title: Cauza T-363/08: Acțiune introdusă la 29 august 2008 — 2nine/OAPI — Pacific Sunwear of California (nollie)

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/47

         Acțiune introdusă la 29 august 2008 — 2nine/OAPI — Pacific Sunwear of California (nollie)
   (Cauza T-363/08)
   (2008/C 272/91)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: 2nine (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Palmer, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Statele Unite)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de Recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 iunie 2008 în cauza R 1590/2007-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               dispunerea oricărei alte măsuri pe care Tribunalul o va considera adecvată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „nollie” pentru bunuri și servicii din clasele 3, 9, 11, 14, 18, 20, 25 și 26 — cerere de înregistrare nr. 4 602 017

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca internațională verbală„NOLI” nr. 839 740 pentru produse din clasele 3, 18, 24 și 25; marca verbală „NOLI” nr. 2 361 525 înregistrată în Regatul Unit pentru produse din clasele 3, 18, 24 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge în totalitate cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 în măsura în care camera de recurs nu a verificat dacă există un risc de confuzie între mărcile în conflict cu privire la toate produsele care au făcut obiectul opoziției; încălcarea articolului 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 nu a reușit sau a neglijat să țină cont în mod corespunzător de faptele, probele și argumentele prezentate.


title: Cauza T-425/11: Acțiune introdusă la 3 august 2011 — Republica Elenă/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/45

         Acțiune introdusă la 3 august 2011 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-425/11)
   2011/C 282/83
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos și K. Boskovits)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2011) 3504 final a Comisiei din 24 mai 2011 privind ajutorul de stat acordat unor cazinouri din Grecia, nr. C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009).
   În susținerea acțiunii reclamanta invocă următoarele motive de anulare:

               1.

                     Primul motiv
                  : Interpretarea eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE privind noțiunea de ajutor de stat.
               În special, reclamanta susține că pârâta consideră în mod eronat că perceperea unui preț mai mic pentru un bilet de intrare în unele cazinouri le-a conferit acestora un avantaj prin reducerea veniturilor publice. De asemenea, presupușii beneficiari ai ajutorului nu se află într-o situație de drept și de fapt similară cu aceea a altor cazinouri care funcționează în Grecia, schimburile comerciale intracomunitare nu sunt influențate, iar concurența în interiorul pieței interne nu este denaturată.

               2.

                     Al doilea motiv
                  : Motivarea neadecvată, insuficientă și contradictorie cu privire la conținutul ajutorului de stat.
               Reclamanta arată, în special, că motivarea este contradictorie din moment ce se recunoaște că perceperea unui preț mai mic pentru un bilet de intrare poate determina creșterea clientelei cazinourilor în cauză, dar, în același timp, se contestă creșterea veniturilor publice ca urmare a creșterii clientelei. Motivarea este, de asemenea, insuficientă în ceea ce privește demonstrarea avantajului și stabilirea efectului asupra schimburilor comerciale intracomunitare și în mod vădit eronată în privința demonstrării caracterului selectiv al măsurii.

               3.

                     Al treilea motiv
                  : Recuperarea ajutorului încalcă articolul 14 din Regulamentul 659/99/CE al Consiliului (1).
               În special, reclamanta susține că ajutorul nu este solicitat de la beneficiarii reali, respectiv de la clienții cazinourilor care percep un preț mai mic pentru un bilet. De asemenea, recuperarea contravine principiului general al încrederii legitime, invocându-se în acest sens jurisprudența anterioară a Symvoulio tis Epikrateias (Consiliul de Stat) și comportamentul pârâtei, precum și principiului general al proporționalității, întrucât impune o obligație disproporționată și nejustificată presupușilor beneficiari ai ajutorului și întărește poziția concurențială a cazinourilor care percep un preț de 12 euro pentru un bilet.

               4.

                     Al patrulea motiv
                  : Pârâta a calculat greșit sumele care trebuie recuperate.
               Reclamanta susține că pârâta nu a fost în măsură să calculeze exact presupusul avantaj al beneficiarilor ajutorului și nu ține cont de efectul pe care l-a avut sau l-ar fi putut avea asupra cererii perceperea unui preț mai mic pentru un bilet.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-361/08: Ordonanța Tribunalului din 21 aprilie 2010 — Peek & Cloppenburg și van Graaf/OAPI — Queen Sirikit Institute of Sericulture (Thai Silk) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Thai Silk — Marcă națională figurativă anterioară reprezentând o pasăre — Admisibilitatea acțiunii — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009)” ]

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/28

         Ordonanța Tribunalului din 21 aprilie 2010 — Peek & Cloppenburg și van Graaf/OAPI — Queen Sirikit Institute of Sericulture (Thai Silk)
   (Cauza T-361/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Thai Silk - Marcă națională figurativă anterioară reprezentând o pasăre - Admisibilitatea acțiunii - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009)”)
   2010/C 148/50
   Limba de procedură: l'allemand

      Părțile

      Reclamantă: Peek & Cloppenburg (Hambourg, Germania) și van Graaf GmbH & Co. KG (Viena, Austria) (reprezentanți: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde și J. Pause, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)
   Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente în fața Tribunalului: The Queen Sirikit Institute of Sericulture, Office of the Permanent Secretary, Ministry of Agriculture and Cooperatives, Thailand (Thailanda) (Bangkok, Thailanda), admis a se substitui l’Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand (Thailanda) (reprezentant: A. Kockläuner, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 iunie 2008 (cauza R 1677/2007-4), privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg și Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă societățile Peek & Cloppenburg, precum și van Graaf GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-395/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 5 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Tribunal Supremo — Spania) — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda)/Al Rima SA

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/29

         Ordonanța președintelui Curții din data de 5 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Tribunal Supremo — Spania) — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda)/Al Rima SA
   (Cauza C-395/06) (1)

   (2007/C 82/64)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza C-222/10 P: Recurs introdus la 7 mai 2010 de Brigit Lind împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 24 martie 2010 în cauza T-5/09, Brigit Lind/Comisia Europeană

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/10

         Recurs introdus la 7 mai 2010 de Brigit Lind împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 24 martie 2010 în cauza T-5/09, Brigit Lind/Comisia Europeană
   (Cauza C-222/10 P)
   2010/C 195/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Brigit Lind (reprezentant: I. Anderson, Advocate)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea în întregime a deciziei Tribunalului cuprinsă în Ordonanța din 24 martie 2010 prin care s-a respins ca vădit inadmisibilă acțiunea recurentei iar aceasta a fost obligată la plata cheltuielilor de judecată.

               —

               reținerea spre soluționare a cauzei și obligarea Comisiei la plata către recurentă:

                           (a)

                           a sumei de 50 000 de euro sau a oricărei alte sume pe care Curtea o consideră justă și echitabilă pentru șocul și tristețea cauzate de suferințele și de moartea fratelui său, rezultate din refuzul arbitrar și nelegal al Comisiei de a asigura punerea în aplicare a dispozițiilor Directivei 96/29 (1) în ceea ce privește supravegherea medicală preventivă pentru bolile cauzate de iradiere pe termen lung în cazul echipelor speciale de intervenție din Thule;

                           (b)

                           plata în favoarea patrimoniului lui John Erling Nochen:

                                       (i)

                                       a sumei de 250 000 de euro sau orice altă sumă pe care Curtea o consideră justă și echitabilă pentru suferința acestuia din 2006 și până la moartea sa în 2008 ca urmare a unui cancer pulmonar, care rezultă din refuzul arbitrar și nelegal al Comisiei de a asigura punerea în aplicare a dispozițiilor Directivei 96/29 în ceea ce privește supravegherea medicală preventivă pentru bolile cauzate de iradiere pe termen lung în cazul echipelor speciale de intervenție din Thule.

