title: Cauza T-648/11: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2011 — Smart Technologies/OAPI (SMART NOTEBOOK)

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/11

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2011 — Smart Technologies/OAPI (SMART NOTEBOOK)
   (Cauza T-648/11)
   2012/C 58/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Smart Technologies ULC (Calgary, Canada) (reprezentanți: M. Edenborough, QC, T. Elias, Barrister și R. Harrison, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei pronunțate de Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la 29 septembrie 2011 în cauza R 942/2011-1;

               —

               în subsidiar, reformarea deciziei atacate, a Camerei întâi de recurs, indicându-se faptul că cererea prezintă un caracter distinctiv suficient pentru a nu se putea dispune respingerea cererii de înregistrare în temeiul articolului 7 alineatul (1) literele (b) sau (c) din regulament; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SMART NOTEBOOK” pentru produse din clasa 9 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9049313

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a constatat în mod eronat că cererea de înregistrare a unei mărci comunitare era lipsită de orice caracter distinctiv. În plus, reclamanta susține că marca solicitată nu este descriptivă în privința produselor sale, ci dimpotrivă are un caracter distinctiv care îi permite să îndeplinească funcția de indicare a originii comerciale a produselor în cauză. Printre altele, reclamanta susține că camera de recurs: a) nu utilizează criterii de evaluare corecte pentru a ajunge la concluzia dacă o marcă este sau nu este descriptivă în privința produselor pentru care se solicită înregistrarea; b) nu a luat în considerare împrejurarea că reclamanta dispune de o familie de mărci „Smart” și a confundat în mod incorect această problemă cu conceptul de caracter distinctiv dobândit, în sensul articolului 7 alineatul (3) din Regulament; și c) a respins în mod nelegal motivul referitor la încrederea legitimă, deși toate celelalte mărci invocate aparțineau reclamantei, spre deosebire de mărcile deținute de terți.


title: Cauzele conexate T-170/10 și T-340/10: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — CTG Luxembourg PSF/Curtea de Justiție ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii de asistență pentru utilizatorii sistemelor informatice — Respingerea ofertei unui ofertant pentru depunerea cu întârziere — Atribuirea contractului unui alt ofertant — Acțiune în anulare — Răspundere extracontractuală” )

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/13

         Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — CTG Luxembourg PSF/Curtea de Justiție
   (Cauzele conexate T-170/10 și T-340/10) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii de asistență pentru utilizatorii sistemelor informatice - Respingerea ofertei unui ofertant pentru depunerea cu întârziere - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Acțiune în anulare - Răspundere extracontractuală)
   2012/C 6/21
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Computer Task Group Luxembourg PSF SA (CTG Luxembourg PSF) (Bertrange, Luxemburg) (reprezentanți: M. Thewes și B. Marthoz, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentant: A. Placco, agent)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare, în primul rând, a Deciziei Curții de Justiție din 9 februarie 2010 de respingere a ofertei prezentate de consorțiul din care face parte reclamanta în cadrul procedurii de cerere de ofertă cu referința AO 008/2009 și intitulată „Asistență de nivel 1 și de nivel 2 pentru utilizatorii sistemelor IT și de telefonie, centru de apeluri, management al hardware-ului destinat utilizatorilor finali”, în al doilea rând, a Deciziei din 5 martie 2010 de confirmare a respingerii menționate și, în al treilea rând, a deciziei de atribuire a contractului unui alt ofertant precum și, pe de altă parte, o cerere de despăgubire pentru pretinsul prejudiciu suferit de reclamantă ca urmare a acestor decizii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Computer Task Group Luxembourg PSF SA (CTG Luxembourg PSF) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-327/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – TDC A/S/Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet [Trimitere preliminară — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/22/CE — Serviciu universal — Articolele 12 și 13 — Calculul costului obligațiilor de serviciu universal — Articolul 32 — Compensarea costurilor aferente serviciilor suplimentare obligatorii — Efect direct — Articolul 107 alineatul (1) și articolul 108 alineatul (3) TFUE — Servicii de siguranță și de urgență maritimă asigurate în Danemarca și în Groenlanda — Reglementare națională — Formularea unei cereri de compensare a costurilor aferente serviciilor suplimentare obligatorii — Termen de trei luni — Principiile echivalenței și efectivității]

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – TDC A/S/Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet
   (Cauza C-327/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/22/CE - Serviciu universal - Articolele 12 și 13 - Calculul costului obligațiilor de serviciu universal - Articolul 32 - Compensarea costurilor aferente serviciilor suplimentare obligatorii - Efect direct - Articolul 107 alineatul (1) și articolul 108 alineatul (3) TFUE - Servicii de siguranță și de urgență maritimă asigurate în Danemarca și în Groenlanda - Reglementare națională - Formularea unei cereri de compensare a costurilor aferente serviciilor suplimentare obligatorii - Termen de trei luni - Principiile echivalenței și efectivității])
   (2017/C 053/15)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TDC A/S

      Pârâți: Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

      Dispozitivul

               1)

               Dispozițiile Directivei 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal) și în special articolul 32 din aceasta trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care prevede un mecanism de compensare pentru furnizarea de servicii suplimentare obligatorii în temeiul căruia o întreprindere nu are dreptul la compensarea de către statul membru a costului net al furnizării unui serviciu suplimentar obligatoriu în cazul în care excedentele realizate de această întreprindere rezultate din alte servicii care țin de obligațiile sale de serviciu universal depășesc deficitul legat de furnizarea acestui serviciu suplimentar obligatoriu.

               2)

               Directiva 2002/22 trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia o întreprindere desemnată drept furnizor de servicii suplimentare obligatorii are dreptul la compensarea de către statul membru a costului net al furnizării acestor servicii numai dacă acest cost constituie o îndatorire nejustificată pentru această întreprindere.

               3)

               Directiva 2002/22 trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia costul net suportat de o întreprindere desemnată să îndeplinească o obligație de serviciu universal rezultă din diferența dintre toate veniturile și toate costurile legate de furnizarea serviciului în discuție, inclusiv veniturile și costurile pe care întreprinderea le-ar fi înregistrat în cazul în care nu ar fi fost operator de serviciu universal.

               4)

               În împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, faptul că întreprinderea responsabilă de furnizarea unui serviciu suplimentar obligatoriu în sensul articolului 32 din Directiva 2002/22 furnizează acest serviciu nu numai pe teritoriul Danemarcei, ci și pe teritoriul Groenlandei nu are nicio incidență asupra interpretării dispozițiilor acestei directive.

               5)

               Articolul 32 din Directiva 2002/22 trebuie interpretat în sensul că are efect direct în măsura în care interzice statelor membre să impună întreprinderii căreia îi este încredințată furnizarea unui serviciu suplimentar obligatoriu să suporte în totalitate sau în parte costurile legate de această furnizare.

