title: Cauza C-608/16 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauza T-117/14/16: Cargill/Consiliul

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/37

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauza T-117/14/16: Cargill/Consiliul
   (Cauza C-608/16 P)
   (2017/C 030/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominen, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Cargill SACI, Comisia Europeană, European Biodiesel Board (EBB)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 15 septembrie 2016, notificată Consiliului la 16 septembrie 2016, în cauza T-117/14, Cargill SACI/Consiliul;

               —

               respingerea cererii de anulare a regulamentului atacat formulate de reclamanta în primă instanță și

               —

               obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor efectuate de Consiliu atât în primă instanță, cât și în recurs.

         Cu titlu subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  În primul rând, Tribunalul a aplicat un criteriu legal greșit atunci când a examinat dacă Consiliul dispunea de elemente de probă pentru a decide că prețurile interne ale materiilor prime care figurau în registrele exportatorilor argentinieni relevanți erau suficient de denaturate pentru a justifica neluarea lor în considerare și recurgerea la metodologia prevăzută la articolul 2 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul de bază (1). Procedând astfel, Tribunalul a impus acestei instituții o sarcină a probei prea dificilă.

               2.

                  În al doilea rând, aprecierea Tribunalului în sensul că probele prezentate de instituții nu erau suficiente pentru a demonstra că exista o denaturare considerabilă a prețurilor principalelor materii prime în Argentina ca efect al regimului taxelor de export diferențiate nu este motivată în mod adecvat.

               3.

                  În al treilea rând, dispozitivul hotărârii atacate care anulează taxele antidumping în măsura în care vizează reclamanta în prima instanță este disproporționat în raport cu unicul motiv de anulare examinat de Tribunal și conferă efecte necuvenite constatării nelegalității.

               4.

               Consiliul va demonstra că hotărârea atacată este viciată de mai multe erori de drept care îi afectează validitatea. În plus, Consiliul susține că faptele pe care se bazează primul motiv invocat de reclamanta în prima instanță sunt stabilite în suficientă măsură pentru ca Curtea de Justiție să poată statua cu privire la acest motiv și să respingă cererea.

               5.

               Prin urmare, Consiliul solicită în mod respectuos anularea hotărârii atacate și respingerea cererii de anulare a regulamentului în litigiu formulate de reclamanta în prima instanță.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO 2009, L 343, p. 51) („Regulamentul de bază”).


title: Cauza C-19/16 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 iunie 2017 – Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd/Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene [Recurs — Politica externă și de securitate comună (PESC) — Combaterea terorismului — Măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii — Regulamentul (CE) nr. 881/2002 — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale persoanelor fizice și juridice incluse într-o listă întocmită de Comitetul pentru sancțiuni al Organizației Națiunilor Unite — Reincluderea numelor acestor persoane în lista care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 881/2002 după anularea includerii inițiale — Dispariția persoanei juridice în cursul procedurii — Capacitate procesuală]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 iunie 2017 – Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd/Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-19/16 P) (1)

   ([Recurs - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Combaterea terorismului - Măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii - Regulamentul (CE) nr. 881/2002 - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale persoanelor fizice și juridice incluse într-o listă întocmită de Comitetul pentru sancțiuni al Organizației Națiunilor Unite - Reincluderea numelor acestor persoane în lista care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 881/2002 după anularea includerii inițiale - Dispariția persoanei juridice în cursul procedurii - Capacitate procesuală])
   (2017/C 277/14)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd (reprezentanți: N. Garcia-Lora, Solicitor, E. Grieves, Barrister)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Ronkes Agerbeek, D. Gauci și J. Norris-Usher, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne, J.-P. Hix și H. Marcos Fraile, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îi obligă pe domnii Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah și Taher Nasuf la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza T-333/13: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Westermann Lernspielverlag/OAPI – Diset (bambinoLÜK) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative bambinoLÜK — Marca comunitară figurativă anterioară BAMBINO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/47

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Westermann Lernspielverlag/OAPI – Diset (bambinoLÜK)
   (Cauza T-333/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative bambinoLÜK - Marca comunitară figurativă anterioară BAMBINO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 302/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Westermann Lernspielverlag GmbH (Braunschweig, Germania) (reprezentanți: A. Nordemann și M. Maier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Diset, SA (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 aprilie 2013 (cauza R 1323/2012-2) privind o procedură de opoziție între Diset, SA și Westermann Lernspielverlag GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Westermann Lernspielverlag GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-595/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 septembrie 2016 – National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC)și alții/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran — Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 — Temei juridic — Noțiunea de entitate asociată)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/24

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 septembrie 2016 – National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC)și alții/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-595/15 P) (1)

   ((Recurs - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran - Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 - Temei juridic - Noțiunea de entitate asociată))
   (2016/C 419/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC), South Zagros Oil & Gas Production Co., Maroun Oil & Gas Co., Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co., East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC), Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și M. Bishop, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC), South Zagros Oil & Gas Production Co., Maroun Oil & Gas Co., Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co., East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) și Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-403/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2000/60/CE — Planuri de gestionare a districtelor hidrografice — Publicarea și notificarea către Comisie — Informarea și consultarea publicului — Lipsă)

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/15

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-403/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2000/60/CE - Planuri de gestionare a districtelor hidrografice - Publicarea și notificarea către Comisie - Informarea și consultarea publicului - Lipsă)
   2012/C 366/25
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial I. Hadjiyannis și G. Valero Jordana, ulterior B. Simon, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 13 alineatele (1)-(3) și (6), a articolului 14 alineatul (1) litera (c) și a articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193) — Planuri de gestionare a districtelor hidrografice — Informarea și consultarea publicului — Notificarea acestor planuri de gestionare

      Dispozitivul

               1.

               Regatul Spaniei:

                           —

                           prin neadoptarea, până la 22 decembrie 2009, a planurilor de gestionare a districtelor hidrografice, cu excepția cazului districtului bazinului hidrografic Catalonia și prin lipsa notificării către Comisia Europeană și către celelalte state membre interesate, până la 22 martie 2010, a unei copii a acestor planuri, în conformitate cu articolul 13 alineatele (1)-(3) și (6), precum și cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2008 și

                           —

                           prin neinițierea, până la 22 decembrie 2008, cu excepția districtelor din bazinul hidrografic al Cataloniei, a Insulelor Baleare, a Insulelor Tenerife, a Guadalquivirului, a bazinului mediteranean andaluz, a Tinto-Odiel-Piedras, a Guadalete-Barbate, a coastei Galiciei, a Miño-Sil, a fluviului Duero, a Cantabriei Occidentale și a Cantabriei Orientale, a procedurii de informare și de consultare a publicului cu privire la proiectele de planuri de gestionare a districtelor hidrografice, în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) litera (c) din această directivă,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul dispozițiilor menționate.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza C-530/07: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Poluare și nocivitate — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolele 3 și 4)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-530/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Poluare și nocivitate - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolele 3 și 4)
   2009/C 153/16
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și G. Braga da Cruz, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și M. J. Lois, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolelor 3 și 4 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 35, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neechiparea cu sisteme de colectare, conform articolului 3 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, a aglomerărilor Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, precum și Santa Cita și prin neasigurarea faptului că apele urbane reziduale provenite din aglomerările Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Carvoeiro, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Covilhã, Lisabona, Matosinhos, Milfontes, Nazaré/Famalicão, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Franca de Xira și Vila Real de Santo António fac obiectul unei tratări secundare sau echivalente, conform articolului 4 din aceeași directivă, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3 și 4 din directiva menționată.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza F-103/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2014  – DE/EMA (Funcție publică — Agent temporar al EMA — Raport de evaluare — Cerere de anulare — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere — Încălcarea normelor de procedură — Lipsă)

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2014 – DE/EMA
   (Cauza F-103/13) (1)

   ((Funcție publică - Agent temporar al EMA - Raport de evaluare - Cerere de anulare - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Încălcarea normelor de procedură - Lipsă))
   (2015/C 034/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: DE (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: S. Marino, T. Jablonski și N. Rampal Olmedo, agenți, D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada 15 septembrie 2010–15 septembrie 2012

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               DE suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente.