                                       (ii)

                                       a costurilor legate de funeralii în cuantum de 6 000 de euro.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tribunalul a respins în mod eronat ca inadmisibilă acțiunea recurentei privind răspunderea extracontractuală denaturând atât natura pretențiilor sale, cât și motivele invocate. Ca urmare a unei asemenea denaturări, instanța a omis să ia în considerare nelegalitatea pretextelor arbitrare și lipsite de bună-credință ale Comisiei de a refuza să acționeze — inacțiune care a lipsit de conținut normele unitare de securitate pentru protecția sănătății lucrătorilor și a populației în cazul accidentelor radiologice cauzate de utilizarea în scopuri militare a energiei nucleare.

               2.

               Neaplicarea principiilor juridice comune statelor membre. Tribunalul nu a examinat nelegalitatea lipsei de atenție, de diligență și de bună administrare din partea Comisiei în raport cu principiile generale comune ordinilor juridice ale statelor membre, în scopul de a stabili răspunderea administrativă pentru prejudiciile cauzate persoanelor fizice, astfel cum prevede articolul 188 din Tratatul CEEA.

               3.

               Aplicarea necorespunzătoare a competențelor de exceptare speciale ale Comisiei din domeniul dreptului concurenței în ceea ce privește admisibilitatea acțiunii privind normele de sănătate. În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a luat în considerare în mod eronat, în lumina puterii discreționare extinse și speciale a Comisiei de a formula politica de concurență a Uniunii Europene prin exceptări discreționare ale acordurilor comerciale nelegale, argumentul Comisiei privind exceptarea, pentru motive militare, a aplicării dispozițiilor directivei privind protecția sănătății în cazul accidentului radiologic de la Thule. Au fost ignorate astfel deciziile de admisibilitate ale acestei instanțe în alte domenii comunitare în care Comisia nu dispune de o asemenea putere discreționară specială iar afirmațiile referitoare la omisiunea Comisiei de a acționa nu au fost considerate inadmisibile în mod vădit.
               Tribunalul nu a ținut seama de faptul că, întrucât Tratatul CEEA definește în mod strict competența Comisiei de exceptare și prevede în mod expres mecanisme care oferă persoanelor fizice posibilitatea de a invoca inacțiunile administrative ale Comisiei în domenii în care l-au fost acordate protecții, Comisia nu dispune de o putere discreționară unică și nelimitată de a adopta norme uniforme de securitate privind protecția sănătății. Aceasta include situații în care refuzul de a acționa a fost adresat unei alte părți.

               4.

               Omisiunea de a examina dacă refuzul Comisiei de a acționa a încălcat obiectivele prevăzute de Tratatul CEEA privind protecția sanitară a lucrătorilor și a populației.
               De asemenea, Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu a examinat dacă refuzul Comisiei de a acționa încalcă obiectivele Tratatului CEEA de stabilire și supraveghere a aplicării normelor unitare de securitate pentru protecția sanitară a populației și a lucrătorilor împotriva efectelor pe termen lung a radiațiilor ionizante. Procedând astfel, Tribunalul nu a luat în considerare sarcina peremptorie a Comisiei întemeiată pe Tratatul CEEA de a garanta că prevederile Tratatului, inclusiv principiul precauției cuprins în acesta, sunt aplicate în mod corespunzător.

               5.

               Omisiunea de a examina dacă refuzul Comisiei a încălcat o lege de rang superior.
               Având în vedere includerea Convenției europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale în jurisprudența Uniunii Europene, Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu a examinat dacă refuzul Comisiei de a pune în aplicare prevederile Directivei 96/29 privind supravegherea medicală a încălcat articolul 2 din Convenție prin supunerea cu intenție a vieții fratelui său recurentei la un risc de dezvoltare necontrolată și neverificată a unor cancere cauzate de radiații pe termen lung, precum cancerul din cauza căruia a murit acesta.

      (1)  Directiva 96/29/Euratom a Consiliului din 13 mai 1996 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante (JO L 159, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 166).


title: Cauza C-218/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Ítélőtábla (Republica Ungară) la 11 mai 2011 — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Ítélőtábla (Republica Ungară) la 11 mai 2011 — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Cauza C-218/11)
   2011/C 232/23
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din acțiunea principală

      Recurente: Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe

      Cealaltă parte în proces: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      Interveniente: Vegyépszer Építő és Szerelő Zrt., MÁVÉPCELL Kft

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispoziția potrivit căreia nivelurile minime de capacități prevăzute la articolul 44 alineatul (2) din Directiva 2004/18/CE (1) sunt impuse în conformitate cu articolul 47 alineatul (1) litera (b) din aceeași directivă poate fi interpretată în sensul că autoritățile contractante au dreptul să raporteze nivelurile minime de capacități la un indicator unic din documentul contabil (bilanțul) ales de acestea, pentru verificarea capacității economice și financiare?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, instanța adresează de asemenea întrebarea dacă un document (rezultatul exercițiului financiar) ales pentru a aprecia nivelul minim de capacități, care prezintă un conținut diferit în funcție de reglementările contabile din fiecare stat membru, respectă cerința de conformitate prevăzută la articolul 44 alineatul (2) menționat.

               3.

               Pentru a elimina diferențele care, fără îndoială, există între statele membre este suficient ca autoritatea contractantă, pe lângă documentele alese pentru verificarea capacității economică și financiară, să asigure posibilitatea recurgerii la referințe exterioare [articolul 47 alineatul (3)] sau, în vederea respectării cerinței de conformitate cu privire la toate documentele indicate de autoritatea contractantă, aceasta trebuie să asigure că respectiva capacitate poate fi dovedită în alt mod [articolul 47 alineatul (5)]?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 08, p. 116).


title: Cauza F-112/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 16 iulie 2015 – EJ/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Reforma Statutului funcționarilor — Regulamentul nr. 1023/2013 — Posturi-tip — Norme tranzitorii referitoare la încadrarea în posturi-tip — Articolul 30 alineatul (2) din anexa XIII la statut — Administratori juriști de gradul AD 13 ai Serviciului Juridic al Comisiei — Situația „consilierilor juridici” și a „membrilor Serviciului Juridic” — Modalități de acces la gradul AD 13 în temeiul Statutului funcționarilor din 2004 — Promovare în temeiul articolului 45 din statut — Numire în temeiul articolului 29 alineatul 1 din statut — Încadrare în posturile-tip „consilier sau echivalent” și „administrator în tranziție” — Act care lezează — Noțiunea „responsabilități semnificative” — Egalitate de tratament — Vocație la promovarea în gradul AD 14 — Încredere legitimă — Principiul securității juridice]

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/51

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 16 iulie 2015 – EJ/Comisia
   (Cauza F-112/14) (1)