               6)

               Principiile loialității, echivalenței și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări precum cea în discuție în litigiul principal, care supune prezentarea de către operatorul însărcinat cu prestarea unui serviciu universal a cererilor de compensare a deficitului aferent exercițiului precedent unui termen de trei luni de la expirarea termenului impus acestui operator pentru a comunica un raport anual autorității naționale competente, cu condiția ca acest termen să nu fie mai puțin favorabil decât cel prevăzut în dreptul național pentru o cerere analogă și să nu fie de natură să facă practic imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite întreprinderilor de Directiva 2002/22, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-194/16: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2017 – Klassisk investment/EUIPO (CLASSIC FINE FOODS) [„Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă CLASSIC FINE FOODS — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/40

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2017 – Klassisk investment/EUIPO (CLASSIC FINE FOODS)
   (Cauza T-194/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă CLASSIC FINE FOODS - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 283/61)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Klassisk investment Ltd (Hong Kong, China) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Eberl și D. Hanf, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 29 ianuarie 2016 (cauza R 1970/2015-1) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative CLASSIC FINE FOODS

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Klassisk investment Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza C-543/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour constitutionnelle – Belgia) – Ordre des barreaux francophones et germanophone și alții, Jimmy Tessens și alții, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des avocats du barreau d’Arlon și alții/Conseil des ministres (TVA — Directiva 2006/112/CE — Validitatea și interpretarea directivei — Prestări de servicii efectuate de avocați — Perceperea TVA-ului — Dreptul la o cale de atac efectivă — Egalitatea armelor — Asistență juridică)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour constitutionnelle – Belgia) – Ordre des barreaux francophones et germanophone și alții, Jimmy Tessens și alții, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des avocats du barreau d’Arlon și alții/Conseil des ministres
   (Cauza C-543/14) (1)

   ((TVA - Directiva 2006/112/CE - Validitatea și interpretarea directivei - Prestări de servicii efectuate de avocați - Perceperea TVA-ului - Dreptul la o cale de atac efectivă - Egalitatea armelor - Asistență juridică))
   (2016/C 350/04)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ordre des barreaux francophones et germanophone și alții, Jimmy Tessens și alții, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des avocats du barreau d’Arlon și alții

      Pârât: Conseil des ministres

      cu participarea: Association Syndicale des Magistrats ASBL, Conseil des barreaux européens

      Dispozitivul

               1)

               Examinarea articolului 1 alineatul (2) și a articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în raport cu dreptul la o cale de atac efectivă și cu principiul egalității armelor garantate de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene nu a revelat niciun element de natură să le afecteze validitatea, în măsura în care aceste dispoziții supun la plata taxei pe valoarea adăugată serviciile prestate de avocați în favoarea justițiabililor care nu beneficiază de asistență juridică în cadrul unui regim național de asistență juridică.

               2)

               Articolul 9 alineatele (4) și (5) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, semnată la Aarhus la 25 iunie 1998, nu poate fi invocat în scopul aprecierii validității articolului 1 alineatul (2) și a articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112.

               3)

               Articolul 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112 trebuie să fie interpretat în sensul că serviciile prestate de avocați în favoarea justițiabililor care beneficiază de asistență juridică în cadrul unui regim național de asistență juridică precum cel în discuție în litigiul principal nu sunt scutite de taxa pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza T-106/12: Acțiune introdusă la 29 februarie 2012 — Cytochroma Development/OAPI — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/18

         Acțiune introdusă la 29 februarie 2012 — Cytochroma Development/OAPI — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Cauza T-106/12)
   2012/C 138/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cytochroma Development, Inc. (St. Michael, Barbados) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister și A. Smith, Solicitor]

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Ierusalim, Israel)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 decembrie 2011 (cauza R 1235/2011-1), și

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Cytochroma Development, Inc.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ALPHAREN” pentru produse din clasa 5 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 4320297.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală maghiară nr. 134972 „ALPHA D3” pentru produse din clasa 5; marca verbală lituaniană nr. 20613 „ALPHA D3” pentru produse din clasa 5; marca verbală letonă nr. M30407 „ALPHA D3” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 1d alineatul (2) din Regulamentul nr. 216/96 al Comisiei, întrucât unul dintre membri camerei care a adoptat decizia originală era deopotrivă membru al camerei care a pronunțat noua decizie; încălcarea articolului 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și a articolului 1d alineatul (1) din Regulamentul nr. 216/96 al Comisiei privind măsurile adoptate pentru a se conforma Hotărârii Tribunalului; încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în ceea ce privește examinarea din oficiu a faptelor într-un cauză care implică motive relative de refuz; încălcarea principiului securității juridice, precum și a articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza C-1/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalia) la 3 ianuarie 2012 — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalia) la 3 ianuarie 2012 — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência
   (Cauza C-1/12)
   2012/C 89/18
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas

      Pârâtă: Autoridade da Concorrência

      Întrebările preliminare

               1.

               O entitate precum Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas (OTOC) trebuie considerată ca fiind, în ansamblu, o asociație de întreprinderi care are drept scop aplicarea reglementărilor comunitare privind concurența (piața formării profesionale)? În acest caz, actualul articol 101 alineatul (2) TFUE trebuie interpretat în sensul că este aplicabil și unei entități care, precum OTOC, adoptă reglementări obligatorii cu aplicabilitate generală în cadrul punerii în aplicare a cerințelor legale în domeniul formării obligatorii a experților contabili, cu scopul de a garanta cetățenilor un serviciu credibil și de calitate?

               2.

               În cazul în care unei entități precum OTOC îi este impusă în mod legal necesitatea de a pune în aplicare un sistem de formare obligatorie pentru membrii săi, actualul articol 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că permite contestarea instituirii unui sistem de formare impus prin lege OTOC și a regulamentului de punere în aplicare a acestuia, în măsura în care se limitează să transpună strict cerința legală menționate? Sau, dimpotrivă, acest aspect nu se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 101 TFUE și trebuie examinat în raport cu actualul articol 56 TFUE și următoarele?

               3.

               Având în vedere că Hotărârea Wouters și alții (1) — precum și alte hotărâri similare — privea o reglementare care avea repercusiuni asupra activității economice a membrilor colegiului profesional în cauză, actualele articole 101 TFUE și 102 TFUE se opun unei reglementări în domeniul formării profesionale a experților contabili care nu influențează în mod direct activitatea economică a acestora?

               4.

               În lumina dreptului Uniunii în domeniul concurenței (pe piața formării profesionale), un colegiu profesional poate impune, pentru exercitarea profesiei respective, o anumită formare pe care numai el o asigură?

      (1)  C-309/99 din 19 februarie 2002 (Rec., 2002, p. I-01577).


title: Cauza T-418/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 noiembrie 2007 — Investire Partecipazioni SpA/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — FEDER — Act care nu poate fi supus căilor de atac — Act pregătitor — Inadmisibilitate )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/15

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 noiembrie 2007 — Investire Partecipazioni SpA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-418/05) (1)

   („Acțiune în anulare - FEDER - Act care nu poate fi supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 8/28)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Investire Partecipazioni SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: G. M. Roberti și A. Franchi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Flynn și M. Velardo, agenți, asistați de G. Faedo, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziilor care ar fi incluse în două scrisori ale Direcției Generale „Politică Regională” a Comisiei din 11 și 23 august 2005, adresate reprezentantului permanent al Republicii Italiene pe lângă Uniunea Europeană și privind ineligibilitatea la acordarea unui sprijin din Fondul European de Dezvoltare Regională a unei măsuri prevăzute în documentul unic de programare al perioadei 1997-1999 privind regiunea Piemont (Italia) în temeiul obiectivului nr. 2.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Investire Partecipazioni SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 28.1.2006.


title: Cauza T-30/09: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2010 — Engelhorn/OAPI — The Outdoor Group (peerstorm) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale peerstorm — Mărci comunitare și naționale verbale anterioare PETER STORM — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 15 și articolul 43 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 15 și articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/35

         Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2010 — Engelhorn/OAPI — The Outdoor Group (peerstorm)
   (Cauza T-30/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale peerstorm - Mărci comunitare și naționale verbale anterioare PETER STORM - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 15 și articolul 43 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 15 și articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009])
   2010/C 234/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Engelhorn KGaA (Mannheim, Germania) (reprezentanți: W. Göpfert și K. Mende, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: The Outdoor Group Ltd (Northamptom, Regatul Unit) (reprezentant: M. Edenborough, barrister)

      Obiectul

   Acțiune împotriva deciziei celei de a cincea camere de recurs a OAPI din 28 octombrie 2008 (cauza R 167/2008-5) privind o procedură de opoziție între The Outdoor Group Ltd și Engelhorn KGaA.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Engelhorn KGaA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de The Outdoor Group Ltd.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza C-184/09: Acțiune introdusă la 26 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/6

         Acțiune introdusă la 26 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-184/09)
   2009/C 167/12
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Adserá Ribera și A. Marghelis, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/21/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind gestionarea deșeurilor din industriile extractive și de modificare a Directivei 2004/35/CE (2) sau în orice caz prin necomunicarea cestora Comisiei, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/21/CE în dreptul intern a expirat la 30 aprilie 2008.

      (1)  JO L 102, p. 15, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 3.

      (2)  JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168.


title: Cauza C-400/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 31 august 2012 — Secretary of State for the Home Department/MG

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/15

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 31 august 2012 — Secretary of State for the Home Department/MG
      (Cauza C-400/12)
      (2012/C 331/23)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Secretary of State for the Home Department

         Pârât: MG

         Întrebările preliminare

                  1.

                  O perioadă de detenție a unui cetățean al Uniunii, ca urmare a unei condamnări penale, întrerupe perioada de ședere în statul membru gazdă care este necesară pentru ca această persoană să beneficieze de nivelul cel mai ridicat de protecție împotriva expulzării, conferit de articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38/CE (1), sau împiedică în alt mod persoana să se întemeieze pe acest nivel de protecție?

                  2.

                  Trimiterea la expresia „zece ani anteriori” prevăzută la articolul 28 alineatul (3) litera (a) înseamnă că șederea trebuie să fie continuă pentru ca un cetățean al Uniunii să poată beneficia de nivelul de protecție cel mai ridicat împotriva expulzării?

                  3.

                  În sensul articolului 28 alineatul (3) litera (a), perioada necesară de 10 ani în cursul căreia un cetățean al Uniunii trebuie să fi avut reședința în statul membru gazdă este calculată a) în sens invers, începând cu decizia de expulzare; sau b) plecând de la începutul șederii acestui cetățean în statul membru gazdă?

                  4.

                  În cazul în care răspunsul la întrebarea 3 a) este că trebuie să se calculeze în sens invers perioada de 10 ani, situația este diferită dacă persoana a acumulat 10 ani de ședere înainte de o asemenea detenție?

         (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza C-513/12: Ordonanța președintelui Curții din 25 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin — Germania) — Aslihan Nazli Ayalti/Bundesrepublik Deutschland

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/58

         Ordonanța președintelui Curții din 25 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin — Germania) — Aslihan Nazli Ayalti/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-513/12) (1)

   2013/C 225/125
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza C-203/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Volvo Car Germany GmbH/Autohof Weidensdorf GmbH (Directiva 86/653/CEE — Agenți comerciali independenți — Rezilierea contractului de agenție de către comitent — Dreptul agentului la indemnizație)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/14

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Volvo Car Germany GmbH/Autohof Weidensdorf GmbH
   (Cauza C-203/09) (1)

   (Directiva 86/653/CEE - Agenți comerciali independenți - Rezilierea contractului de agenție de către comitent - Dreptul agentului la indemnizație)
   2010/C 346/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Volvo Car Germany GmbH

      Pârâtă: Autohof Weidensdorf GmbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 18 litera (a) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (JO L 382, p. 17, Ediție specială, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 176) — Rezilierea contractului de agenție de către comitent — Dreptul agentului comercial la o indemnizație — Reglementare națională care prevede o pierdere a acestui drept în cazul neîndeplinirii obligațiilor agentului comercial care justifică o reziliere imediată a contractului, chiar dacă aceasta intervine între denunțarea contractului de agenție și încetarea acestuia, iar comitentul nu a luat la cunoștință despre neîndeplinirea obligațiilor decât după încetarea contractului

      Dispozitivul

   Articolul 18 litera (a) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți se opune posibilității ca un agent comercial independent să fie privat de indemnizația sa de clientelă atunci când comitentul constată existența unei neîndepliniri a obligațiilor de către agentul comercial ce a avut loc după notificarea rezilierii contractului prin intermediul unui preaviz, dar înainte de expirarea acestuia, care era de natură să justifice o reziliere fără preaviz a contractului în cauză.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza T-312/14: Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2015 – Federazione/Comisia („Acțiune în anulare — Pescuit — Sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului — Decizie a Comisiei de instituire a unui plan de acțiune menit să remedieze lacunele sistemului italian de control al pescuitului — Act care nu modifică, prin el însuși, situația juridică a reclamantului — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate”)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/35

         Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2015 – Federazione/Comisia
   (Cauza T-312/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Pescuit - Sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului - Decizie a Comisiei de instituire a unui plan de acțiune menit să remedieze lacunele sistemului italian de control al pescuitului - Act care nu modifică, prin el însuși, situația juridică a reclamantului - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 279/43)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Federazione nazionale delle cooperative della pesca (Federcoopesca) (Roma, Italia); Associazione Lega Pesca (Roma); Associazione generale cooperative italiane settore agro ittico alimentare (AGCI AGR IT AL) (Roma) (reprezentanți: L. Caroli, S. Ventura și V. Cannizzaro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și D. Nardi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2013) 8635 final a Comisiei din 6 decembrie 2013 de instituire a unui plan de acțiune menit să remedieze lacunele sistemului italian de control al pescuitului.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Federazione nazionale delle cooperative della pesca (Federcoopesca), Associazione Lega Pesca și Associazione generale cooperative italiane settore agro ittico alimentare (AGCI AGR IT AL) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza C-472/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Efeteion Athinon (Grecia) la data de 21 noiembrie 2006 — Ionas Stroumsas EPE/GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proїonton

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/4

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Efeteion Athinon (Grecia) la data de 21 noiembrie 2006 — Ionas Stroumsas EPE/GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proїonton
   (Cauza C-472/06)
   (2007/C 20/06)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Efeteion Athinon (Grecia)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ionas Stroumsas EPE

      Pârâtă: GlaxosmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proїonton
   Întrebările preliminare

               1)

               Constituie ipso facto un comportament abuziv, în sensul articolului 82 CE, refuzul unei întreprinderi ce ocupă o poziție dominantă de a satisface integral comenzile ce îi sunt adresate de vânzători en-gros de produse farmaceutice, atunci când acest comportament se datorează intenției de a restrânge activitatea de export a respectivilor vânzători și de a limita astfel prejudiciul cauzat de comerțul paralel? Răspunsul la această întrebare este influențat de faptul că diferențele de prețuri rezultând în cadrul Uniunii Europene ca urmare a intervenției statului sau, altfel spus, subordonarea pieței produselor farmaceutice unui regim care nu este de concurență strictă și care, dimpotrivă, este marcat de un grad ridicat de intervenționism statal, fac comerțul paralel deosebit de profitabil pentru vânzătorii en-gros? În sfârșit, este obligată o autoritate națională din domeniul concurenței să aplice regulile comunitare în materie de concurență în același mod piețelor ce funcționează în regim de concurență și piețelor în care concurența este denaturată ca urmare a intervenției statului?