      (1)  JO C 367, 14.12.2013, p. 41.


title: Cauza C-61/08: Acțiune introdusă la 18 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/20

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-61/08)
   (2008/C 92/38)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și H. Støvlbæk)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin adoptarea și prin menținerea în vigoare a articolului 19 alineatul 1 din Kodika Zumvolaiografon (Codul notarial) (Legea 2830/2000), Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Tratatului de instituire a Comunității Europene, în special al articolelor 43 CE și 45 CE, precum și al Directivei 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (1);

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               Autoritățile elene afirmă că activitățile notariale sunt exceptate de la aplicarea articolului 43 CE întrucât se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 45 CE. Au fost invocate calitatea notarului de funcționar public, care, prin folosirea sigiliului de stat conferă actelor notariale o mai mare valoare probatorie și executorie, similară celei a unei hotărâri judecătorești, calitatea notarului de agent judiciar, rolul său de consilier juridic și o serie de alte activități. A fost invocat în plus principiul teritorialității care nu permite unui notar grec să se stabilească în altă regiune față de locul în care își are sediul.

               2.

               Comisia constată că articolul 43 CE constituie o normă fundamentală a Comunității direct aplicabilă în statele membre de la sfârșitul perioadei de tranziție. Scopul acesteia este acela de a garanta acordarea beneficiului tratamenului național oricărui cetățean al unui stat membru care se stabilește, chiar cu reședință secundară, într-un stat membru pentru a exercita o profesie liberală și interzice orice discriminare întemeiată pe cetățenie care rezultă din reglementări naționale.

               3.

               Excepția de la libertatea de stabilire prevăzută de articolul 45 primul paragraf trebuie să fie limitată la acele activități care, considerate ca atare, „sunt asociate direct și specific exercitării autorității publice”. În opinia Comisiei, nicio specializare sau activitate invocată de autoritățile elene nu constituie o asociere directă și specifică cu exercitarea autorității publice, astfel cum prevede jurisprudența Curții și, prin urmare, nu poate justifica cerința cetățeniei.

               4.

               Curtea susține că acest criteriu al „asocierii directe și specifice” nu se aplică exercitării de funcții auxiliare și pregătitoare în raport cu cele ale autorității publice care adoptă decizia definitivă. În același mod, Curtea, analizând regimul întreprinderilor de securitate privată, a afirmat că pentru a putea să existe în cazul acestora asociere directă și specifică cu exercitarea autorității publice, persoanele interesate trebuie să fie învestite cu „competențe de constrângere” (2), ceea ce cu siguranță nu este cazul în speță.

               5.

               Astfel cum rezultă din analiza jurisprudenței Curții, exercitarea autorității publice nu trebuie să fie confundată cu o simplă acțiune care este realizată în interesul general. Simplul fapt că o persoană particulară sau o întreprindere este obligată într-o anumită măsură să acționeze în numele interesului general nu este suficient pentru a califica o astfel de funcție ca exercitare a autorității publice.

               6.

               În opinia Comisiei, Directiva 89/48 se aplică profesiei de notar întrucât aceasta reprezintă o profesie reglementată în ceea ce privește calificările necesare, iar aplicarea sa nu poate fi eludată invocând transmiterea drepturilor suverane de care dispun notarii pentru următoarele motive:

                           a)

                           o astfel de transmitere nu constituie asociere directă și specifică cu exercitarea autorității publice care ar justifica impunerea condiției cetățeniei și

                           b)

                           chiar presupunând în plus că notarii pot fi considerați funcționari publici obișnuiți, fapt care nu este adevărat în lipsa unui raport de subordonare al acestora și a unui salariu ca funcționari publici, aceștia nu ar fi excluși de la aplicarea directivei întrucât directiva în discuție se aplică în principiu și serviciului public.

      (1)  JO L 19, 24.1.1989, p. 16, Ediție specială 05/vol. 2, p. 76.

      (2)  Hotărârea Curții din 29 octombrie 1998, cauza C-114/97, Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei, punctul 37.


title: Cauza C-508/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 9 noiembrie 2012 — Walter Vapenik/Josef Thurner

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 9 noiembrie 2012 — Walter Vapenik/Josef Thurner
   (Cauza C-508/12)
   2013/C 46/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht Salzburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Walter Vapenik

      Pârât: Josef Thurner

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că această dispoziție privește numai contractele încheiate între un întreprinzător în calitate de creditor și un consumator în calitate de debitor sau este suficient ca cel puțin debitorul să fie un consumator, astfel încât dispoziția să se aplice și în cazul unei pretenții invocate de un consumator împotriva altuia?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui titlu executoriu european pentru creanțele necontestate (JO L 143, p. 15, Ediție specială, 19/vol. 07, p. 3)


title: Cauza T-191/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — JOOP!/OAPI (Reprezentarea unui semn de exclamare într-un dreptunghi) [ Marcă comunitară — Cerere de marcă comunitară figurativă reprezentând un semn de exclamare — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/45

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — JOOP!/OAPI (Reprezentarea unui semn de exclamare într-un dreptunghi)
   (Cauza T-191/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de marcă comunitară figurativă reprezentând un semn de exclamare - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 282/85
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: JOOP! GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers și T. Rein, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 martie 2008 (cauza R 1822/2007-1) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă JOOP! GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008


title: Cauza T-206/07: Acțiune introdusă la 12 iunie 2007 — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Consiliul Uniunii Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/41

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2007 — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-206/07)
   (2007/C 170/79)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co., Ltd (reprezentanți: J.-F. Bellis, avocat, și G. Vallera, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea taxei antidumping impusă reclamantei prin Regulamentul (CE) nr. 452/2007 al Consiliului de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară China și din Ucraina;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La 23 aprilie 2007, Consiliul a adoptat, la propunerea Comisiei, Regulamentul (CE) nr. 452/2007 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară China și din Ucraina (1). Prin regulamentul menționat, care face obiectul prezentei acțiuni, se impune reclamantei taxa antidumping.
   În acțiunea sa, reclamanta pretinde că taxa definitivă care i-a fost impusă este nelegală în măsura în care propunerea de măsuri definitive adresată Consiliului de către Comisie, pe care se întemeiază regulamentul atacat, este alterată de două vicii.
   În primul rând, reclamata arată că propunerea transmisă Consiliului de către Comisie nu s-a întemeiat pe concluziile definitive la care a ajuns Comisia, ci pe concluziile provizorii. Reclamanta susține că în mod eronat a interpretat Comisia articolul 2 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (2) ca interzicându-i să rectifice în cursul anchetei stabilirea inițială a statutului unei întreprinderi în vederea acestei dispoziții. Reclamanta pretinde deci că propunerea Comisiei privind măsurile definitive este viciată printr-o eroare manifestă de drept.
   În plus, reclamanta arată că propunerea de măsuri definitive este viciată printr-o încălcare a formelor substanțiale în măsura în care a fost adoptată prin încălcarea dreptului la apărare și a articolului 20 alineatul (5) din Regulamentul nr. 384/96. În susținerea acestui motiv, reclamanta arată că propunerea Comisiei a fost trimisă la Consiliu chiar înaintea expirării termenului pentru depunerea observațiilor sale cu privire la informarea finală revizuită pe care s-a întemeiat propunerea.