   ([Funcție publică - Funcționari - Reforma Statutului funcționarilor - Regulamentul nr. 1023/2013 - Posturi-tip - Norme tranzitorii referitoare la încadrarea în posturi-tip - Articolul 30 alineatul (2) din anexa XIII la statut - Administratori juriști de gradul AD 13 ai Serviciului Juridic al Comisiei - Situația „consilierilor juridici” și a „membrilor Serviciului Juridic” - Modalități de acces la gradul AD 13 în temeiul Statutului funcționarilor din 2004 - Promovare în temeiul articolului 45 din statut - Numire în temeiul articolului 29 alineatul 1 din statut - Încadrare în posturile-tip „consilier sau echivalent” și „administrator în tranziție” - Act care lezează - Noțiunea „responsabilități semnificative” - Egalitate de tratament - Vocație la promovarea în gradul AD 14 - Încredere legitimă - Principiul securității juridice])
   (2015/C 279/64)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: EJ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, C. Ehrbar și G. Gattinara, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și M. Veiga, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor AIPN de a încadra reclamanții, potrivit noilor norme de carieră și de promovare aplicabile după reforma Statutului funcționarilor din 1 ianuarie 2014, în postul-tip „administrator principal aflat în tranziție” și care îi privează, în opinia acestora, de vocația la promovarea către gradul AD 14, ulterior de constatare a nelegalității articolului 30 alineatul (3) din anexa XIII la Statut

      Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile individuale, astfel cum sunt materializate printr-o mențiune inserată ulterior la 1 ianuarie 2014 în dosarele individuale informatizate ale reclamanților, adoptate de autoritatea împuternicită să facă numiri a Comisiei Europene și de încadrare a EJ și a celorlalți reclamanți ale căror nume anonimizate figurează în anexă în postul intitulat, în cadrul Comisiei Europene, „administrator principal aflat în tranziție”, corespunzător postului-tip statutar „administrator în tranziție”.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de EJ și de ceilalți reclamanți ale căror nume anonimizate figurează în anexă.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015, p. 47.


title: Cauza T-139/14: Acțiune introdusă la 19 februarie 2014 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia/Consiliul

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/26

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2014 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia/Consiliul
   (Cauza T-139/14)
   2014/C 151/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Kodya Dumai, Indonezia) și PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan, Indonezia) (reprezentant: P. Vander Schueren, lawyer)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO L 315, p. 2), în măsura în care impune o taxă antidumping reclamantei, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă 11 motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe împrejurarea că instituțiile Uniunii au încălcat Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), întrucât costurile nu au fost calculate pe baza înregistrărilor contabile ale producătorilor-exportatori aferente produselor și producătorilor care fac obiectul anchetei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea regulamentului de bază, întrucât valoarea normală calculată include costuri care nu au legătură cu fabricarea și cu vânzarea produsului în discuție.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Comisia a încălcat regulamentul de bază, întrucât a inclus costuri bazate pe prețuri de referință internaționale, iar nu pe costurile din țara de origine (Indonezia).

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea regulamentului de bază rezultând din modul de calcul al valorii normale în lipsa unei situații particulare a pieței pentru produsul în cauză.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe inaplicabilitatea articolului 2 alineatul (5) din regulamentul de bază, întrucât acesta este incompatibil cu articolul 2.2.2 alineatul (1) din Acordul antidumping al OMC dacă acest articol 2 alineatul (5) ar permite excepții de la obligația de utilizare a costurilor de producție în țara de origine la calcularea valorii normale.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Regulamentul nr. 1194/2013 este afectat de o eroare vădită de apreciere în fapt și în drept, întrucât prețul plătit efectiv de producătorii de biomotorină pentru uleiul de palmier brut (UPB) nu este reglementat de guvern astfel încât prețul plătit efectiv să poată fi respins.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Regulamentul nr. 1194/2013 încalcă regulamentul de bază întrucât, având în vedere că diferențele care afectează comparabilitatea prețurilor nu au fost luate în considerare în mod adecvat, nu s-a făcut o comparare echitabilă între valoarea normală și prețurile la export.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în aplicarea ajustării costurilor, care a luat în considerare materii prime eronate în cazul reclamantelor.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Regulamentul nr. 1194/2013 este afectat de o eroare vădită de apreciere întrucât ajustează costurile UPB-ului achiziționat de la producătorii afiliați de UPB pentru motivul că aceștia nu sunt independenți, fără examinarea acestui din urmă aspect și întemeindu-se exclusiv pe un presupus efect al taxei la export asupra prețului UPB-ului.

               10.

               Al zecelea motiv, prin care se susține că Regulamentul nr. 1194/2013 este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere întrucât (i) respinge utilizarea marjei de profit provenind din vânzările de produse pe piața internă care fac parte din aceeași categorie generală ca biomotorina pentru motivul că aceste vânzări nu ar fi avut loc în cursul unor operațiuni comerciale obișnuite și (ii) apreciază caracterul rezonabil al marjei de profit prin raportare la o rată a dobânzilor pe termen lung, iar nu pe o rată a dobânzilor aplicată împrumuturilor pe termen scurt și mediu.

               11.

               Al unsprezecelea motiv, prin care se susține că Regulamentul nr. 1194/2013 este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere întrucât respinge determinarea unei marje de profit rezonabile pentru motivul că utilizarea randamentului capitalului în vederea acestei determinări nu ar fi pertinentă pentru societățile de desfacere întrucât acestea sunt întreprinderi de servicii care nu au nevoie de investiții importante, deși, în acest mod, regulamentul nu ține în mod eronat seama de nevoile de fonduri de rulment ale societăților de desfacere pentru desfășurarea activităților lor comerciale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza C-260/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Audiencia Provincial de Barcelona — Spania) — Pedro IV Servicios, S.L./Total España SA [Concurență — Înțelegeri — Articolul 81 CE — Contract de aprovizionare exclusivă cu carburanți și cu combustibili — Exonerare — Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 — Articolul 12 alineatul (2) — Regulamentul (CEE) nr. 2790/1999 — Articolul 4 litera (a) și articolul 5 litera (a) — Durata exclusivității — Stabilirea prețului de vânzare către public]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Audiencia Provincial de Barcelona — Spania) — Pedro IV Servicios, S.L./Total España SA
   (Cauza C-260/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Articolul 81 CE - Contract de aprovizionare exclusivă cu carburanți și cu combustibili - Exonerare - Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 - Articolul 12 alineatul (2) - Regulamentul (CEE) nr. 2790/1999 - Articolul 4 litera (a) și articolul 5 litera (a) - Durata exclusivității - Stabilirea prețului de vânzare către public)
   2009/C 141/04
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pedro IV Servicios, S.L.

      Pârâtă: Total España SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Audiencia Provincial de Barcelona — Interpretarea articolului 81 alineatul (1) litera (a) CE, a celui de al optulea considerent, precum și a articolului 10 și a articolului 12 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei din 22 iunie 1983 privind aplicarea articolului 85 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri de aprovizionare exclusivă (JO L 173, p. 5) și a articolului 4 litera (a) și articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 al Comisiei din 22 decembrie 1999 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate (JO L 336, p. 21) — Convenție de distribuție exclusivă de carburanți și combustibili între un furnizor și un operator al unei stații de distribuție a carburanților — Necesitatea ca furnizorul să fie proprietar al terenului și al instalațiilor stației de distribuție a carburanților sau caracterul suficient al altor titluri juridice care îi permit să închirieze stația de distribuție a carburanților unui revânzător proprietar al terenului acesteia — Restrângerea libertății revânzătorului de a-și stabili prețul de vânzare

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 12 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei din 22 iunie 1983 privind aplicarea articolului [81] alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri de aprovizionare exclusivă, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1582/97 al Comisiei din 30 iulie 1997, trebuie interpretat în sensul că, pentru aplicarea derogării pe care o prevedea, această dispoziție nu impunea ca furnizorul să fie proprietar al terenului pe care a construit stația de distribuție a carburanților pe care o închiriază revânzătorului.