               2)

               În măsura în care Curtea ar considera că restricționarea comerțului paralel, pentru motivele indicate mai sus, nu constituie întotdeauna o practică abuzivă, atunci când este exercitată de o întreprindere dominantă, cum trebuie apreciat eventualul caracter abuziv?

         În special:

               2.1

               Este posibil să fie considerate drept criterii potrivite criteriul procentajului de depășire a consumului național normal și/sau cel al prejudiciului suferit de întreprinderea în poziție dominantă față de cifra sa de afaceri totală și de beneficiul său total? În caz afirmativ, în ce mod trebuie fixat nivelul procentajului de depășire și cel al prejudiciului — acesta din urmă fiind considerat drept un procentaj al cifrei de afaceri și al totalului câștigurilor — dincolo de care comportamentul respectiv va fi calificat drept abuziv?

               2.2

               Trebuie urmată o abordare bazată pe o ponderare a intereselor și, în caz afirmativ, care sunt interesele ce trebuie luate în calcul în această ponderare?
               Mai precis:

                           a)

                           Răspunsul este influențat de faptul că bolnavul consumator final are un avantaj financiar limitat ca urmare a comerțului paralel?

                           b)

                           Trebuie luat în considerare interesul organismelor de securitate socială de a beneficia de medicamente mai ieftine și, dacă da, în ce măsură?

               2.3

               Ce alte criterii și ce alte moduri de abordare pot fi considerate potrivite în speță?


title: Cauza T-101/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Dada/OAPI — Dada (DADA) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative DADA — Marcă națională verbală anterioară DADA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Dada/OAPI — Dada (DADA)
   (Cauza T-101/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative DADA - Marcă națională verbală anterioară DADA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2009/C 32/56)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Dada SpA (Florența, Italia) (reprezentanți: D. Caneva și G. Locurto, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Sempio, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Dada Srl (Udine, Italia) (reprezentanți: M. Cartella și M. Fazzini, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2007 (cauza R 1342/2005-1) privind o procedură de opoziție între Dada Srl și Dada SpA.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dada SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-422/07: Ordonanța președintelui Curții din 19 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/28

         Ordonanța președintelui Curții din 19 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-422/07) (1)

   (2008/C 128/60)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-114/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 aprilie 2015 – Comisia Europeană/Regatul Suediei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Taxa pe valoarea adăugată — A șasea directivă 77/388/CEE — Directiva 2006/112/CE — Articolul 132 alineatul (1) litera (a) și articolul 135 alineatul (1) litera (h) — Scutiri — Servicii poștale publice — Timbre poștale — Directiva 97/67/CE]

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/11

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 aprilie 2015 – Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-114/14) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Taxa pe valoarea adăugată - A șasea directivă 77/388/CEE - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) litera (a) și articolul 135 alineatul (1) litera (h) - Scutiri - Servicii poștale publice - Timbre poștale - Directiva 97/67/CE])
   (2015/C 205/14)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și L. Lozano Palacios, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentanți: U. Persson și A. Falk, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a scutit de taxa pe valoarea adăugată prestarea de servicii și livrarea de bunuri accesorii acestora, altele decât serviciile de transport de călători și serviciile de telecomunicații, efectuate de serviciile poștale publice, precum și livrarea la valoarea nominală de timbre poștale utilizate de serviciile poștale pe teritoriul național, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (a) și, respectiv, al articolului 135 alineatul (1) litera (h) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

               2)

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza T-122/08: Acțiune introdusă la 14 martie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/30

         Acțiune introdusă la 14 martie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-122/08)
   (2008/C 142/54)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentant: P. Kliridis)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea anunțului de participare EuropeAid/126316/C/SER/CY pentru atribuirea contractului de achiziții publice denumit „Establishment of a Program Management Unit to support the implementation of investment projects in the field of water/wastewater and solid waste”, care a fost publicat numai în limba engleză pe pagina de internet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ la 4 ianuarie 2008 sau în jurul aceste date și anularea articolelor 5 și 28.2 din anunț;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente invocate de către reclamantă sunt identice cu cele prezentate în cauzele T-91/08, T-92/08 și T-93/08, Cipru/Comisia.


title: Cauza F-83/08: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2008 — Gheysens/Consiliul

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/59

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2008 — Gheysens/Consiliul
   (Cauza F-83/08)
   (2008/C 313/109)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Johan Gheysens (Mechelen, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Consiliului de stabilire a condițiilor de angajare a reclamantului, în măsura în care aceasta limitează durata contractului său la doi ani și îl încadrează în grupa de funcții III, gradul 11, prima treapta, precum și constatarea nelegalității articolului 88 din RAA, în măsura în care admite succesiunea contractelor cu durată determinată până la limita totală de trei ani
   Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea nelegalității articolului 88 din Regimul aplicabil celorlalți agenți, în măsura în care admite succesiunea contractelor cu durată determinată până la limita totală de trei ani;

               —

               anularea deciziei Consiliului de stabilire a condițiilor de angajare a reclamantului, în măsura în care aceasta limitează durata contractului său la doi ani și îl încadrează în grupa de funcții III, gradul 11, prima treapta;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-275/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Friedemann Schoen, Brigitta Schoen/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Friedemann Schoen, Brigitta Schoen/TUIfly GmbH
   (Cauza C-275/17)
   (2017/C 239/41)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Friedemann Schoen și Brigitta Schoen

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol.12, p. 218)


title: Cauza F-123/12: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               15.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/9

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-123/12)
   2012/C 389/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii reclamantului prin care se solicitase recalificarea contractului său de agent contractual auxiliar într-un contract de agent temporar pe durată nedeterminată.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AAIC din 4 ianuarie 2012 de respingere a cererii reclamantului de recalificare a contractului său de agent contractual auxiliar într-un contract de agent temporar pe durată nedeterminată;

               —

               în măsura în care se dovedește necesară, anularea deciziei de respingere a cererii sale din 12 iulie 2012;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-135/14: Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/26

         Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-135/14)
   2014/C 175/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, W. Mölls și D. Bianchi, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 1385/2013 al Consiliului din 17 decembrie 2013 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 850/98 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 1069/2009, (UE) nr. 1379/2013 și (UE) nr. 1380/2013 ale Parlamentului European și ale Consiliului, ca urmare a schimbării statutului Mayotte în raport cu Uniunea Europeană (1);

               —

               menținerea efectelor Regulamentului (UE) nr. 1385/2013 până la intrarea în vigoare a unui nou regulament care să aibă temeiuri juridice adecvate;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia solicită anularea Regulamentului (UE) nr. 1385/2013, pe care Consiliului l-a adoptat în temeiul juridic al articolului 349 TFUE.
   Comisia reproșează Consiliului că a adoptat acest regulament în condițiile în care ea propusese ca actul respectiv să aibă temeiuri juridice sectoriale, și anume articolul 43 alineatul (2) TFUE și articolul 168 alineatul (4) litera (b) TFUE.
   Aceasta apreciază că, în conformitate cu finalitatea și cu scopul regulamentului atacat, articolul 349 TFUE nu poate fi utilizat în mod valabil ca temei juridic. Articolul 349 TFUE s-ar aplica doar în cazul în care este vorba de o derogare de la principiul aplicării dreptului primar regiunilor ultraperiferice, astfel cum este prevăzut la articolul 355 alineatul (1) TFUE. Or, regulamentul în cauză, fără a deroga de la tratate, nu ar face decât să adapteze dreptul secundar pentru a răspunde situației create prin schimbarea statutului Mayotte. Această interpretare ar fi confirmată nu doar de modul de redactare al articolului 349 TFUE, ci și de sistemul de temeiuri juridice ale tratatului, precum și de originile istorice ale acestui articol.