      (1)  JO 2007, L 109, p.12.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1996 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene, JO 1996, L 56, p. 1, modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 2117/2005, JO L 340, p. 17.


title: Cauza F-23/09: Acțiune introdusă la 13 martie 2009 — Cerafogli/BCE

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/21

         Acțiune introdusă la 13 martie 2009 — Cerafogli/BCE
   (Cauza F-23/09)
   2009/C 129/35
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt, Germania) (reprezentanți: L. Lévi, M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei Comitetului executiv al băncii privind numirea unui consilier ad interim la Serviciul Supraveghere (OVS) și de anulare a anunțului pentru ocuparea unor posturi vacante ECB/074/08, precum și a tuturor deciziilor adoptate în baza acesteia. În plus, o cerere de obligare a pârâtei la plata unei sume în vederea reparării prejudiciului moral și material suferit de reclamantă.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Consiliului executiv din 17 iulie 2008 de numire a domnului L ad interim în postul de consilier la Serviciul OVS;

               —

               anularea anunțului pentru ocuparea unor posturi vacante ECB/074/08;

               —

               în consecință, (i) anularea tuturor deciziilor adoptate în baza anunțului respectiv, inclusiv a deciziei de numire a domnului L. în postul de consilier la Serviciul OVS adoptată în urma procedurii de recrutare și (ii) obligarea pârâtei la plata unei sume de 10 000 de euro stabilită ex aequo et bono, în vederea reparării prejudiciului material legat de intervenția avocaților reclamantei în stadiul procedurii precontencioase;

               —

               presupunând că executarea unei hotărâri de anulare ar presupune dificultăți importante, obligarea pârâtei la plata unei sume de 45 600 de euro;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-241/09: Acțiune introdusă la 16 iunie 2009 — Nikolaou/Curtea de Conturi

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/41

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2009 — Nikolaou/Curtea de Conturi
   (Cauza T-241/09)
   2009/C 205/76
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Kalliopi Nikolaou (Atena, Grecia) (reprezentant: Christianos Vasileios, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi

      Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea Curții de Conturi la repararea prejudiciului cauzat doamnei Nikolaou, prin următoarele mijloace:

                           —

                           emiterea unui comunicat oficial, al cărui conținut urmează să fie stabilit în colaborare cu doamna Nikolaou — care va fi transmis totodată și acesteia — tuturor instituțiilor comunitare, în special Parlamentului European, Comisiei Europene și celorlalte instituții și organe comunitare, cu privire la achitarea doamnei Nikolaou în ceea ce privește învinuirile aduse acesteia;

                           —

                           publicarea unor comunicate oficiale cu privire la achitarea doamnei Nikolaou în ceea ce privește învinuirile aduse acesteia în ziarele din Luxemburg, din Germania, din Grecia, din Franța, din Spania, din Belgia, care, având ca sursă Curtea de Conturi, au publicat comentarii negative cu privire la doamna Nikolaou, precum și în ziarul „European Voice”,

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul în care Curtea de Conturi nu remediază imaginea publică a doamnei Nikolaou prin utilizarea mijloacelor sus-menționate, obligarea Curții de Conturi la plata către aceasta din urmă, cu titlu de reparație a prejudiciului moral pe care i l-a cauzat, a sumei de o sută de mii de euro (100 000 de euro), majorate cu dobânzi începând de la 14 aprilie 2009, data la care i-a fost comunicată „Request for compensation”, până la momentul plății, sumă pe care doamna Nikolaou se obligă să o utilizeze pentru realizarea comunicatelor și a publicărilor sus-menționate;

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata către doamna Nikolaou cu titlu de reparație a prejudiciului moral care i-a fost cauzat de procedurile declanșate în fața organelor judiciare luxemburgheze, a sumei de patruzeci de mii de euro (40 000 de euro), majorate cu dobânzi începând de la 14 aprilie 2009, data la care i-a fost comunicată „Request for compensation”, până la momentul plății;

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata către doamna Nikolaou cu titlu de reparație a prejudiciului patrimonial care i-a fost cauzat de procedurile declanșate în fața organelor judiciare luxemburgheze, și în special în fața judecătorului de instrucție și a Tribunal d’arrondissement de Luxembourg, a sumei de cincizeci și șapte de mii șapte sute șaptezeci și unu de euro și 40 de cenți (57 771,40 de euro), reprezentând onorariile datorate avocatului său, maestrul Hoss, pentru reprezentarea reclamantei în fața celor două organe menționate anterior, și a sumei de patru mii de euro (4 000 de euro) reprezentând cheltuielile efectuate pentru deplasarea sa la Luxemburg pentru a compărea în fața organelor sus-menționate, și în special a sumei de o mie cinci sute de euro (1 500 de euro) pentru prezentarea sa în fața judecătorului de instrucție și a sumei de două mii cinci sute de euro (2 500 de euro) pentru prezentarea sa în fața Tribunal d’arrondissement de Luxembourg, toate aceste sume majorate cu dobânzi începând de la 14 aprilie 2009, data la care i-a fost comunicată „Request for compensation”, până la momentul plății;

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta susține că în mod evident Curtea de Conturi a încălcat atât dispoziții specifice care conferă drepturi particularilor, cât și drepturi fundamentale, pe care este obligată să le respecte în exercitarea competențelor sale.
   În primul rând, reclamanta afirmă că în mod evident Curtea de Conturi a încălcat articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 (1) și articolul 2 din Decizia 99/50 a Curții de Conturi și că nu și-a îndeplinit obligația de asistență deoarece a permis ca unele învinuiri aduse doamnei Nikolaou să fie cunoscute de terți înainte de deschiderea unei anchete oficiale. Potrivit reclamantei, Curtea de Conturi nu a făcut nimic pentru a împiedica răspândirea acestor învinuiri și în plus, nu s-a ocupat nici ulterior să reanalizeze aceste acuzații și să le retragă, cauzând astfel un prejudiciu moral grav reclamantei.
   În al doilea rând, în mod evident Curtea de Conturi a încălcat articolele 2 și 4 din Decizia nr. 99/50, dreptul la apărare al reclamantei și principiul imparțialității anchetei, coroborat cu principiul bunei administrări, pe parcursul desfășurării investigațiilor preliminare împotriva reclamantei. Acest comportament a cauzat reclamantei un prejudiciu moral, dar și un important prejudiciu patrimonial întrucât în temeiul elementelor investigației, reclamanta a fost trimisă în judecată în fața organelor judiciare luxemburgheze și a trebuit să suporte cheltuieli ridicate.
   În al treilea rând, Curtea de Conturi și-a încălcat în mod evident obligația de asistență și principiul bunei administrări, deoarece nu a transmis organelor judiciare luxemburgheze datele de care dispunea și care aveau o importanță determinantă pentru achitarea reclamantei în ceea ce privește învinuirile aduse acesteia. În continuare, reclamanta susține că aceste date priveau aspectul concediilor personalului Curții de Conturi și că dacă ar fi fost transmise de aceasta din urmă, ar fi împiedicat trimiterea sa în fața judecătorilor de instrucție și în fața justiției penale luxemburgheze și ar fi condus la restabilirea onoarei și a reputației sale.
   În al patrulea rând, potrivit reclamantei, Curtea de Conturi a încălcat în mod evident principiul imparțialității și al bunei administrări, atunci când a decis trimiterea reclamantei în fața justiției. Acest comportament i-a cauzat reclamantei un prejudiciu moral și mai grav.
   În al cincilea rând, potrivit afirmațiilor reclamantei, Curtea de Conturi și-a încălcat în mod evident obligația de asistență prin neadoptarea unei decizii oficiale de reabilitare și prin nerestabilirea onoarei doamnei Nikolaou după achitarea acesteia. Această omisiune a determinat menținerea îndoielilor cu privire la doamna Nikolaou și i-a cauzat acesteia un prejudiciu moral suplimentar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000
   privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către
   instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediție specială 13/vol. 30, p. 142)


title: Cauza T-100/03: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 aprilie 2008 — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Crearea unui punct de informare Europa — Rezilierea unei convenții încheiate între Comisie și reclamantă — Inadmisibilitate vădită )