               2)

               Articolul 5 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 al Comisiei din 22 decembrie 1999 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate trebuie interpretat în sensul că, pentru aplicarea derogării pe care o prevede, această dispoziție impune ca furnizorul să fie proprietar atât al stației de distribuție a carburanților pe care o închiriază revânzătorului, cât și al terenului pe care aceasta este construită sau, în cazul în care nu este proprietar, să închirieze aceste bunuri de la terți care nu au legătură cu revânzătorul.

               3)

               Clauzele contractuale referitoare la prețul de vânzare către public, precum cele în cauză în acțiunea principală, pot beneficia de exceptarea pe categorii în temeiul Regulamentului nr. 1984/83, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1582/97, precum și al Regulamentului nr. 2790/1999 dacă furnizorul se limitează să impună un preț de vânzare maxim sau să recomande un preț de vânzare și dacă, prin urmare, revânzătorul dispune de o posibilitate reală de determinare a prețului de vânzare către public. În schimb, astfel de clauze nu pot beneficia de exceptările menționate dacă determină, direct sau prin mijloace indirecte ori disimulate, stabilirea prețului de vânzare către public sau impunerea prețului de vânzare minim de către furnizor. Este de competența instanței de trimitere să cerceteze dacă astfel de constrângeri sunt împovărătoare pentru revânzător, ținând cont de ansamblul obligațiilor contractuale analizate în contextul lor economic și juridic, precum și de comportamentul părților din acțiunea principală.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza T-439/10: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2010 — Fulmen/Consiliul

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/34

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2010 — Fulmen/Consiliul
   (Cauza T-439/10)
   ()
   2010/C 328/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fulmen (Teheran, Iran) (reprezentant: A. Kronshagen, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea punctului 11 secțiunea I B din anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, precum și a Deciziei Consiliului din 26 iulie 2010 în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 (1), precum și a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului (2), privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară, în măsura în care numele reclamantei a fost înscris pe lista referitoare la persoanele, entitățile și organismele ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate în temeiul acestei dispoziții.
   În susținerea acțiunii, reclamanta arată că decizia atacată a Consiliului ar trebui anulată, întrucât nicio decizie pertinentă a unei autorități competente nu justifică, la momentul adoptării sale, includerea reclamantei pe lista organismelor care aveau legătură cu programul nuclear și balistic al Iranului.
   Reclamanta invocă în plus o încălcare a garanțiilor procedurale în sensul că dreptul său la apărare și dreptul său la un proces echitabil ar fi fost încălcate, în măsura în care:

               —

               Consiliul nu ar fi motivat suficient decizia de a include numele reclamantei pe lista în litigiu;

               —

               decizia Consiliului nu ar fi fost precedată de o comunicarea a elementelor reținute în sarcina reclamantei; și

               —

               reclamanta nu ar fi fost în măsură să își valorifice în mod util punctul de vedere cu privire la aceste elemente.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 195, p. 25).

      (2)  Decizia din 26 iulie 2010 a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).


title: Cauza C-655/11 P: Recurs introdus la 20 decembrie 2011 de Seven for all mankind LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 6 octombrie 2011 în cauza T-176/10, Seven SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/7

         Recurs introdus la 20 decembrie 2011 de Seven for all mankind LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 6 octombrie 2011 în cauza T-176/10, Seven SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-655/11 P)
   2012/C 65/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Seven for all mankind LLC (reprezentant: A. Gautier-Sauvagnac, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 octombrie 2011, notificată la 7 octombrie 2011 (cauza T-176/10);

               —

               confirmarea deciziei camerei a doua de recurs a OAPI din 28 ianuarie 2010, notificată la 15 februarie 2010 (cauza R 1514/2008-2);

               —

               obligarea Seven SpA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Seven for all mankind în prezenta procedură, precum și în procedura desfășurată în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               —

               în primul rând, Tribunalul a săvârșit o neregularitate de procedură care a adus atingere intereselor recurentei în cadrul aprecierii caracterului distinctiv al termenului SEVEN;

               —

               în al doilea rând, Tribunalul nu s-a conformat cerințelor jurisprudenței constante cu ocazia aprecierii noțiunii de similitudine între mărci, prevăzută la articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară (RMC), și nu a ținut cont de ansamblul factorilor relevanți pentru împrejurările speței.


title: Cauza T-497/08: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Ryanair/Comisia

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/42

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Ryanair/Comisia
   (Cauza T-497/08)
   (2009/C 32/81)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, în conformitate cu articolele 230 CE și 231 CE, a deciziei implicite a Comisiei de refuz a accesului la documentele la care reclamanta a solicitat acest acces prin cererea din 25 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               luarea măsurilor pe care Tribunalul le consideră adecvate.

         Motivele și principalele argumente
   Prin cererea introductivă, reclamanta urmărește anularea deciziei implicite a Comisiei prin care se respinge cererea celei dintâi, în conformitate cu Regulamentul nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1) și cu privire la accesul la documente referitoare la proceduri de ajutoare de stat aflate în legătură cu ajutoarele care se prezumă a fi fost acordate printr-un acord cu operatorul aeroportului Frankfurt Hahn.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt similare celor invocate în cauza T-494/08 Ryanair/Comisia.

      (1)  JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza C-65/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 6 februarie 2017 – Oftalma Hospital Srl/C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 6 februarie 2017 – Oftalma Hospital Srl/C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte
   (Cauza C-65/17)
   (2017/C 144/33)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Oftalma Hospital Srl

      Pârâtă: C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 9 din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 (1), potrivit căruia contractele care au ca obiect serviciile prevăzute în anexa I B se atribuie în conformitate cu articolele 14 și 16, trebuie interpretat în sensul că aceste contracte rămân în orice caz supuse principiilor libertății de stabilire, liberei prestări a serviciilor, egalității de tratament, interdicției privind discriminarea pe baza naționalității, transparenței și nediscriminării prevăzute la articolele 43, 49 și 86 [CE]?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 27 din Directiva 92/50/CEE, potrivit căruia, în cazul atribuirii printr-o procedură de negociere, numărul candidaților admiși la negociere nu poate fi mai mic de trei, cu condiția să existe un număr suficient de candidați care îndeplinesc cerințele, trebuie interpretat în sensul că acesta se aplică și contractelor de achiziții publice care au ca obiect serviciile prevăzute în anexa I B la directivă?

               3)

               Articolul 27 din Directiva 92/50/CEE, potrivit căruia, în cazul atribuirii printr-o procedură de negociere, numărul candidaților admiși la negociere nu poate fi mai mic de trei, cu condiția să existe un număr suficient de candidați care îndeplinesc cerințele, se opune aplicării unei reglementări naționale care, pentru contractele de achiziții publice încheiate anterior adoptării Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 (2) și care au ca obiect serviciile prevăzute în anexa I B la Directiva 92/50/CEE, nu asigură deschiderea spre concurență în cazul adoptării procedurii de negociere?