      (1)  JO L 354, p. 86.


title: Cauza T-408/07: Ordonanța Tribunalului din 4 februarie 2010 — Crunch Fitness International/OAPI — ILG (CRUNCH) ( Marcă comunitară — Caducitate — Retragere a cererii de declarare a caducității — Lipsa necesității de a se pronunța )

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/39

         Ordonanța Tribunalului din 4 februarie 2010 — Crunch Fitness International/OAPI — ILG (CRUNCH)
   (Cauza T-408/07) (1)

   („Marcă comunitară - Caducitate - Retragere a cererii de declarare a caducității - Lipsa necesității de a se pronunța”)
   2010/C 100/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Crunch Fitness International, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: inițial J. Barry, solicitor, ulterior H. Johnson, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Laitinen și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fațaTribunalului: ILG Ltd (Dun Laoghaire, Irlanda) (reprezentant: A. von Mühlendahl, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 30 august 2007 (cauza R 1168/2005–4), privind o procedură de declarare a caducității între ILG Ltd și Crunch Fitness International, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Reclamanta și intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, câte o jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 8, 12.1.2008.


title: Cauza F-65/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 20 martie 2012 — Schönberger/Parlamentul

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/12

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 20 martie 2012 — Schönberger/Parlamentul
   (Cauza F-65/11) (1)

   2012/C 157/22
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei ca urmare a soluționării amiabile.

      (1)  JO C 252 du 27.8.11, p. 57


title: Cauza C-518/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de grande instance de Paris (Franța) la 27 noiembrie 2008 — Fundació Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María Del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de grande instance de Paris (Franța) la 27 noiembrie 2008 — Fundació Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María Del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet
   (Cauza C-518/08)
   (2009/C 32/34)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal de grande instance de Paris
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Fundació Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos

      Pârâți: Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet
   Întrebările preliminare

               1)

               Ulterior Directivei [2001/84/CE] din 27 septembrie 2001 (1), Franța poate menține un drept de suită rezervat moștenitorilor, în afară de legatari sau avânzi-cauză?

               2)

               Dispozițiile tranzitorii ale articolului 8 alineatele (2) și (3) din Directiva [2001/84/CE] din 27 septembrie 2001 permit Franței să aibă un regim derogatoriu?

      (1)  Directiva 2001/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind dreptul de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale (JO L 272, p. 32, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 240).


title: Cauza T-428/10: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2010 — Trenzas y Cables de Acero/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/38

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2010 — Trenzas y Cables de Acero/Comisia
   (Cauza T-428/10)
   ()
   2010/C 317/70
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (Santander, Spania) (reprezentanți: E. González Díaz și A. Tresandí Blanco, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei Comunităților Europene din 30 iunie 2010 în cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare;

               —

               în subsidiar, anularea sau reducerea, în temeiul articolului 261 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată prin această decizie, și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată prin prezenta acțiune este aceeași cu cea vizată în cauza T-426/10, Moreda Rivière Trefilerías/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în respectiva cauză.
   Reclamanta impută Comisiei că a săvârșit o eroare de fapt și de drept în aplicarea articolului 101 TFUE în ceea ce privește atribuirea unei răspunderi societății TYCSA PSC în temeiul pretinsei încălcări a articolului menționat, în măsura în care Comisia atribuie societății TYCSA PSC răspunderea pentru comportamentul descris în decizie ca membru prezumtiv al unei entități economice formată din diferite entități juridice (GSW, TQ, MRT și TYCSA PSC) în perioada 30 noiembrie 1992 — 19 septembrie 2002.


title: Cauza C-240/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Trimitere preliminară — Reţele și servicii de comunicaţii electronice — Directiva 2002/21/CE — Articolul 3 — Imparțialitatea și independența autorităților naționale de reglementare — Directiva 2002/20/CE — Articolul 12 — Taxe administrative — Supunerea unei autorități naționale de reglementare dispozițiilor aplicabile în materia finanțelor publice, precum și unor dispoziții de limitare și de raționalizare a cheltuielilor administrațiilor publice)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Cauza C-240/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Reţele și servicii de comunicaţii electronice - Directiva 2002/21/CE - Articolul 3 - Imparțialitatea și independența autorităților naționale de reglementare - Directiva 2002/20/CE - Articolul 12 - Taxe administrative - Supunerea unei autorități naționale de reglementare dispozițiilor aplicabile în materia finanțelor publice, precum și unor dispoziții de limitare și de raționalizare a cheltuielilor administrațiilor publice))
   (2016/C 350/11)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Pârâte: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Dispozitivul

   Articolul 3 din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (directivă-cadru), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, și articolul 12 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care supune o autoritate națională de reglementare, în sensul Directivei 2002/21, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, unor dispoziții naționale aplicabile în materia finanțelor publice și în special unor dispoziții de limitare și de raționalizare a cheltuielilor administrațiilor publice, cum sunt cele în discuție în litigiul principal.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza T-733/16: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2016 – Banque Postale/BCE

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/32

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2016 – Banque Postale/BCE
      (Cauza T-733/16)
      (2016/C 454/55)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: La Banque Postale (Paris, Franța) (reprezentanți: E. Guillaume și L. Coudray, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Băncii Centrale Europene din 24 august 2016 privind cererea prezentată de La Banque Postale în scopul obținerii autorizației de a exclude de la expunerile către sectorul public a calculului indicatorului efectului de levier în conformitate cu articolul 429 alineatul (14) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

                  —

                  obligarea Băncii Centrale Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe eroarea de drept pe care Banca Centrală Europeană (BCE) ar fi săvârșit-o, care rezultă din caracterul prematur al deciziei din 24 august 2016 privind cererea prezentată de La Banque Postale în scopul obținerii autorizației de a exclude de la expunerile către sectorul public a calculului indicatorului efectului de levier (denumită în continuare „decizia atacată”).

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe inexistența unei puteri discreționare a BCE pentru aplicarea articolului 429 alineatul (14) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1; denumit în continuare „Regulamentul nr. 575/2013”).