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/33

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 aprilie 2008 — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-100/03) (1)

   („Acțiune în anulare - Crearea unui punct de informare Europa - Rezilierea unei convenții încheiate între Comisie și reclamantă - Inadmisibilitate vădită’)
   (2008/C 128/71)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Avignon, Franța) (reprezentant: F. Martineau, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J.-F. Pasquier, agent)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 24 ianuarie 2003 de reziliere a convenției având ca obiect crearea unui punct de informare Europa la Avignon, încheiate între Comisie și reclamantă
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Maison de l'Europe Avignon Méditerranée la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 112, 10.5.2003.


title: Cauza C-25/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA/Fazenda Pública [Fiscalitate — A șasea directivă TVA — Deducerea taxei achitate în amonte — Articolul 17 alineatele (2) și (5) și articolul 19 — „Subvenții” utilizate pentru achiziția de bunuri și servicii — Limitări ale dreptului de deducere]

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/9

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-25/11) (1)

   (Fiscalitate - A șasea directivă TVA - Deducerea taxei achitate în amonte - Articolul 17 alineatele (2) și (5) și articolul 19 - „Subvenții” utilizate pentru achiziția de bunuri și servicii - Limitări ale dreptului de deducere)
   2012/C 98/11
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supremo Tribunal Administrativo — Interpretarea articolului 17 alineatele (2) și (5) și a articolului 19 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Deducerea taxei achitate în amonte — Limitări ale dreptului la deducere

      Dispozitivul

   Articolul 17 alineatele (2) și (5) și articolul 19 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru, atunci când autorizează persoane impozabile mixte să efectueze deducerea prevăzută de dispozițiile menționate, pe baza utilizării tuturor bunurilor și serviciilor sau a unei părți a acestora, să calculeze cuantumul deductibil, pentru sectoarele în care astfel de persoane impozabile nu efectuează decât operațiuni taxate, incluzând „subvenții” netaxate la numitorul fracției folosite la determinarea pro rata de deducere.

      (1)  JO C 103, 2.4.2011.


title: Cauza C-280/12 P: Recurs introdus la 6 iunie 2012 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 21 martie 2012 în cauzele conexate T-439/10 și T-440/10, Fulmen/Consiliul

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/10

         Recurs introdus la 6 iunie 2012 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 21 martie 2012 în cauzele conexate T-439/10 și T-440/10, Fulmen/Consiliul
   (Cauza C-280/12 P)
   2012/C 235/19
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Liudvinaviciute, agenți)

      Celelalte părți în proces: Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               anularea hotărârii pronunțate la 21 martie 2012 de Tribunal (Camera a patra) în cauzele T-439/10 și T-440/10;

               —

               pronunțarea definitivă asupra litigiului și respingerea acțiunilor formulate de Fulmen și de domnul Mahmoudian împotriva actelor Consiliului care fac obiectul cauzei;

               —

               obligarea Fulmen și a domnului Mahmoudian la plata cheltuielilor efectuate de Consiliu în primă instanță și în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Consiliul consideră că hotărârea pronunțată de Tribunal în cauzele menționate anterior este afectată de erori de drept și că în consecință, această hotărâre ar trebui anulată de Curte.
   Consiliul arată că Tribunalul a săvârșit erori de drept atunci când a apreciat că recurentul ar trebui să prezinte elemente de probă pentru a-și susține motivele invocate cu privire la impunerea unor măsuri restrictive în privința societății Fulmen, și anume implicarea acestei societăți în instalația de echipamente electrice de pe situl nuclear de la Qom/Fordoo (Iran).
   În acest sens, Consiliul apreciază în primul rând că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că trebuia să solicite statului membru care a propus desemnarea Fulmen să prezinte probe și informații, deși acestea provin din surse confidențiale. În al doilea rând, Consiliul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că Tribunalul putea să țină seama de elemente confidențiale care nu se comunică avocaților părților în cauză, deși articolul 67 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului nu prevede această posibilitate.


title: Cauza T-76/13: Acțiune introdusă la 11 februarie 2013 — Compagnie des montres Longines, Francillon/OAPI — Staccata (QUARTODIMIGLIO)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/30

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2013 — Compagnie des montres Longines, Francillon/OAPI — Staccata (QUARTODIMIGLIO)
   (Cauza T-76/13)
   2013/C 108/77
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Saint-Imier, Elveția) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Staccata Srl (Como, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 26 noiembrie 2012 (cauza R 62/2012-5) pentru nerespectarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009;

               —

               obligarea OAPI și STACCATA S.r.l. la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă conținând reprezentarea a două aripi deschise și elementul verbal „QUARTODIMIGLIO” pentru bunuri din clasele 9, 14, 16, 18 și 25 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 260 597

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: mărcile figurative conținând reprezentarea a două aripi deschise, unele dintre ele, și elementul verbal „LONGINES” — marca comunitară înregistrată nr. 225 714, înregistrările internaționale nr. 401 319, nr. 529 334, nr. 610 902 și nr. 298 063 pentru bunuri din clasele 9 și 14

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: nerespectarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza C-89/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 17 februarie 2010 — Q-Beef NV/Belgische Staat

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 17 februarie 2010 — Q-Beef NV/Belgische Staat
   (Cauza C-89/10)
   2010/C 113/39
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Q-Beef NV

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul comunitar se opune posibilității ca instanța națională să aplice termenul de prescripție de cinci ani prevăzut în ordinea juridică internă pentru creanțele împotriva statului și în privința unor acțiuni pentru recuperarea taxelor plătite unui stat membru în temeiul unui sistem mixt de ajutoare și de taxe care s-a dovedit nu numai parțial nelegal, ci și parțial incompatibil cu dreptul comunitar și care au fost plătite înainte de intrarea în vigoare a unui nou sistem de ajutoare și de cotizații obligatorii ce înlocuiește primul sistem și pe care, printr-o decizie finală, Comisia l-a declarat compatibil cu dreptul comunitar, însă nu în măsura în care aceste cotizații sunt impuse cu efect retroactiv pentru o perioadă anterioară datei acestei decizii?

               2.