      (1)  Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50).

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-653/11: Hotărârea Tribunalului din 13 noiembbrie 2014 – Jaber/Consiliul ( „Politica străină și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Termen pentru formularea acțiunii — Inadmisibilitate parțială — Interesul de a exercita acțiunea — Sarcina probei — Modulare în timp a efectelor unei anulări” )

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/22

         Hotărârea Tribunalului din 13 noiembbrie 2014 – Jaber/Consiliul
   (Cauza T-653/11) (1)

   ((„Politica străină și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Termen pentru formularea acțiunii - Inadmisibilitate parțială - Interesul de a exercita acțiunea - Sarcina probei - Modulare în timp a efectelor unei anulări”))
   (2015/C 007/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Aiman Jaber (Lattakia, Siria) (reprezentanți: M. Ponsard, D. Amaudruz și A. Boesch, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și S. Kyriakopoulou, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/273/PESC a Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 121, p. 11), a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 al Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 121, p. 1), a Deciziei de punere în aplicare 2011/302/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 136, p. 91), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 504/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 136, p. 45), a Deciziei de punere în aplicare 2011/367/PESC a Consiliului din 23 iunie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 164, p. 14), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 611/2011 al Consiliului din 23 iunie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 164, p. 1), a Deciziei de punere în aplicare 2011/488/PESC a Consiliului din 1 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 199, p. 74), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 755/2011 al Consiliului din 1 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 199, p. 33), a Deciziei de punere în aplicare 2011/515/PESC a Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 218, p. 20), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 843/2011 al Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 218, p. 1), a Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273 (JO L 228, p. 16), a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 al Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 228, p. 1), a Deciziei 2011/628/PESC a Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273 (JO L 247, p. 17), a Regulamentului (UE) nr. 950/2011 al Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 247, p. 3), a Deciziei 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273 (JO L 269, p. 33), a Regulamentului (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 269, p. 18), a Deciziei 2011/735/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273 (JO L 296, p. 53), a Deciziei de punere în aplicare 2011/736/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273 (JO L 296, p. 55), a Regulamentului (UE) nr. 1150/2011 al Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 296, p. 1), a Regulamentului (UE) nr. 1151/2011 al Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 296, p. 3), a Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273 (JO L 319, p. 56), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1244/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 319, p. 8), a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului nr. 442/2011 (JO L 16, p. 1), a Deciziei 2012/206/PESC a Consiliului din 23 aprilie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782 (JO L 110, p. 36), a Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782 (JO L 126, p. 9), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 126, p. 3), a Regulamentului (UE) nr. 509/2012 al Consiliului din 15 iunie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 36/2012 (JO L 156, p. 10), Deciziei 2012/322/PESC a Consiliului din 20 iunie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782 (JO L 165, p. 45), a Deciziei de punere în aplicare 2012/335/PESC a Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782 (JO L 165, p. 80), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 544/2012/PESC al Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 165, p. 20), a Regulamentului (UE) nr. 545/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 36/2012 (JO L 165, p. 23), a Deciziei 2012/420/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782 (JO L 196, p. 59), a Deciziei de punere în aplicare 2012/424/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782 (JO L 196, p. 81), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 673/2012 al Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 196, p. 8), a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782 (JO L 330, p. 21), a Deciziei de punere în aplicare 2013/185/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/739 (JO L 111, p. 77), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012 (JO L 111, p. 1), și a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 147, p. 14), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea, întrucât este tardivă, ca inadmisibilă în măsura în care are ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare 2011/488/PESC a Consiliului din 1 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 755/2011 al Consiliului din 1 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria.

               2)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care are ca obiect anularea Deciziei 2011/273/PESC a Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei, a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 al Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Deciziei de punere în aplicare 2011/302/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273, a Deciziei de punere în aplicare 2011/367/PESC a Consiliului din 23 iunie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 611/2011 al Consiliului din 23 iunie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei de punere în aplicare 2011/515/PESC a Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 843/2011 al Consiliului din 23 august 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 al Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2011/628/PESC a Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului (UE) nr. 950/2011 al Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2011/735/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273, a Deciziei de punere în aplicare 2011/736/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/273, a Regulamentului (UE) nr. 1150/2011 al Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Regulamentului (UE) nr. 1151/2011 al Consiliului din 14 noiembrie 2011 de modificare a Regulamentului nr. 442/2011, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1244/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 442/2011, a Deciziei 2012/206/PESC a Consiliului din 23 aprilie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782, a Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012, a Regulamentului (UE) nr. 509/2012 al Consiliului din 15 iunie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 36/2012, Deciziei 2012/322/PESC a Consiliului din 20 iunie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782, a Deciziei de punere în aplicare 2012/335/PESC a Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 544/2012/PESC al Consiliului din 25 iunie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Regulamentului (UE) nr. 545/2012 al Consiliului din 25 iunie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 673/2012 al Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Deciziei 2012/420/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 de modificare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și a Deciziei de punere în aplicare 2012/424/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 de punere în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, întrucât aceste acte nu îl privesc pe domnul Aiman Jaber.

               3)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii în măsura în care aceasta are ca obiect anularea Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273, a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782 și a Deciziei de punere în aplicare 2013/185/PESC a Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/739, întrucât aceste acte au fost abrogate și înlocuite.

               4)

               Anulează, în măsura în care aceste acte îl privesc pe domnul Jaber:

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului nr. 442/2011;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 36/2012;

                           —

                           Decizia 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei.

               5)

               Efectele deciziilor și ale regulamentelor anulate sunt menținute în privința domnului Jaber până la data expirării termenului de recurs sau, dacă se declară recurs în acest termen, până la eventuala respingere a recursului.

               6)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Jaber.

               7)

               Domnul Jaber suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012.


title: Cauza C-166/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský soud v Praze (Republica Cehă) la 3 aprilie 2012 — Radek Časta/Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský soud v Praze (Republica Cehă) la 3 aprilie 2012 — Radek Časta/Česká správa sociálního zabezpečení
   (Cauza C-166/12)
   2012/C 200/09
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Krajský soud v Praze

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Radek Časta

      Pârât: Česká správa sociálního zabezpečení

      Întrebările preliminare

               1.

               Care este interpretarea expresiei „capitalul […] reprezentând drepturile de pensie” prevăzută la articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 al Consiliului din 29 februarie 1968 de instituire a Statutului funcționarilor Comunităților Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai acestor Comunități, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 723/2004 (denumit în continuare „Statutul”) (1)? Această expresie include nivelul drepturilor de pensie stabilit atât în forma echivalentului actuarial, cât și în forma valorii forfetare de răscumpărare, în sensul articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statut, în versiunea sa anterioară intrării în vigoare a Regulamentului nr. 723/2004 al Consiliului, sau trebuie să fie asimilată doar cu una dintre aceste noțiuni, iar în cazul unui răspuns negativ, prin ce se distinge ea de aceste noțiuni?

               2.

               Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statut coroborat cu articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, astfel cum a fost modificat prin Tratatul de la Lisabona, se opune aplicării metodei de calculare a drepturilor de pensie prevăzută la articolul 105a alineatul (1) din Legea nr. 155/1995 privind asigurările de pensii și de Regulamentul nr. 587/2006 al Guvernului privind dispozițiile detaliate de aplicare a transferului reciproc al drepturilor de pensie în legătură cu sistemul de pensii al Comunităților Europene? În acest context, este relevant aspectul că, într-un caz concret, metoda de calcul utilizată pentru stabilirea drepturilor de pensie în vederea transferului către sistemul de pensii al Uniunii Europene conduce la un nivel mai mic de jumătate din contribuțiile plătite de un funcționar la sistemul național de pensii?