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcări ale dreptului pe care BCE le-ar fi săvârșit prin adoptarea deciziei atacate, care sunt legate în special de:

                              —

                              lipsa efectului de levier în materie de economii centralizate ale La Banque Postale;

                              —

                              pretinsele riscuri legate de neplata de către Caisse des dépôts et consignations și de către statul francez;

                              —

                              pretinsele riscuri operaționale legate de colectarea economiilor centralizate ale La Banque Postale.


title: Cauza C-478/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) la 6 noiembrie 2008 — Buzzi Unicem SpA și alții/Ministero dello Sviluppo Economico și alții

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) la 6 noiembrie 2008 — Buzzi Unicem SpA și alții/Ministero dello Sviluppo Economico și alții
   (Cauza C-478/08)
   (2009/C 19/24)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Buzzi Unicem SpA și alții

      Pârât: Ministero dello Sviluppo Economico și alții
   Întrebările preliminare

               1)

               Principiul menționat la articolul 174 alineatul (2) din Tratatul de instituire a Comunității Europene („poluatorul plătește”) poate fi interpretat în sensul că obligațiile de asigurare urgentă a securității, de decontaminare și de refacere a mediului într-un sit contaminat (și/sau costurile aferente) pot fi imputate, chiar dacă numai în mod excepțional, unui subiect străin de introducerea în mediu a unor substanțe care au determinat prejudiciul ecologic adus sitului în cauză sau, în cazul unui răspuns negativ, acest principiu se opune unei reglementări naționale și/sau unei practici administrative care pune în sarcina unui subiect străin de introducerea în mediu a unor substanțe care au determinat prejudiciul ecologic adus sitului în cauză obligațiile de asigurare urgentă a securității, de decontaminare și de refacere a mediului într-un sit contaminat (și/sau costurile aferente), indiferent de orice verificare prealabilă destinată să stabilească răspunderea subiectului respectiv printr-un raport de cauzalitate sau prin simplul fapt că acesta operează sau este titular al unor drepturi reale și/sau al unor drepturi pe care le are întreprinderea într-o zonă contaminată, cu încălcarea sau cu neaplicarea principiului proporționalității?

               2)

               Principiul „poluatorul plătește” se opune unei reglementări naționale, în special articolului 2050 din Codul civil, care permite autorității publice, atunci când în situl contaminat operează mai mulți operatori industriali, să pună în sarcina acestora cheltuielile de decontaminare a sitului respectiv, fără o verificare prealabilă și individuală a răspunderii fiecăruia pentru producerea poluării sau, în orice caz, pentru simplul fapt că, deținând mijloacele de producție, se află într-o situație care îi obligă să își asume o astfel de sarcină și, în consecință, sunt răspunzători în mod obiectiv pentru daunele pe care le cauzează mediului sau acești operatori pot fi oricum obligați să refacă mediul în urma poluării răspândite și constatate în acel mediu, indiferent chiar de producerea materială a poluării și de măsura în care au contribuit la aceasta?

               3)

               Directiva comunitară privind repararea daunelor aduse mediului (Directiva 2004/35/CE din 21 aprilie 2004 (1) și, în special, articolul 7 și anexa II menționată de acesta) se opune unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună, cu titlu de „opțiuni rezonabile de reparare a daunelor aduse mediului”, realizarea unor intervenții asupra matricelor de mediu (care constau, în speță, în „îndiguirea fizică” a pânzei de apă situate de-a lungul frontului de mare), diferite și ulterioare față de intervențiile care au fost decise inițial în urma unei anchete contradictorii adaptate și care sunt deja aprobate, puse în aplicare și în curs de executare, în orice caz fără a fi evaluat condițiile specifice sitului, costurile de executare în raport cu beneficiile previzibile în mod rațional, daunele colaterale eventuale sau probabile și efectele adverse asupra sănătății și securității publice, precum și termenele necesare pentru realizare?

               4)

               Având în vedere specificitatea situației care există în situl de interes național Priolo, directiva comunitară privind repararea daunelor aduse mediului (Directiva 2004/35/CE din 21 aprilie 2004 și, în special, articolul 7 și anexa II menționată de acesta) se opune unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună din oficiu astfel de măsuri, cu titlu de condiții de autorizare pentru utilizarea legitimă a unor terenuri care nu sunt vizate în mod direct de decontaminare, în măsura în care acestea au făcut deja obiectul unei decontaminări sau, în orice caz, nu sunt poluate și sunt cuprinse în perimetrul sitului de interes național Priolo?

      (1)  JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168.


title: Cauza T-296/08: Acțiune introdusă la 28 iulie 2008 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/19

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2008 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-296/08)
   (2008/C 247/38)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlin, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt U. Claus)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 23 mai 2008 privind aprobarea definitivă a unei plăți în cadrul proiectului „Indicatori de integrare și schimbul de generații” în temeiul convenției de finanțare JLS/2004/INTI/077, în măsura în care a fost respinsă cererea reclamantului de aprobare a unei plăți finale în valoare de 59 592,77 Euro, care depășește suma aprobată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În mai 2005, reclamantul și Comisia au semnat un contract privind finanțarea unui proiect în cadrul programului INTI. Prin scrisoarea din 23 mai 2008, pârâta a aprobat reclamantului o plată finală mai mică decât cea solicitată de acesta. Reclamantul formulează prezenta acțiune împotriva respingerii cererii sale de plată a costurilor care depășesc suma autorizată.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul arată că opinia Comisiei, potrivit căreia o modificare a participanților la proiect după încheierea convenției de finanțare este posibilă numai prin încheierea unei convenții corespunzătoare de modificare, nu este corectă, întrucât convenția de finanțare nu conține o dispoziție în acest sens. În plus, Comisia a refuzat să recunoască aceste costuri pentru diferite motive care sunt incompatibile cu convenția de finanțare și cu practica anterioară a autorităților.


title: Cauza T-327/13: Acțiune introdusă la 4 iunie 2013 — Mallis și Malli/Comisia și Banca Centrală Europeană

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/32

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2013 — Mallis și Malli/Comisia și Banca Centrală Europeană
   (Cauza T-327/13)
   2013/C 252/54
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamanți: Konstantinos Mallis (Larnaca, Cipru) și Elli Konstantinou Malli (Larnaca, Cipru) (reprezentanți: E. Efstathiou, K. Efstathiou și K. Liasidou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea deciziei Eurogrupului din 25 martie 2013, rămasă definitivă prin decizia din 29 martie 2013 K.D.P. 104/2013 a guvernatorului Băncii Centrale a Ciprului, în calitate de reprezentant al Sistemului European al Băncilor Centrale, prin care s-a decis „vânzarea anumitor activități” ale Cyprus Popular Bank Public Co Ltd și care constituie în esență o decizie comună a Băncii Centrale Europene și a Comisiei Europene;

               —

               în subsidiar, declararea faptului că indiferent de formă și de tip, decizia sus-menționată a Eurogrupului constituie, în esență, o decizie a Băncii Centrale Europene și/sau o decizie comună a Băncii Centrale Europene și a Comisiei Europene;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene și/sau a Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este nulă întrucât excede competențele atribuite Băncii Centrale Europene și Comisiei Europene prin Tratatul privind Uniunea Europeană, și așadar cele două instituții au adoptat-o cu depășirea competențelor proprii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă dreptul de proprietate garantat de articolul 1 din Protocolul 1 al Convenției Europene a Drepturilor Omului și de articolul 14 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului, astfel cum este confirmat și de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este vădit nefondată și neîntemeiată și este contrară principiului proporționalității.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este de altfel contrară principiilor juridice în general acceptate care rezultă din dreptul Uniunii Europene și de asemenea este contrară principiului potrivit căruia nimeni nu poate invoca propria omisiune în beneficiul său și/sau pentru a legaliza un comportament culpabil și/sau ilegitim.


title: Cauza T-104/14 P-INTP: Hotărârea Tribunalului din 26 ianuarie 2017 – Comisia/Verile și Gjergji („Procedură — Interpretarea unei hotărâri”)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/17

         Hotărârea Tribunalului din 26 ianuarie 2017 – Comisia/Verile și Gjergji
   (Cauza T-104/14 P-INTP) (1)

   ((„Procedură - Interpretarea unei hotărâri”))
   (2017/C 078/23)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și G. Gattinara, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Marco Verile (Cadrezzate, Italia) și Anduela Gjergji (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Obiectul

   Cerere de interpretare a Hotărârii din 13 octombrie 2015, Comisia/Verile și Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776)

      Dispozitivul

               1)

               Punctul 3 din dispozitivul Hotărârii din 13 octombrie 2015, Comisia/Verile și Gjergji (T-104/14 P), trebuie interpretat în sensul că vizează atât cheltuielile de judecată privind procedura de recurs, cât și pe cele privind procedura în primă instanță.