               Dreptul comunitar se opune posibilității ca un stat membru să invoce cu succes termene de prescripție naționale care îi sunt în mod special favorabile în comparație cu dreptul comun intern pentru a se apăra în cadrul unei proceduri declanșate împotriva sa de un particular în vederea asigurării protecției drepturilor de care acesta din urmă se bucură în temeiul Tratatului CE, într-un caz precum cel descris de instanța națională, în care aceste termene de prescripție naționale în mod special favorabile au drept consecință că fac imposibilă recuperarea taxelor ce au fost plătite statului membru în temeiul unui sistem mixt de ajutoare și de taxe care s-a dovedit nu numai parțial nelegal, ci și parțial incompatibil cu dreptul comunitar, în condițiile în care Curtea de Justiție a Comunităților Europene nu a constatat incompatibilitatea cu dreptul comunitar decât după expirarea acestor termene de prescripție naționale în mod special favorabile, chiar dacă nelegalitatea exista și anterior?


title: Cauza C-513/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – procedură inițiată de „Agrodetalė” UAB (Trimitere preliminară — Piața internă — Omologare CE de tip — Directiva 2003/37/CE — Domeniu de aplicare — Tractoare agricole sau forestiere — Introducerea pe piață și înmatricularea în Uniunea Europeană a vehiculelor de ocazie sau folosite importate dintr-o țară terță — Noțiunile „vehicul nou” și „introducere în circulație”)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – procedură inițiată de „Agrodetalė” UAB
   (Cauza C-513/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Piața internă - Omologare CE de tip - Directiva 2003/37/CE - Domeniu de aplicare - Tractoare agricole sau forestiere - Introducerea pe piață și înmatricularea în Uniunea Europeană a vehiculelor de ocazie sau folosite importate dintr-o țară terță - Noțiunile „vehicul nou” și „introducere în circulație”))
   (2017/C 277/05)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

   „Agrodetalė” UAB

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 2003/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 privind omologarea de tip a tractoarelor agricole sau forestiere, a remorcilor acestora și a echipamentului remorcat interschimbabil, împreună cu sistemele, componentele și unitățile lor tehnice separate și de abrogare a Directivei 74/150/CE, astfel cum a fost modificată de Directiva 2014/44/UE a Comisiei din 18 martie 2014, trebuie interpretată în sensul că prima introducere în circulație și înmatricularea, într-un stat membru, a tractoarelor de ocazie sau folosite importate dintr-o țară terță sunt supuse respectării cerințelor tehnice prevăzute de aceasta.

               2)

               Articolul 23 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2003/37, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/44, trebuie interpretat în sensul că dispozițiile acesteia se aplică vehiculelor de ocazie care fac parte din categoriile T1, T2 și T3, importate în Uniunea Europeană dintr-o țară terță, atunci când sunt introduse în circulație în Uniune pentru prima dată începând cu 1 iulie 2009.

      (1)  JO C 414, 14.12.2015.


title: Cauza C-205/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 30 aprilie 2012 — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 30 aprilie 2012 — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Cauza C-205/12)
   2012/C 227/13
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Essent Belgium NV

      Pârâtă: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

      Cealaltă parte: Vlaams Gewest

      Întrebările preliminare

               1.

               O reglementare națională precum cea cuprinsă în Decretul flamand din 17 iulie 2000 privind organizarea pieței electricității, pus în aplicare prin Decizia guvernului flamand din 5 martie 2004, astfel cum a fost modificată prin Decizia guvernului flamand din 25 februarie 2005 privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile și prin Decizia guvernului flamand din 8 iulie 2005 de modificare a Deciziei guvernului flamand din 5 martie 2004 privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile și a Deciziei guvernului flamand din 29 martie 2002 privind obligațiile de serviciu public de promovare a utilizării raționale a energiei, potrivit căreia:

                           —

                           furnizorii de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, sunt obligați să prezinte anual autorității de reglementare un anumit număr de certificate verzi (articolul 23 din decretul menționat mai sus);

                           —

                           Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits-en Gasmarkt (Autoritatea Flamandă de Reglementare a Pieței Electricității și Gazelor Naturale) (VREG) aplică furnizorilor de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, o amendă administrativă, în cazul în care acești furnizori nu au prezentat suficiente certificate verzi, pentru a îndeplini cota obligatorie, care le a fost impusă cu privire la aceste certificate (articolul 37 alineatul 2 din decretul menționat mai sus);

                           —

                           este stabilit în mod expres că garanțiile de origine din alte țări pot fi recunoscute în anumite condiții, pentru a îndeplini cota obligatorie (articolul 15 quater alineatul 2 din Decizia guvernului flamand din 5 martie 2004, în versiunea aplicabilă în speță);

                           —

                           autoritatea de reglementare nu poate sau nu dorește să ia în considerare garanții de origine din Norvegia și din Danemarca, în lipsa măsurilor de punere în aplicare adoptate de guvernul flamand, care a recunoscut similitudinea, respectiv echivalența prezentării acestor certificate (articolul 25 din decretul menționat mai sus și articolul 15 quater alineatul 2 din Decizia din 5 martie 2004], autoritatea neexaminând în cazul concret similitudinea, respectiv echivalența acestora;

                           —

                           în întreaga perioadă în care a fost în vigoare Decretul din 17 iulie 2000, în vederea verificării îndeplinirii cotei obligatorii au fost efectiv luate în considerare numai certificatele emise pentru energia electrică ecologică produsă în Flandra, neexistând altfel nicio altă posibilitate pentru furnizorii de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, să demonstreze faptul că garanțiile de origine din alte state membre ale Uniunii Europene prezentate îndeplineau condițiile privind existența unor garanții similare sau echivalente privind emiterea unor astfel de certificate,

                     este compatibilă cu articolul 34 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu articolul 11 din Acordul privind SEE și/sau cu articolul 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu articolul 13 din Acordul privind SEE?

               2.

               Reglementarea națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu articolul 5 din Directiva 2001/77/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind promovarea electricității produse din surse de energie regenerabile pe piața internă a electricității (1), aplicabilă la acel moment?

               3.

               Reglementarea națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu principiile egalității de tratament și interzicerii discriminării, prevăzute, printre altele, la articolul 18 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 3 din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie [2003] privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (2), aplicabilă la acel moment?

      (1)  JO L 283, p. 33, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 36.

      (2)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza C-130/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) - Regatul Unit) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/National Exhibition Centre Limited [Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — A şasea directivă 77/388/CEE — Scutire — Articolul 13 secţiunea B litera (d) punctul 3 — Operaţiuni privind plăţi şi viramente — Noţiune — Cumpărarea de bilete pentru spectacole sau pentru alte evenimente — Plata cu un card de debit sau cu un card de credit — Servicii denumite „de prelucrare a plăţii cu un card”]

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) - Regatul Unit) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/National Exhibition Centre Limited
   (Cauza C-130/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - A şasea directivă 77/388/CEE - Scutire - Articolul 13 secţiunea B litera (d) punctul 3 - Operaţiuni privind plăţi şi viramente - Noţiune - Cumpărarea de bilete pentru spectacole sau pentru alte evenimente - Plata cu un card de debit sau cu un card de credit - Servicii denumite „de prelucrare a plăţii cu un card”])
   (2016/C 260/08)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Apelanţi: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Intimat: National Exhibition Centre Limited