               3.

               Hotărârea Curții de Justiție pronunțată în cauza Gregorio My/Office national des pensions (ONP), C-293/03, trebuie interpretată în sensul că, pentru calcularea valorii drepturilor de pensie care trebuie transferate către sistemul de pensii al Uniunii Europene prin metoda actuarială aplicată în funcție de perioada de asigurare, baza individuală de evaluare trebuie să includă și perioada în care, înainte de data depunerii cererii de transferare a drepturilor de pensie, funcționarul Uniunii Europene era deja afiliat la sistemul de pensii al Uniunii Europene?

      (1)  JO L 56, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 12)


title: Cauza C-559/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 4 noiembrie 2016 – Birgit Bossen și alții/Brussels Airlines

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 4 noiembrie 2016 – Birgit Bossen și alții/Brussels Airlines
   (Cauza C-559/16)
   (2017/C 053/26)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann

      Pârâtă: Brussels Airlines

      Întrebarea preliminară:

   Articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că noțiunea „distanță” include numai distanța directă măsurată prin metoda rutei ortodromice între locul de plecare și ultima destinație, indiferent de distanța de zbor parcursă efectiv?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-178/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 15 mai 2009 — Action et défense de l'environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne/Région wallonne

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/31

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 15 mai 2009 — Action et défense de l'environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne/Région wallonne
   (Cauza C-178/09)
   2009/C 180/52
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Action et défense de l'environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne

      Pârâtă: Région wallonne.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (5) din Directiva 85/337/CEE privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (1) trebuie interpretat în sensul că exclude din domeniul său de aplicare o legislație — cum este Decretul emis de Région wallonne din 17 iulie 2008 privind anumite permise pentru care există motive imperative de interes general — care se limitează să prevadă că „motivele imperative de interes general sunt stabilite” pentru acordarea de certificate de urbanism, de avize de mediu și de permise unice privind actele și lucrările pe care le enumeră și care „ratifică” permise pentru care se prevede că „motivele imperative de interes general sunt stabilite”?

               2)

                           a)

                           Articolele 1, 5, 6, 7, 8 și 10a din Directiva 85/337/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE (2) și Directiva 2003/35/CE (3), se opun unui regim juridic potrivit căruia dreptul de a realiza un proiect supus evaluării impactului este acordat printr un act legislativ împotriva căruia nu este deschisă o cale de atac în fața unei instanțe judecătorești sau a unui organism independent și imparțial constituit prin lege care să permită contestarea, în ce privește fondul și procedura urmată, a deciziei care acordă dreptul de a realiza proiectul?

                           b)

                           Articolul 9 din Convenția Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la 25 iunie 1998 și aprobată de Comunitatea Europeană prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 (4), trebuie interpretat în sensul că obligă statele membre să prevadă posibilitatea de a formula o cale de atac în fața unei instanțe judecătorești sau a unui alt organism independent și imparțial constituit prin lege pentru a se putea contesta, pentru orice problemă de fond sau de procedură care aparține atât de regimul material cât și de regimul procedural de autorizare a proiectelor supuse evaluării impactului, legalitatea deciziilor, actelor sau omisiunilor cărora li se aplică dispozițiile articolului 6?

                           c)

                           Din perspectiva Convenției Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la 25 iunie 1998 și aprobată de Comunitatea Europeană prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005, articolul 10a din Directiva 85/337/CEE astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35/CE trebuie interpretat în sensul că obligă statele membre să prevadă posibilitatea de a formula o cale de atac în fața unei instanțe judecătorești sau a unui alt organism independent și imparțial constituit prin lege pentru a se putea contesta legalitatea deciziilor, actelor sau omisiunilor, în legătură cu orice problemă de fond sau de procedură care aparține atât de regimul material cât și de regimul procedural de autorizare a proiectelor supuse evaluării impactului?

      (1)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).

      (2)  Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997 de modificare a Directivei 85/337/CEE privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254).

      (3)  Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție — Declarația Comisiei (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8).

      (4)  Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu (JO L 124, p. 1, Ediție specială 15/vol. 14, p. 201).


title: Cauza C-668/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 14 decembrie 2015 – Jyske Finans A/S/Ligebehandlingsnævnet, acţionând în numele lui Ismar Huskic

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 14 decembrie 2015 – Jyske Finans A/S/Ligebehandlingsnævnet, acţionând în numele lui Ismar Huskic
   (Cauza C-668/15)
   (2016/C 068/31)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Jyske Finans A/S

      Pârâtă: Ligebehandlingsnævnet, acţionând în numele lui Ismar Huskic

      Întrebările preliminare

               1)

               Interdicţia privind discriminarea directă pe baza originii etnice de la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (1) trebuie să fie interpretată în sensul că se opune unei practici cum este cea din prezenta cauză, prin care persoanele aflate într-o situaţie echivalentă care nu sunt născute în ţările nordice, un stat membru, Elveţia şi Liechtenstein sunt tratate mai puţin favorabil decât persoanele născute în ţările nordice, un stat membru, Elveţia şi Liechtenstein?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: o asemenea practică generează astfel o discriminare indirectă pe baza originii etnice în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/43/CE a Consiliului – în afară de cazul în care se justifică obiectiv, printr-un scop legitim și dacă mijloacele de atingere a acelui scop sunt corespunzătoare și necesare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, o asemenea practică poate să fie justificată în principiu ca fiind un mijloc corespunzător şi necesar de garantare a măsurilor de precauție sporită privind clientela prevăzute la articolul 13 din Directiva 2005/60/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (2)?

      (1)  JO L 180, p. 22, Ediţie specială, 20/vol. 1, p. 19.

      (2)  JO L 309, p. 15, Ediţie specială, 09/vol. 2, p. 214.


title: Cauza C-291/10: Acțiune introdusă la 11 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/28

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-291/10)
   ()
   2010/C 221/45
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. van Beek și S. Mortoni, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/47/CE a Consiliului din 18 iulie 2005 privind acordul dintre Comunitatea Căilor Ferate Europene (CER) și Federația Europeană a Lucrătorilor în Transporturi (ETF) asupra anumitor aspecte legate de condițiile de muncă ale lucrătorilor mobili care prestează servicii de interoperabilitate transfrontalieră în sectorul feroviar (1), sau în orice caz prin necomunicarea adoptării acestor acte Comisiei, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din directiva menționată.

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/47/CE a expirat la 26 iulie 2008.

      (1)  JO L 195, p. 15, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 32.


title: Cauza C-514/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 26 noiembrie 2008 — Atenor Group SA/Statul belgian — SPF Finances

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 26 noiembrie 2008 — Atenor Group SA/Statul belgian — SPF Finances
   (Cauza C-514/08)
   (2009/C 32/32)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal de première instance de Namur
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Atenor Group SA.

      Pârât: Statul belgian — SPF Finances
   Întrebările preliminare
   Articolul 4 alineatul (1) prima liniuță din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (1) se opune unei reglementări naționale care limitează deductibilitatea dividendelor încasate cu titlu de venituri definitiv impozitate numai la situația în care societatea-mamă are un profit impozabil?