               2)

               Domnul Marco Verile și doamna Anduela Gjergji, pe de o parte, și Comisia Europeană, pe de altă parte, suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată privind procedura de interpretare.

               3)

               Originalul prezentei hotărâri se anexează originalului hotărârii interpretate, pe marginea căreia se face mențiune despre prezenta hotărâre.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza C-392/12 P: Recurs introdus la 22 august 2012 de Fruit of the Loom, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 21 iunie 2012 în cauza T-514/10, Fruit of the Loom, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/9

         Recurs introdus la 22 august 2012 de Fruit of the Loom, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 21 iunie 2012 în cauza T-514/10, Fruit of the Loom, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-392/12 P)
   2012/C 355/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Fruit of the Loom, Inc. (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister, și V. Marsland, Solicitor)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 21 iunie 2012 în cauza T-514/10;

               —

               obligarea OAPI și a intervenientei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor efectuate de recurentă.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a omis să aprecieze că, în temeiul articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară (1), analiza cuprindea de fapt trei etape. În primul rând, este necesar să se aprecieze caracterul distinctiv al mărcii, astfel cum a fost înregistrată. În al doilea rând, este necesar să se aprecieze caracterul distinctiv al mărcii, astfel cum a fost utilizată. În al treilea rând, este necesar să se verifice dacă a fost alterat caracterul distinctiv al mărcii, astfel cum a fost înregistrată. Dacă Tribunalul ar fi adoptat corect această abordare, ar fi constatat că probele legate de utilizare îndeplineau condițiile prevăzute la articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.
   Tribunalul a impus o regulă eronată de interpretare a mărcii comunitare, regulă în temeiul căreia, dacă consumatorii dintr-un stat membru nu înțeleg un element verbal al unei mărci (pentru că este vorba despre un cuvânt obscur într-o altă limbă a Uniunii sau pentru că acesta nu este asemănător cu niciun cuvânt din propria lor limbă), elementul respectiv trebuie totuși să fie considerat ca având același caracter distinctiv ca un element verbal pe care îl înțeleg și care are la rândul lui caracter distinctiv.
   Tribunalul a omis să ia în considerare sau să aplice prin analogie jurisprudența Curții în ceea ce privește utilizarea în contextul caracterului distinctiv dobândit în temeiul articolului 7 din Regulamentul privind marca comunitară, potrivit căreia dobândirea unui caracter distinctiv poate rezulta atât din utilizarea, ca parte a unei mărci înregistrate, a unui element al acesteia, cât și din utilizarea unei mărci distincte împreună cu o marcă înregistrată (a se vedea Hotărârea din 7 iulie 2005, Nestlé, C-353/03, Rec., p. I-6135, punctul 30).
   Tribunalul a denaturat faptele cu privire la utilizarea de către recurentă a cuvântului FRUIT în schimburile informale cu clienții săi. Spre deosebire de constatările efectuate de Tribunal, această utilizare nu era pur internă și constituia o utilizare serioasă a mărcii.
   Tribunalul a denaturat faptele cu privire la utilizarea de către recurentă a mărcii FRUIT pe site-ul său www.fruit.com. Spre deosebire de constatările Tribunalului, această utilizare avea ca obiectiv să promoveze produsele și constituia o utilizare serioasă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-186/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 1 aprilie 2016 – Ruxandra Paula Andriciuc și alții/Banca Românească SA

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 1 aprilie 2016 – Ruxandra Paula Andriciuc și alții/Banca Românească SA
   (Cauza C-186/16)
   (2016/C 243/17)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părţile din acţiunea principală

      Apelanţi: Ruxandra Paula Andriciuc și alții

      Intimată: Banca Românească SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 (1) trebuie interpretat în sensul că dezechilibrul semnificativ între drepturile și obligaţiile părţilor care decurge din contract trebuie analizat prin raportare strict la momentul încheierii contractului sau include și situaţia în care, pe parcursul derulării unui contract cu executare succesivă, prestaţia consumatorului devine excesiv de oneroasă comparativ cu momentul încheierii contractului din cauza unor schimbări semnificative ale cursului de schimb valutar?

               2)

               În accepţiunea articolului 4 alineatul (2) din Directiva 93/13, prin caracterul clar și inteligibil al unei clauze contractuale trebuie să se înţeleagă că respectiva clauză contractuală trebuie să prevadă doar motivele care au stat la baza includerii acestei clauze în contract și mecanismul său de funcţionare sau trebuie să prevadă și toate consecinţele sale posibile în funcţie de care preţul plătit de consumator poate varia, cum ar fi riscul de curs valutar, și dacă din perspectiva Directivei 93/13/CEE se poate considera că obligaţia băncii de informare a clientului la momentul acordării creditului vizează exclusiv condiţiile de creditare, respectiv dobânzile, comisioanele, garanţiile puse în sarcina împrumutatului, posibilitatea aprecierii sau deprecierii unei monede străine neputând fi inclusă în această obligaţie?

               3)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE trebuie interpretat în sensul că termenii „obiectul principal al contractului” și „caracterul adecvat al preţului sau remuneraţiei, pe de-o parte, faţă de serviciile sau bunurile furnizate în schimbul acestora, pe de altă parte” acoperă o clauză cuprinsă într-un contract de credit încheiat în monedă străină între un vânzător sau un furnizor și un consumator și care nu a făcut obiectul unei negocieri individuale, potrivit căreia „creditul va fi restituit în aceeaşi valută”?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-255/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 24 mai 2012 — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 24 mai 2012 — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Cauza C-255/12)
   2012/C 217/26
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Telecom Italia SpA

      Pârâți: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile comunitare în domeniu, în special dispozițiile prevăzute de Directiva 2002/20/CE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun normelor naționale indicate de asemenea, în special Legea nr. 266 din 2005, inclusiv în ceea ce privește modul concret de aplicare al acestor norme prin regulament?