      Dispozitivul

   Articolul 13 secţiunea B litera (d) punctul 3 din A şasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri - sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată care este prevăzută pentru operaţiunile privind plăţi şi viramente nu se aplică unui serviciu denumit „de prelucrare a plăţii cu un card de debit sau cu un card de credit” precum cel în discuţie în cauza principală, efectuat de o persoană impozabilă care prestează acest serviciu, atunci când o persoană cumpără, prin intermediul acestui prestator, un bilet pentru un spectacol sau pentru un alt eveniment vândut în numele şi pe seama unei alte entităţi, pe care această persoană îl plăteşte cu un card de debit sau cu un card de credit.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015


title: Cauza C-515/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin — Germania) — Deutsche Umwelthilfe eV/Bundesrepublik Deutschland (Accesul publicului la informațiile despre mediu — Directiva 2003/4/CE — Competența statelor membre de a exclude din noțiunea „autoritate publică” prevăzută de această directivă anumite organisme atunci când acestea acționează pe baza capacităților lor legislative — Limite)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin — Germania) — Deutsche Umwelthilfe eV/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-515/11) (1)

   (Accesul publicului la informațiile despre mediu - Directiva 2003/4/CE - Competența statelor membre de a exclude din noțiunea „autoritate publică” prevăzută de această directivă anumite organisme atunci când acestea acționează pe baza capacităților lor legislative - Limite)
   2013/C 260/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Deutsche Umwelthilfe eV

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Verwaltungsgericht Berlin — Interpretarea articolului 2 punctul 2 din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (JO L 41, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 200) — Obligația autorităților publice de a pune la dispoziția oricărui solicitant informațiile despre mediu deținute de acestea — Reglementare națională care scutește autoritățile federale supreme de obligația de informare, în măsura în care acestea acționează în cadrul procesului legislativ — Limite ale puterii statelor membre de a exclude din noțiunea „autoritate publică”, prevăzută de Directiva 2003/4/CE, organele care acționează în cadrul exercitării unor competențe legislative

      Dispozitivul

   Articolul 2 punctul 2 al doilea paragraf prima teză din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că posibilitatea oferită statelor membre de această dispoziție de a nu considera drept autorități publice care au obligația să acorde acces la informațiile referitoare la mediu pe care le dețin „organismele sau instituțiile atunci când acestea acționează în baza capacităților lor […] legislative” nu se poate aplica ministerelor atunci când elaborează și adoptă dispoziții normative care sunt de rang inferior unei legi.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012


title: Cauza T-25/16: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Haw Par/OAPI – Cosmowell (GelenkGold)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/39

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Haw Par/OAPI – Cosmowell (GelenkGold)
   (Cauza T-25/16)
   (2016/C 106/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Haw Par Corp. Ltd (Singapore, Singapore) (reprezentanți: R. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler și C. Brockmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Austria)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „GelenkGold” – marca comunitară nr. 9 957 978

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 noiembrie 2015 în cauza R 1907/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI, precum și a celeilalte părți din procedură, la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului și în fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-477/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 6 februarie 2007 — Aktieselskabet af 21. november 2001 /OAPI — TDK Kabushiki Kaisha (TDK) ( Marcă comunitară — Procedura opoziției — Cerere de înregistrare marcă comunitară verbală TDK — Marcă comunitară figurativă anterioară TDK — Mărci naționale verbale sau figurative anterioare TDK — Motiv relativ de refuz — Notorietate — Profit obținut în mod ilicit din caracterul distinctiv sau din notorietatea mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 6 februarie 2007 — Aktieselskabet af 21. november 2001/OAPI — TDK Kabushiki Kaisha (TDK)
   (Cauza T-477/04) (1)

   („Marcă comunitară - Procedura opoziției - Cerere de înregistrare marcă comunitară verbală TDK - Marcă comunitară figurativă anterioară TDK - Mărci naționale verbale sau figurative anterioare TDK - Motiv relativ de refuz - Notorietate - Profit obținut în mod ilicit din caracterul distinctiv sau din notorietatea mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 82/77)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Germania) (reprezentant: C. Barrett Christiansen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Laitinen și G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în cadrul procedurii în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) (Tokyo, Japonia) (reprezentant: A. Norris, barrister)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva hotărârii camerei întâi de recurs a OAPI din 7 octombrie 2004 (cauza R-364/2003-1) privind procedura opoziției între TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) și Aktieselskabet af 21. november 2001.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta, Aktieselskabet af 21. november 2001, la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69 din 19.3.2005.


title: Cauza T-128/17: Acțiune introdusă la 27 februarie 2017 – Isabel Torné/Comisia

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/27

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2017 – Isabel Torné/Comisia
   (Cauza T-128/17)
   (2017/C 129/41)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Isabel Torné (Algés, Portugalia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de respingere din 16 aprilie 2016, adoptată în urma cererii pe care a formulat-o pentru stabilirea ratei dobândirii drepturilor sale de pensie și a vârstei sale de pensionare

               —

               obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta din prezentul litigiu contestă decizia de respingere implicită a cererii sale prin care urmărește obținerea unei decizii anticipate cu privire la anumite elemente determinate și invariabile ale calculului drepturilor sale de pensie. Reclamanta consideră că respingerea implicită a cererii sale constituie o abținere de la adoptarea unei măsuri impuse de statut și că este așadar un act care o lezează în sensul articolului 90 din statut.
   În ceea ce privește elementele calculului pensiei sale, reclamanta contestă totodată practica Comisiei constând în a considera că transferul unui agent temporar conform articolului 2 litera (f) din RAA într-o altă agenție a Uniunii Europene determină încheierea unui nou contract, distinct de cel precedent, ceea ce ar dovedi discontinuitatea carierei acestui agent și ar atrage deci aplicarea noilor norme statutare referitoare la pensia pentru limită de vârstă.


title: Cauza T-101/14: Acțiune introdusă la 10 februarie 2014 – British Aggregates/Comisia

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/52

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2014 – British Aggregates/Comisia
   (Cauza T-101/14)
   2014/C 112/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: British Aggregates Association (Lanark, Regatul Unit) (reprezentanți: L. Van den Hende, avocat, și L. Geary, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, conform articolului 263 TFUE, a Deciziei C(2013) 4901 final a Comisiei din 31 iulie 2013 publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 28 noiembrie 2013 în cazul SA.34775 (ex N863/2012) – Taxa pe agregate;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a decis că trei dintre scutirile prevăzute de Legea finanțelor din 2001 nu conferă un avantaj selectiv și, prin urmare, nu reprezintă un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că Comisia nu și-a motivat decizia astfel cum impune articolul 296 TFUE întrucât nu a explicat de ce un tratament diferit al unor situații similare nu constituie un ajutor de stat. În plus, raționamentul Comisiei este contradictoriu în lumina deciziei atacate.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că Comisia și-a încălcat obligația de a iniția o procedură oficială de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (3) TFUE întrucât, în speță, aceasta nu putea ajunge la concluzia fermă că o măsură nu reprezintă un ajutor de stat fără a efectua o examinare aprofundată a cauzei.


title: Cauza T-61/12: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2013 — ABC-One/OAPI (SLIM BELLY) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SLIM BELLY — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/27

         Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2013 — ABC-One/OAPI (SLIM BELLY)
   (Cauza T-61/12) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SLIM BELLY - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 171/53
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: ABC-One Produktions- und Vertriebs GmbH (Villach St. Magdalen, Austria) (reprezentant: S. Merz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 noiembrie 2011 (cauza R 1077/2011-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal SLIM BELLY ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă ABC-One Produktions- und Vertriebs GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza F-49/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 iunie 2009 — Bethuyne și alții/Comisia

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/37

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 iunie 2009 — Bethuyne și alții/Comisia
   (Cauza F-49/05) (1)

   2009/C 193/65

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005, p. 31.


title: Cauza T-406/10: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Emesa-Trefilería şi Industrias Galycas/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a oțelului pentru precomprimare — Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE — Cooperare pe parcursul procedurii administrative — Articolul 139 litera (a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/36

