea ce privește natura, funcționarea și rolurile diverselor părți din procedura stabilită de comunicarea Comisiei.

      (1)  JO 2011, C 363, p. 6.


title: Cauza T-411/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Sogelma/AER ( Contracte de achiziții publice de lucrări — Procedură de licitație a Agenției Europene pentru Reconstrucție — Decizie de a anula invitația de participare la licitație și de a publica o nouă invitație — Acțiune în anulare — Competența Tribunalului — Necesitatea unei reclamații administrative prealabile — Termen de introducere a acțiunii — Mandat — Obligație de motivare — Cerere de daune interese )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Sogelma/AER
   (Cauza T-411/06) (1)

   („Contracte de achiziții publice de lucrări - Procedură de licitație a Agenției Europene pentru Reconstrucție - Decizie de a anula invitația de participare la licitație și de a publica o nouă invitație - Acțiune în anulare - Competența Tribunalului - Necesitatea unei reclamații administrative prealabile - Termen de introducere a acțiunii - Mandat - Obligație de motivare - Cerere de daune interese’)
   (2008/C 301/51)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Sogelma — Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl (Scandicci, Italia) (reprezentanți: E. Cappelli, P. De Caterini, A. Bandini și A. Gironi, avocats)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Reconstrucție (AER) (reprezentanți: inițial O. Kalha, ulterior M. Dischendorfer și apoi R. Lundgren, agenți, asistați de S. Bariatti și F. Scanzano, avocats)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. van Nuffel și L. Prete, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziilor emise de AER de anulare a licitației pentru contractul de lucrări cu numărul de referință EuropeAid/120694/D/W/YU și de organizare a unei noi licitații, precum și o cerere de reparare a prejudiciului ce se pretinde a fi fost suferit.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Sogelma — Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Reconstrucție.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza F-9/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 septembrie 2011 — AC/Consiliul (Funcție publică — Promovare — Exercițiul de promovare 2009 — Analiză comparativă a meritelor — Eroare vădită de apreciere)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 septembrie 2011 — AC/Consiliul
   (Cauza F-9/10) (1)

   (Funcție publică - Promovare - Exercițiul de promovare 2009 - Analiză comparativă a meritelor - Eroare vădită de apreciere)
   2011/C 362/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AC (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu îl include pe reclamant în lista funcționarilor promovați la gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2009

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               AC suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010, p. 79.


title: Cauza T-668/11: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2013 — VIP Car Solutions/Parlamentul European ( „Răspundere extracontractuală — Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Transportul membrilor Parlamentului European cu autoturisme și microbuze cu șofer în perioadele de sesiune la Strasbourg — Respingerea ofertei unui ofertant — Anularea de către Tribunal a deciziei de respingere — Prejudiciu pretins suferit în urma deciziei de respingere a ofertei reclamantei — Acțiune în despăgubiri” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/75

         Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2013 — VIP Car Solutions/Parlamentul European
   (Cauza T-668/11) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Transportul membrilor Parlamentului European cu autoturisme și microbuze cu șofer în perioadele de sesiune la Strasbourg - Respingerea ofertei unui ofertant - Anularea de către Tribunal a deciziei de respingere - Prejudiciu pretins suferit în urma deciziei de respingere a ofertei reclamantei - Acțiune în despăgubiri)
   2013/C 225/166
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Franța) (reprezentant: G. Welzer, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial G. Hellinckx și M. Mraz, ulterior L. Darie și M. Mraz, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubiri având ca obiect repararea prejudiciului material și moral pretins suferit de reclamantă în urma adoptării deciziei Parlamentului European de respingere a ofertei sale prezentate în cadrul procedurii de cerere de ofertă PE/2006/06/UTD/1, având ca obiect transportul membrilor Parlamentului cu autoturisme și microbuze cu șofer în perioadele de sesiune la Strasbourg, întrucât această decizie a fost anulată prin Hotărârea Tribunalului din 20 mai 2009, VIP Car Solutions/Parlamentul European (T-89/07, Rep., p. II-1403).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă VIP Car Solutions la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza T-305/10: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2012 — Hartmann-Lamboy/OAPI — Diptyque (DYNIQUE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DYNIQUE — Marcă comunitară verbală anterioară DIPTYQUE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/17

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2012 — Hartmann-Lamboy/OAPI — Diptyque (DYNIQUE)
   (Cauza T-305/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DYNIQUE - Marcă comunitară verbală anterioară DIPTYQUE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 80/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Germania) (reprezentant: R. Loos, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Diptyque SAS (Paris, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 mai 2010 (cauza R 1217/2009-1) privind o procedură de opoziție între Diptyque SAS și doamna Marlies Hartmann-Lamboy

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               O obligă pe doamna Marlies Hartmann-Lamboy la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-168/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 7 aprilie 2014 – Grupo Itevelesa S.L. şi alţii/Oca Inspección Técnica de Vehículos SA şi alţii

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 7 aprilie 2014 – Grupo Itevelesa S.L. şi alţii/Oca Inspección Técnica de Vehículos SA şi alţii
   (Cauza C-168/14)
   2014/C 175/39
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Grupo Itevelesa S.L., Applus Iteuve Technology, Certio ITV S.L. şi Asistencia Técnica Industrial SAE

      Intimate: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA şi Generalidad de Cataluña

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/123/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieţei interne exclude din domeniul de aplicare al respectivei directive activitățile de inspecţie tehnică a vehiculelor (ITV), atunci când acestea sunt efectuate, în conformitate cu normele naționale, de entităţi comerciale private sub supravegherea administraţiei dintr-un stat membru?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară (și anume, dacă activităţile de ITV intră, în principiu, în domeniul de aplicare al Directivei 2006/123/CE), s-ar putea aplica motivul de excludere prevăzut la articolul 2 alineatul (2) litera (i) din directiva respectivă, ca urmare a faptului că entitățile private care prestează serviciul au competența de a imobiliza, ca măsură de siguranță, vehiculele care prezintă deficienţe de siguranţă în asemenea măsură încât circulaţia acestora ar presupune un pericol iminent?