      (1)  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183).


title: Cauza T-464/14 P: Recurs introdus la 20 iunie 2014 de Risto Nieminen împotriva Hotărârii din 10 aprilie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-81/12, Nieminen/Consiliul

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/45

         Recurs introdus la 20 iunie 2014 de Risto Nieminen împotriva Hotărârii din 10 aprilie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-81/12, Nieminen/Consiliul
   (Cauza T-464/14 P)
   2014/C 261/71
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Risto Nieminen (Kraainem, Belgia) (reprezentanți: M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua), din 10 aprilie 2014, în cauza F-81/12 (Risto Nieminen/Consiliul);

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o încălcare a dreptului la apărare, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice ar fi imputat recurentului că nu a furnizat suficiente elemente de probă pentru a demonstra o eroare vădită de apreciere, deși știa că nu dispunea de posibilități reale de a o demonstra și a refuzat ca recurentul să fie obligat să prezinte toate documentele pertinente pentru a aprecia temeinicia acestui motiv.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o denaturare a elementelor de probă și a faptelor.


title: Cauza T-576/12: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2014 – Łaszkiewicz/OAPI – Capital Safety Group EMEA (PROTEKT) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative PROTEKT — Mărcile comunitare verbale anterioare PROTECTA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/38

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2014 – Łaszkiewicz/OAPI – Capital Safety Group EMEA (PROTEKT)
   (Cauza T-576/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative PROTEKT - Mărcile comunitare verbale anterioare PROTECTA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 292/46
   Limba de procedură: polona

      Părţile

      Reclamant: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Polonia) (reprezentant: J. Gwiazdowska, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Capital Safety Group EMEA SAS (Carros, Franța)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 octombrie 2012 (cauza R 700/2011-4) privind o procedură de opoziție între Capital Safety Group EMEA SAS și domnul Grzegorz Łaszkiewicz

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Grzegorz Łaszkiewicz la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza T-30/09: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2009 — Engelhorn/OAPI — The Outdoor Group (peerstorm)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/29

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2009 — Engelhorn/OAPI — The Outdoor Group (peerstorm)
   (Cauza T-30/09)
   (2009/C 82/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Engelhorn KGaA (Mannheim, Germania) (reprezentant: W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Outdoor Group Limited (Northampton, Vereinigtes Königreich)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei R 167/2008-5 a celei de a cincea camere de recurs a OAPI din 28 octombrie 2008, și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „peerstorm” pentru produse și servicii clasificate în clasa 25 (marca comunitară nr. 4 115 382)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: The Outdoor Group Limited

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „PETER STORM” pentru produse din clasa 25 (marca comunitară nr. 833 566), precum și marca britanică „PETER STORM” pentru produse din clasa 18

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de opoziție și respingerea cererii de înregistrare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât între mărcile aflate în conflict nu există nici un risc de confuzie, și încălcarea normei 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (2), întrucât nu a fost demonstrată în mod suficient dovada utilizării mărcii invocate în sprijinul opoziției

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-196/06 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 martie 2007 — Alecansan SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), CompUSA Management Co (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Cerere de înregistrare a unei mărci figurative — Opoziția titularului unei mărci figurative naționale anterioare — Risc de confuzie — Lipsă — Lipsa similitudinii între produsele și serviciile desemnate de mărcile în conflict)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/24

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 martie 2007 — Alecansan SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), CompUSA Management Co
   (Cauza C-196/06 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative - Opoziția titularului unei mărci figurative naționale anterioare - Risc de confuzie - Lipsă - Lipsa similitudinii între produsele și serviciile desemnate de mărcile în conflict)
   (2007/C 96/42)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Alecansan SL (reprezentanți: P. Merino Baylos și A. Velázquez Ibáñez, abogados)

      Celelalte părți în procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent), CompUSA Management Co
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 7 februarie 2006, Alecansan/OAPI (T-203/03), prin care acesta a respins acțiunea în anulare introdusă de titularul mărcii figurative naționale „COMP USA ”pentru produse din clasa 39 împotriva deciziei R 711/2002-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 24 martie 2003 de respingere a acțiunii introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție care a respins opoziția formulată împotriva cererii de înregistrare a mărcii figurative comunitare „COMP USA ”pentru produse din clasele 9 și 37 — Similitudine între mărci — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Alsacan SL să suporte cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza C-431/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de VAT and Duties Tribunal, Londra (Regatul Unit) la 29 septembrie 2008 — 1) FG Wilson (Engineering) Ltd, 2) Caterpillar EPG Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de VAT and Duties Tribunal, Londra (Regatul Unit) la 29 septembrie 2008 — 1) FG Wilson (Engineering) Ltd, 2) Caterpillar EPG Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-431/08)
   (2008/C 327/23)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   VAT and Duties Tribunal, Londra
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: FG Wilson (Engineering) Ltd, Caterpillar EPG Ltd

      Pârât: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   Întrebările preliminare

               1)

               Mărfurile în cauză au fost sustrase în mod ilegal de sub supravegherea vamală în sensul articolului 203 alineatul (1) din cod (1), prin efectul articolului 865 din regulamentul de aplicare (2)?

               2)

               În caz afirmativ, această sustragere a dat naștere unei datorii vamale în conformitate cu articolul 203 din cod?

               3)

               În cazul în care răspunsurile la întrebările 1) și 2) sunt afirmative, Codul, în special articolul 78, permite revizuirea declarației pentru corectarea codului tarifar și, în cazul unui răspuns afirmativ, HMRC sunt obligați să corecteze declarația și să reglementeze situația?

               4)

               În cazul în care nu poate avea loc o regularizare în temeiul articolului 78 din cod și dat fiind faptul că a existat o datorie vamală în temeiul articolului 203 din cod și că a existat o situație specială prevăzută la articolul 899 din regulamentul de aplicare, în raport cu împrejurările și cu constatările de mai jos, instanța națională putea considera că nu a existat o neglijență vădită, astfel încât datoria vamală trebuia remisă în temeiul articolului 239 din cod iar cererea privind datoria vamală trebuia respinsă? În special, atunci când apreciază dacă a existat o neglijență vădită din partea comerciantului respectiv, autoritățile competente sunt îndreptățite să ia în considerare faptul că neîndeplinirea obligațiilor de diligență și de bună administrare de către autoritățile fiscale a contribuit la erorile care au dat naștere datoriei vamale?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, JO L 302, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3.


title: Cauza C-676/13 P: Recurs introdus la 17 decembrie 2013 de Zoo Sport Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2013 în cauza T-453/12: Zoo Sport Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și K-2 Corp., intervenientă la Tribunal

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/2

         Recurs introdus la 17 decembrie 2013 de Zoo Sport Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2013 în cauza T-453/12: Zoo Sport Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și K-2 Corp., intervenientă la Tribunal
   (Cauza C-676/13 P)
   2014/C 303/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Zoo Sport Ltd (reprezentant: I. Rungg, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și K-2 Corp.
   Prin Ordonanța din 15 iulie 2014, Curtea (Camera a șasea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza F-39/12: Acțiune introdusă la 19 martie 2012 — ZZ/Curtea de Conturi

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/38

         Acțiune introdusă la 19 martie 2012 — ZZ/Curtea de Conturi
   (Cauza F-39/12)
   2012/C 138/89
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Conturi Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Curții de Conturi de respingere a cererii prin care reclamantul urmărește recunoașterea unui comportament ilegal despre care pretinde că i-a cauzat un prejudiciu material și moral

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a reclamației din 7 decembrie 2011 îndreptată împotriva deciziei de respingere a cererii reclamantului prin care urmărește recunoașterea unui comportament ilegal al Curții de Conturi care i-a cauzat un prejudiciu și angajarea răspunderii necontractuale a Uniunii Europene;

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata unor daune interese în vederea reparării prejudiciului moral în valoare de 50 000 de euro și a prejudiciului material într-un cuantum echivalent cu diferența dintre, pe de o parte, valoarea remunerației pe care ar fi putut să o pretindă partea interesată dacă ar fi avut un parcurs al carierei de nivel mediu și gradul său actual și, pe de altă parte, diferența între valoarea remunerației pe care ar fi putut să o pretindă dacă reclamantul ar fi continuat cariera sa până la vârsta legală de pensionare și pensia sa actuală;

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata cheltuielilor de judecată.