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Emesa-Trefilería şi Industrias Galycas/Comisia
   (Cauza T-406/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Cooperare pe parcursul procedurii administrative - Articolul 139 litera (a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului”))
   (2015/C 302/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Emesa-Trefilería, SA (Arteixo, Spania) şi Industrias Galycas, SA (Vitoria, Spania) (reprezentanţi: A. Creus Carreras şi A. Valiente Martin, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: iniţial V. Bottka şi F. Castilla Contreras, ulterior V. Bottka şi A. Biolan, agenţi, asistaţi de M. Gray, barrister)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: F. Florindo Gijón şi R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare și de reformare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Emesa Trefilería, SA și Industrias Galycas, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Obligă Comisia la plata către Tribunal a sumei de 1  500 de euro în temeiul articolului 139 litera (a) din Regulamentul de procedură, în vederea rambursării unei părți a cheltuielilor pe care acesta din urmă a trebuit să le efectueze.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza C-503/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 20 octombrie 2010 – Evroetil AD/Direktor na Agentsia Mitnitsi

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/35

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 20 octombrie 2010 – Evroetil AD/Direktor na Agentsia „Mitnitsi”
   (Cauza C-503/10)
   ()
   2010/C 346/62
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Evroetil AD

      Pârât: Direktor na Agentsia „Mitnitsi”

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2003/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 mai 2003 de promovare a utilizării biocombustibililor și a altor combustibili regenerabili pentru transport trebuie interpretat în sensul că definiția bioetanolului se referă și la produsele precum cel în cauză, care prezintă următoarele caracteristici și trăsături obiective:

                           —

                           este produs din biomasă;

                           —

                           este produs prin intermediul unei tehnologii speciale, descrisă în una dintre specificațiile tehnice pentru producerea de bioetanol întocmite de reclamanta Evroetil AD și care se deosebește de tehnologia de producere a alcoolului etilic de origine agricolă, în conformitate cu una dintre specificațiile tehnice întocmite de același producător;

                           —

                           conține mai mult de 98,5 % alcool și următoarele substanțe care îl fac impropriu consumului: alcool rafinat — 714,49 până la 8 311 mg/dm3; aldehidă — 238,16 până la 411 mg/dm3; ester (acetat etilic) — 1014 până la 8 929 mg/dm3;

                           —

                           îndeplinește cerințele normei europene experimentale Pr EN 15376 pentru bioetanolul folosit drept combustibil;

                           —

                           este destinat utilizării drept combustibil și, în practică, este utilizat ca biocombustibil prin adăugarea sa la benzina A95 și este vândut în stații de alimentare;

                           —

                           nu este denaturat printr-o procedură specială de denaturare.

               2.

               Articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2003/30 trebuie interpretat în sensul că produsul în cauză poate fi clasificat drept bioetanol doar atunci când este folosit în practică în calitate de biocombustibil, sau este suficient ca acesta să fie numai destinat utilizării drept biocombustibil și/sau să fie adecvat utilizării drept biocombustibil?

               3.

               În cazul în care, pe baza răspunsurilor la întrebările 1) și 2), se pleacă de la premisa că, în cazul produsului în cauză sau a unei părți corespunzătoare din acesta, este vorba despre bioetanol, care este codul Nomenclaturii combinate (NC) din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2587/91 al Comisiei din 26 iulie 1991, în care trebuie încadrat produsul în cauză?

                           3.1.

                           Dispozițiile capitolului 22 al NC și, concret, poziția 2207 trebuie interpretate în sensul că acestea cuprind clasificarea produsului ca bioetanol?

                           3.2.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3.1), la clasificarea bioetanolului și, concret, a produsului în cauză, trebuie să se țină seama de aspectul dacă produsul a fost denaturat [conform procedurilor prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 3199/93 al Comisiei din 22 noiembrie 1993 privind recunoașterea reciprocă a procedurilor pentru denaturarea completă a alcoolului în scopul scutirii de la plata accizelor sau conform altor proceduri admise]?

                           3.3.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3.2), prevederile NC referitoare la poziția 2207 trebuie interpretate în sensul că doar bioetanolul denaturat poate fi încadrat la codul NC 2207 20 000?

                           3.4.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3.3), prevederile NC referitoare la poziția 2207 trebuie interpretate în sensul că bioetanolul nedenaturat poate fi încadrat la codul NC 2207 10 000?

                           3.5.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3.1) și al unui răspuns negativ la întrebarea 3.2), la care dintre cele două subpoziții — 2207 10 000 sau 2207 20 000 — poate fi încadrat produsul în cauză?

                           3.6.

                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 3.1), bioetanolul trebuie încadrat într unul dintre codurile NC menționate în cadrul definiției cuprinse în articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității și, în cazul unui răspuns afirmativ, care este codul respectiv?

               4.

               În cazul în care, pe baza răspunsurilor la întrebările 1) și 2), trebuie să se considere că, în cazul produsului în cauză sau a unei părți corespunzătoare din acesta, nu este vorba despre bioetanol, produsul în cauză, care prezintă caracteristicile menționate și trăsăturile obiective prezentate la întrebarea 1), poate fi clasificat ca alcool etilic în sensul articolului 20 primul paragraf prima liniuță din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice?


title: Cauza T-187/15: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici și alții/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/29

         Acțiune introdusă la 17 aprilie 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici și alții/Comisia
   (Cauza T-187/15)
   (2015/C 190/33)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Arzano, Italia), Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Italia), Actv SpA (Veneția, Italia), Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Italia), Asstra Associazione Trasporti (Roma; Italia) și Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Roma) (reprezentant: M. Malena, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului anularea deciziei atacate în limita pretențiilor formulate și ale părților din aceasta care fac obiectul acțiunii.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-185/15, Buonotourist/Comisia, și T-186/15, CSTP Azienda della Mobilità/Comisia.
   Se invocă, în special, încălcarea articolelor 93 TFUE, 94 TFUE, 107 TFUE și 108 TFUE, a Regulamentului (CEE) nr. 1191/69 al Consiliului din 26 iunie 1969 privind acțiunea statelor membre în ceea ce privește obligațiile inerente noțiunii de serviciu public în domeniul transportului feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare (JO L 156, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 25) și a Regulamentului nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului (JO L 315, p. 1), necompetența Comisiei, încălcarea dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1191/69, precum și existența în speță a unui abuz de putere și nerespectarea prevederilor Comunicării Comisiei referitoare la orientări pentru interpretarea Regulamentului nr. 1370/2007.


title: Cauza C-143/12: Acțiune introdusă la 23 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/12

         Acțiune introdusă la 23 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-143/12)
   2012/C 165/20
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și S. Petrova, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin omiterea de a elibera autorizații în conformitate cu articolele 6 și 8 sau, după caz, de a revizui și, dacă este necesar, de a actualiza autorizațiile existente și de a se asigura că toate instalațiile existente funcționează conform cerințelor de la articolele 3, 7, 9, 10 și 13, articolul 14 literele (a) și (b) și articolul 15 alineatul (2) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie privind prevenirea și controlul integrat al poluării, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din directiva menționată (1);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În temeiul articolului 5 alineatul (1) din Directiva privind prevenirea și controlul integrat al poluării, statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că autoritățile competente se asigură, prin intermediul autorizațiilor emise în conformitate cu articolele 6 și 8 sau, după caz, prin revizuirea și, dacă este necesar, prin actualizarea condițiilor, că instalațiile existente funcționează conform cerințelor de la articolele 3, 7, 9, 10 și 13, articolul 14 literele (a) și (b) și articolul 15 alineatul (2), până la data de 30 octombrie 2007.
   La 3 noiembrie 2009, Comisia a transmis o scrisoare de punere în întârziere, considerând că pârâta permitea funcționarea unui număr important de instalații existente (1 647 instalații) care nu dispuneau de un permis care să respecte cerințele de la articolul 5 alineatul (1) din Directiva privind prevenirea și controlul integrat al poluării. La momentul transmiterii avizului motivat, 784 instalații existente nu dispuneau încă de un permis conform articolului 5 alineatul (1) din directivă.
   Deși de atunci situația s-a ameliorat, la momentul depunerii prezentei cereri introductive, patru instalații existente continuau să fie exploatate în Republica Franceză fără o autorizație conformă cu directiva.
   Pentru aceste motive, Comisia consideră că Republica Franceză nu a pus capăt încă încălcării articolului 5 alineatul (1) din Directiva privind prevenirea și controlul integrat al poluării.