               3)

               Dacă Directiva 2006/123/CE ar fi aplicabilă activităților de ITV, interpretarea acesteia coroborată cu cea a articolului 2 din Directiva 2009/40/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind inspecția tehnică auto pentru autovehicule și remorcile acestora (sau cu dispoziția similară din Directiva 96/96/CE menționată anterior) permite, în orice situație, supunerea acestor activități autorizării administrative prealabile? Răspunsul este influențat de constatările prevăzute la punctul 26 din Hotărârea Curţii din 22 octombrie 2009 (cauza C-438/08) (3)?

               4)

               Este compatibilă cu articolele 10 și 14 din Directiva 2006/123/CE şi, dacă este cazul – în măsura în care nu s-ar aplica directiva respectivă – cu articolul 43 din Tratatul CE (în prezent, articolul 49 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene), o legislație naţională care supune numărul de autorizaţii pentru stabilirea ITV-urilor unui plan teritorial care prevede drept motive pentru justificarea restricției cantitative garantarea acoperirii teritoriale adecvate, asigurarea calității serviciilor şi promovarea concurenţei între operatori, incluzând în acest sens elemente de programare economică?

      (1)  JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50.

      (2)  JO L 141, p. 12.

      (3)  EU:C:2099:651.


title: Cauza C-287/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 10 iunie 2010 — Tankreederei I SA/Directeur de l'administration des Contributions directes

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif (Luxemburg) la 10 iunie 2010 — Tankreederei I SA/Directeur de l'administration des Contributions directes
   (Cauza C-287/10)
   ()
   2010/C 221/44
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Tankreederei I SA

      Pârât: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Întrebarea preliminară

   Articolele 49 CE și 56 CE se opun dispozițiilor articolului 152bis alineatul 1 din Legea din 4 decembrie 1967, modificată, privind impozitul pe venit, în măsura în care acestea le acordă contribuabililor luxemburghezi beneficiul reducerii de impozit pentru investiții, cu condiția ca aceste investiții să fie efectuate într-o întreprindere situată în Marele Ducat și destinată să rămână acolo în mod permanent și, în plus, să fie utilizate fizic pe teritoriul luxemburghez?


title: Cauza T-301/12: Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2013 — Laboratoires CTRS/Comisia [ „Medicamente de uz uman — Cerere de autorizație de introducere pe piață a produsului medicamentos Orphacol — Decizie a Comisiei de refuzare — Regulamentul (CE) nr. 726/2004 — Directiva 2001/83/CE — Utilizare medicală bine stabilită — Situații excepționale” ]

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/9

         Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2013 — Laboratoires CTRS/Comisia
   (Cauza T-301/12) (1)

   (Medicamente de uz uman - Cerere de autorizație de introducere pe piață a produsului medicamentos Orphacol - Decizie a Comisiei de refuzare - Regulamentul (CE) nr. 726/2004 - Directiva 2001/83/CE - Utilizare medicală bine stabilită - Situații excepționale)
   2013/C 233/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanți: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley și M. Barnden, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, M. Šimerdová și L. Banciella, agenți)

      Intervenienți în susținerea reclamantei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și D. Hadroušek, agenți); Regatul Danemarcei (reprezentanți: V. Pasternak Jørgensen și C. Thorning, agenți); Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas, F. Gloaguen și S. Menez, agenți); Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer și A. Posch, agenți); Regatul Unit al Marii Britanii și Irlanei de Nord (reprezentanți: inițial S. Behzadi-Spencer, agent, ulterior C. Murrel, iar la final L. Christie, agenți, asistați de J. Holmes, barrister)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Polonă (reprezentanți: inițial B. Majczyna și M. Szpunar, ulterior B. Majczyna, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare C(2012) 3306 final a Comisiei din 25 mai 2012 de refuzare a autorizației de introducere pe piață în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului pentru „Orphacol — acid colic”, medicament orfan de uz uman

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia de punere în aplicare C(2012) 3306 final a Comisiei din 25 mai 2012 de refuzare a autorizației de introducere pe piață în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului pentru „Orphacol — acid colic”, medicament orfan de uz uman.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Laboratoires CTRS.

               3.

               Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Republica Franceză, Republica Austria, Republica Polonă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 250, 18.8.2012.


title: Cauza T-392/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — AEPI/Comisia ( Măsuri provizorii — Decizia Comisiei prin care se impune încetarea unei practici concertate în materie de gestionare colectivă a drepturilor de autor — Cerere de suspendare a aplicării — Lipsa urgenței )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/35

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — AEPI/Comisia
   (Cauza T-392/08 R)
   („Măsuri provizorii - Decizia Comisiei prin care se impune încetarea unei practici concertate în materie de gestionare colectivă a drepturilor de autor - Cerere de suspendare a aplicării - Lipsa urgenței’)
   (2009/C 32/68)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: P. Xanthopoulos și T. Asprogerakas Grivas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. Christoforou și F. Castillo de la Torre, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a aplicării articolului 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.