      (1)  JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97.


title: Cauza F-47/14: Acțiune introdusă la 20 mai 2014 – ZZ și ZZ/Comisia

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/47

         Acțiune introdusă la 20 mai 2014 – ZZ și ZZ/Comisia
   (Cauza F-47/14)
   2014/C 212/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii care aplică noile DGA a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor și obligarea Comisiei la despăgubirea reclamanților pentru prejudiciul care le-a fost cauzat prin soluționarea cu întârziere a cererilor lor de transfer al drepturilor de pensie ale acestora, rezultând din aplicarea DGA a articolului 11 din anexa VIII la statut din 3 martie 2011, iar nu a celei din 28 aprilie 2014

      Concluziile reclamanților

               —

               declararea drept ilegal și inaplicabil a articolului 9 din dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea Deciziilor din 15 și 24 octombrie 2013 de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite de reclamanți înainte de intrarea lor în serviciu, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 2 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la despăgubirea reclamanților pentru prejudiciul care le-a fost cauzat prin soluționarea cu întârziere a cererilor lor de transfer al drepturilor de pensie ale acestora, rezultând din aplicarea DGA a articolului 11 din anexa VIII la statut din 3 martie 2011, iar nu a celei din 28 aprilie 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-216/10: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Monster Cable Products/OAPI — Live Nation (Music) UK (MONSTER ROCK) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MONSTER ROCK — Marcă națională anterioară MONSTERS OF ROCK — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009” ]

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/13

         Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Monster Cable Products/OAPI — Live Nation (Music) UK (MONSTER ROCK)
   (Cauza T-216/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MONSTER ROCK - Marcă națională anterioară MONSTERS OF ROCK - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009)
   2012/C 13/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Cable Products, Inc. (Brisbane, California, Statele Unite) (reprezentanți: W. Baron von der Osten-Sacken, O. Günzel și A. Wenninger-Lenz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Live Nation (Music) UK Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister, S. Britton și J. Summers, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 februarie 2010 (cauza R 216/2009-1) privind o procedură de opoziție între Live Nation (Music) UK Ltd și Monster Cable Products, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Monster Cable Products, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza C-318/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 2 iulie 2010 — SIAT SA/État belge

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 2 iulie 2010 — SIAT SA/État belge
   (Cauza C-318/10)
   ()
   2010/C 246/44
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SIAT SA

      Pârât: État belge

      Întrebarea preliminară

   Întrucât situația de fapt care se află la originea litigiului s-a produs înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, la 1 decembrie 2009, articolul 49 din Tratatul CE, în versiunea aplicabilă în speță, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune legislației naționale a unui stat membru conform căreia remunerațiile pentru prestări sau servicii nu sunt considerate costuri de exploatare deductibile atunci când sunt plătite sau atribute direct sau indirect unui contribuabil care are reședința într-un alt stat membru sau unei unități străine, care, în temeiul legislației țării în care sunt stabilite, nu sunt supuse unui impozit pe venit sau sunt supuse, pentru veniturile din speță, unui regim de impozitare mult mai avantajos decât cel la care sunt supuse aceste venituri în statul membru a cărui legislație națională este în discuție, cu excepția situației în care contribuabilul justifică pe orice căi juridice că aceste remunerații răspund unor operațiuni reale și sincere și că nu depășesc limitele obișnuite, în timp ce o asemenea probă nu este necesară pentru a putea deduce remunerațiile pentru prestări sau servicii plătite unui contribuabil care are reședința în acest stat membru, chiar dacă acest contribuabil nu este supus impozitului pe venit sau este supus unui regim de impozitare mult mai avantajos decât cel de drept comun din acest stat?


title: Cauza C-111/06: Ordonanța președintelui Curții din 10 martie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Berlin, Germania) — Irene Werich/Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/21

         Ordonanța președintelui Curții din 10 martie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Berlin, Germania) — Irene Werich/Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Cauza C-111/06) (1)

   (2008/C 142/34)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-487/12: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — Eckes-Granini/OAPI — Panini (PANINI) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative PANINI — Mărci națională și comunitară verbale anterioare GRANINI — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/10

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — Eckes-Granini/OAPI — Panini (PANINI)
   (Cauza T-487/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative PANINI - Mărci națională și comunitară verbale anterioare GRANINI - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 31/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Germania) (reprezentant: W. Berlit, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Panini SpA (Modena, Italia) (reprezentant: F. Terrano, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 6 septembrie 2012 (cauza R 2393/2011-2) privind o procedură de opoziție între Eckes-Granini Group GmbH și Panini SpA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Eckes-Granini Group GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-201/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 17 aprilie 2013 — Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen și alții

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 17 aprilie 2013 — Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen și alții
   (Cauza C-201/13)
   2013/C 189/11
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW

      Intimate: Helena Vandersteen, Christiane Vandersteen, Liliana Vandersteen, Isabelle Vandersteen, Rita Dupont, Amoras II CVOH, WPG Uitgevers België

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „parodie” este o noțiune autonomă de drept al Uniunii?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, o parodie trebuie în acest caz să îndeplinească următoarele condiții sau caracteristici:

                           —

                           să prezinte un caracter original propriu (originalitate),

                           —

                           să prezinte acest caracter astfel încât, în mod rezonabil, parodia să nu poată fi atribuită autorului operei originale,

                           —

                           să fie orientată către amuzament sau ironie, independent dacă eventuala critică exprimată se referă la opera originală sau la alt obiect ori la altă persoană,

                           —

                           să menționeze sursa operei parodiate?

               3.

               O operă trebuie să îndeplinească și alte condiții sau să prezinte și alte caracteristici pentru a putea fi considerată parodie?


title: Cauza T-811/14: Acțiune introdusă la 8 decembrie 2014 – Unilever/OAPI – Technopharma (Fair & Lovely)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/41

      Acțiune introdusă la 8 decembrie 2014 – Unilever/OAPI – Technopharma (Fair & Lovely)
      (Cauza T-811/14)
      (2015/C 073/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Unilever NV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentant: A. Fox, Solicitor)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Technopharma Ltd (Londra, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața OAPI

         Solicitantul: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „Fair & Lovely” – cererea de înregistrare nr. 4 045 092.

         Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 6 octombrie 2014 în cauza R 1004/2013-4.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și suspendarea procedurii în cauza R 1004/2013-4 până la statuarea cu privire la acțiunile naționale în anularea formulate împotriva înregistrărilor și cererilor de înregistrare anterioare invocate de Technopharma Ltd. pendinte în Spania, în Germania, în Franța, în Benelux și în Regatul Unit;

                  —

                  obligarea OAPI și a oricărui intervenient la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 64 alineatul (1) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

                  —

                  încălcarea normei 20 alineatul (7) litera (c) și a normei 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-559/11: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2011 — BytyOKD/Comisia

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/17

         Acțiune introdusă la 21 octombrie 2011 — BytyOKD/Comisia
   (Cauza T-559/11)
   2012/C 13/36
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Sdružení nájemníků BytyOKD.cz (Ostrava, Republica Cehă) (reprezentant: R. Pelikán, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2011) 4927 final a Comisiei din 13 iulie 2011 privind ajutorul de stat nr. SA.25076 (2011/NN) — Republica Cehă: privatizarea OKD a.s. prin cesiune de participații în favoarea Karbon Invest a.s.;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 108 alineatul (3) TFUE prin faptul că nu a inițiat procedura oficială de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (2), deși, în opinia reclamantei, în cursul examinării preliminare s-a confruntat cu dificultăți serioase în ceea ce privește aprecierea compatibilității cu piața comună a măsurii în cauză adoptate de Republica Cehă. Prin urmare, pârâta a privat reclamanta de drepturile procedurale care ar fi fost garantate acesteia în cadrul procedurii oficiale de investigare prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE.