      (1)  JO L 24, p. 8.


title: Cauza T-544/14: Acțiune introdusă la 18 iulie 2014 – Société des Produits Nestlé/OAPI – Terapia (ALETE)

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/22

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2014 – Société des Produits Nestlé/OAPI – Terapia (ALETE)
   (Cauza T-544/14)
   2014/C 339/27
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Elveţia) (reprezentanţi: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht şi S. Cobet-Nüse, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Terapia SA (Cluj Napoca, România)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea Deciziei din 19 mai 2014 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 1128/2013-4, în sensul respingerii opoziției;

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei din 19 mai 2014 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 1128/2013-4;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ALETE” pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 3 88  379.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală națională „ALETA” pentru produse și servicii din clasele 5 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 63 coroborat cu articolul 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               Încălcarea articolului 63 alineatul (2), a articolului 75 și a articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-12/14: Acțiune introdusă la 7 februarie 2014 – ZZ/CdT

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/40

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2014 – ZZ/CdT
   (Cauza F-12/14)
   2014/C 184/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: N. Cambonie, D. Ciolino și E. Macchi, avocați)

      Pârât: Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (CdT)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene prin care s-a respins cererea formulată de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (1) din statut de adoptare a unei decizii prin care să i se prezinte scuze și să i se repare prejudiciul pe care l-ar fi suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a CdT sau a deciziei de respingere a scrisorii care emană de la avocatul care reprezintă CdT privind decizia din data de 10 aprilie 2013 și, în măsura în care este necesar, a deciziei confirmative a CdT din data de 8 noiembrie 2013 prin care se respinge cererea de luare a unei decizii formulată de reclamant;

               —

               declararea faptului că CdT răspunde pentru prejudiciile suferite de reclamant și, în consecință, acordarea unor daune-interese reclamantului în cuantum de 306.733,60 de euro pentru prejudiciul material și de 130.000 de euro pentru prejudiciul moral, sau a oricărei alte sume, chiar superioare, stabilite de Tribunal sau de experți;

               —

               obligarea CdT la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-410/09: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Almamet/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului din SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit — Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și repartizarea pieței — Dreptul la apărare — Competențele Comisiei în materie de inspecție — Încălcare unică și continuă — Amenzi — Cooperare în cursul procedurii administrative — Proporționalitate — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor” )

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/17

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Almamet/Comisia
   (Cauza T-410/09) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului din SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit - Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și repartizarea pieței - Dreptul la apărare - Competențele Comisiei în materie de inspecție - Încălcare unică și continuă - Amenzi - Cooperare în cursul procedurii administrative - Proporționalitate - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor)
   2013/C 32/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Germania) (reprezentanți: S. Hautbourg și C. Renner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan, V. Bottka și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului), în măsura în care aceasta o privește pe reclamantă, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin respectiva decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009


title: Cauza C-397/05: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Palermo, Italia) — proces penal împotriva Maria Grazia Di Maggio, Salvatore Buccola (Articolul 104 alineatul (3) paragraful întâi din Regulamentul de procedură — Libertate de stabilire — Libertatea de a presta servicii — Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE — Jocuri de noroc — Colectare de pariuri sportive — Cerința unei concesiuni — Excluderea operatorilor constituiți sub anumite forme de societăți de capitaluri — Cerința unei autorizații a poliției — Sancțiuni penale)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/20

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Palermo, Italia) — proces penal împotriva Maria Grazia Di Maggio, Salvatore Buccola
   (Cauza C-397/05) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) paragraful întâi din Regulamentul de procedură - Libertate de stabilire - Libertatea de a presta servicii - Interpretarea articolelor 43 CE și 49 CE - Jocuri de noroc - Colectare de pariuri sportive - Cerința unei concesiuni - Excluderea operatorilor constituiți sub anumite forme de societăți de capitaluri - Cerința unei autorizații a poliției - Sancțiuni penale)
   (2007/C 96/35)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale di Palermo, Italia
   Părțile din procesul penal principal
   Maria Grazia Di Maggio, Salvatore Buccola.
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Tribunale di Palermo — Interpretarea articolelor 31, 43, 49 și 81-89 CE — Lege națională care subordonează exercitarea activității de colectare de pariuri obținerii unei autorizații
   Dispozitivul

               1)

               O reglementare națională care interzice exercitarea activităților de colectare, acceptare, înregistrare și transmitere a propunerilor de pariuri, în special pariuri sportive, în lipsa unei concesiuni sau a autorizației poliției eliberate de statul membru vizat constituie o restricție la libertatea de stabilire, precum și la libertatea de a presta servicii, prevăzute la articolele 43 CE și, respectiv, 49 CE.

               2)

               Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă, în măsura în care limitează numărul de operatori care acționează în sectorul jocurilor de noroc, reglementarea națională răspunde cu adevărat obiectivului de prevenire a exploatării activităților din acest sector în scopuri criminale sau frauduloase.

               3)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, cum este cea din acțiunea principală, care exclude și, mai mult, continuă să excludă din sectorul jocurilor de noroc operatorii constituiți sub formă de societăți de capitaluri ale căror acțiuni sunt cotate pe piețele reglementate.

               4)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, cum este cea în cauză în litigiul principal, care impune o sancțiune penală unor persoane cum sunt inculpații din acțiunea principală pentru exercitarea unei activități organizate de colectare de pariuri, în lipsa unei concesiuni sau a unei autorizații a poliției cerute de legislația națională, atunci când aceste persoane nu au putut obține respectivele concesiuni sau autorizații din cauza refuzului acestui stat membru, care încalcă dreptul comunitar, de a li le acorda.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza F-18/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 7 iulie 2011 — Zaffino/Comisia (Funcție publică — Persoane care revendică calitatea de funcționar sau de agent al Uniunii Europene — Acțiune — Inadmisibilitate vădită — Nerespectarea procedurii precontencioase)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/31

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 7 iulie 2011 — Zaffino/Comisia
   (Cauza F-18/11)
   (Funcție publică - Persoane care revendică calitatea de funcționar sau de agent al Uniunii Europene - Acțiune - Inadmisibilitate vădită - Nerespectarea procedurii precontencioase)
   2012/C 138/68
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Pasqualino Zaffino (Gallarate, Italia) (reprezentant: S. Costantino, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul

   Cerere a reclamantului de a i se recunoaște statutul de agent al Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Zaffino suportă propriile cheltuieli de judecată.