title: Cauza T-432/05: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2010 — EMC Development/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a cimentului — Decizie de respingere a unei plângeri — Standardul armonizat pentru ciment — Caracter obligatoriu — Liniile directoare privind aplicabilitatea articolului 81 CE în cazul acordurilor de cooperare orizontală” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/32

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2010 — EMC Development/Comisia
   (Cauza T-432/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cimentului - Decizie de respingere a unei plângeri - Standardul armonizat pentru ciment - Caracter obligatoriu - Liniile directoare privind aplicabilitatea articolului 81 CE în cazul acordurilor de cooperare orizontală”)
   2010/C 179/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: EMC Development AB (Luleå, Suedia) (reprezentanți: M. Elvinger și W.-N. Schelp, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți): initialement É. Gippini Fournier și B. Doherty, puis É. Gippini Fournier și J. Bourke, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anularea Deciziei SG Greffe (2005) D/205249 a Comisiei din 28 septembrie 2005 de respingere a plângerii formulate de reclamantă împotriva producătorilor europeni de ciment Portland, a Asociației europene a cimentului (Cembureau) și a Comitetului European pentru Standardizare (CEN) referitoare la piața europeană a cimentului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               EMC Development AB suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 36, 11.02.2006.


title: Cauza C-588/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 14 decembrie 2010 — Minister Finansów/Kraft Foods Polska SA

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 14 decembrie 2010 — Minister Finansów/Kraft Foods Polska SA
   (Cauza C-588/10)
   2011/C 89/10
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Minister Finansów

      Pârâtă: Kraft Foods Polska SA

      Întrebarea preliminară

   Având în vedere că, în conformitate cu articolul 90 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), în cazul în care prețul este redus după livrare, baza de impozitare trebuie redusă în consecință în condiții care urmează să fie stabilite de statele membre, domeniul de aplicare al acestor cerințe cuprinde oare o condiție precum cea prevăzută la articolul 29 alineatul (4a) din UStG [Ustawa o podatku od towarów i usług (Legea privind impozitul pe cifra de afaceri)] din 11 martie 2004 (Dziennik Ustaw nr. 54, poziția 535 cu modificările ulterioare), care condiționează dreptul de a reduce baza de impozitare în raport cu suma stabilită în factura emisă de obținerea, înainte de expirarea termenului pentru depunerea declarației fiscale pentru perioada fiscală în care clientul care a achiziționat bunul sau serviciul a primit o factură rectificativă, a unei confirmări de primire a facturii rectificative de către clientul care a achiziționat bunul sau serviciul pentru care a fost emisă factura, iar această condiție nu contravine oare principiului neutralității taxei pe valoarea adăugată precum și principiului proporționalității?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7


title: Cauza T-309/08: Acțiune introdusă la 4 august 2008 — G-Star Raw Denim/OAPI — ESGW Holdings (G Stor)

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/16

         Acțiune introdusă la 4 august 2008 — G-Star Raw Denim/OAPI — ESGW Holdings (G Stor)
   (Cauza T-309/08)
   (2008/C 260/29)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: G Star Raw Denim Kft. (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: G. Vos, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ESGW Holdings Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 aprilie 2008 în cauza R 1232/2007-1;

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 4 195 368 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „G Stor” pentru produse din clasa 9.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea din Benelux nr. 545 551 a mărcii verbale „G STAR” pentru produse din clasa 25, înregistrarea comunitară nr. 3 445 401 a mărcii verbale/figurative „G STAR” pentru produse din clasele 9 și 25, înregistrarea comunitară nr. 3 444 262 a mărcii verbale „G Star” pentru produse din clasele 9 și 25, marca anterioară de renume „G-Star” protejată în diverse țări pentru produse din clasa 25, înregistrarea comunitară nr. 3 444 171 a mărcii „G STAR RAW DENIM” pentru produse din clasele 9 și 35; numele comercial olandez G-Star International B.V.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge cererea în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât camera de recurs a aplicat criterii greșite atunci când a apreciat similitudinea necesară dintre mărcile în cauză și prejudiciul cauzat mărcilor anterioare. În plus, camera de recurs a apreciat în mod greșit faptele în raport cu constatările menționate mai sus.


title: Cauza T-119/12: Acțiune introdusă la 5 martie 2012 — USFSPEI și Loescher/Consiliul

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/21

         Acțiune introdusă la 5 martie 2012 — USFSPEI și Loescher/Consiliul
   (Cauza T-119/12)
   2012/C 165/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) (Bruxelles, Belgia) și Bernd Loescher (Rhode Saint Genèse, Belgia) (reprezentanți:A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2011/866/UE a Consiliului din 19 decembrie 2011 privind propunerea Comisiei pentru un regulament al Consiliului de ajustare, începând cu 1 iulie 2011, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți;

               —

               oblirea Consiliului la plata către reclamantul Loescher, precum și către ceilalți funcționari și agenți ai Uniunii Europene, a arieratelor din remunerații și pensii la care au dreptul de la 1 iulie 2011, majorate cu dobânzile moratorii, calculate de la scadența arieratelor datorate, la rata stabilită de BCE pentru operațiunile principale de refinanțare, majorate cu două puncte;

               —

               obligarea Consiliului la plata către USF și către reclamant a unui euro simbolic, drept despăgubire pentru daunele morale suferite ca urmare a greșelii de serviciu săvârșite prin adoptarea Deciziei 2011/866/UE a Consiliului din 19 decembrie 2011;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive, întemeiate:

               —

               pe de o parte, pe o încălcare a articolelor 64, 65 și 65a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, a articolelor 1 și 3 din anexa XI la acesta, a principiilor cooperării loiale și coerenței, care decurg din articolul 4 alineatul (3) TUE, precum și a principiilor încrederii legitime și a obligațiilor care decurg din adagiul patere legem quam ipse fecisti și

               —

               pe de altă parte, pe o încălcare a deciziei Consiliului din 23 iunie 1981 de instituire a procedurii de concertare tripartite prin neasigurarea aducerii efective a punctelor de vedere ale personalului și ale autorităților administrative la cunoștința reprezentanților statelor membre anterior adoptării deciziei în litigiu.


title: Cauza T-464/08: Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — Zeta Europe/OAPI (Superleggera) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Superleggera — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Examinarea din oficiu a faptelor — Articolul 74 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009) — Obligația de motivare — Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)” ]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/36

         Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — Zeta Europe/OAPI (Superleggera)
   (Cauza T-464/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Superleggera - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Examinarea din oficiu a faptelor - Articolul 74 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009) - Obligația de motivare - Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)”)
   2010/C 179/62
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Zeta Europe BV (Arnhem, Țările de Jos) (reprezentanți: V. Bilardo, C. Bacchini și M. Mazzitelli, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentanți: A. Sempio și O. Montalto, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 iulie 2008 (cauza R 666/2008-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Superleggera ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Zeta Europe BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.