title: Cauza T-345/09: Hotărârea Tribunalului din 13 aprilie 2011 — Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida/OAPI — Unión de Cosecheros de Labastida (PUERTA DE LABASTIDA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare PUERTA DE LABASTIDA — Marcă verbală națională anterioară CASTILLO DE LABASTIDA — Mărci verbale comunitare anterioare CASTILLO LABASTIDA — Motiv relativ de refuz — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/20

         Hotărârea Tribunalului din 13 aprilie 2011 — Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida/OAPI — Unión de Cosecheros de Labastida (PUERTA DE LABASTIDA)
   (Cauza T-345/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare PUERTA DE LABASTIDA - Marcă verbală națională anterioară CASTILLO DE LABASTIDA - Mărci verbale comunitare anterioare CASTILLO LABASTIDA - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2011/C 160/29
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL (Autol, Spania) (reprezentanți: J. Grimau Muñoz și J. Villamor Muguerza, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Unión de Cosecheros de Labastida, S. Coop. Ltda (Labastida, Spania) (reprezentanți: inițial P. López Ronda, G. Macias Bonilla, ulterior F. Brandolini Kujman, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 mai 2009 (cauza R 1021/2008-1) privind o procedură de opoziție între Unión de Cosecheros de Labastida, S. Coop. Ltda și Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauzele conexate T-396/05 și T-397/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2009 — ArchiMEDES/Comisia ( Clauză compromisorie — Contract care privește un proiect de renovare a unui ansamblu imobiliar urban — Rambursarea unei părți a sumelor avansate — Cerere de obligare a Comisiei la plata sumei restante — Cerere reconvențională a Comisiei — Acțiune în anulare — Decizie de recuperare — Notă de debit — Acte de natură contractuală — Inadmisibilitate — Compensarea creanțelor )

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/43

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2009 — ArchiMEDES/Comisia
   (Cauzele conexate T-396/05 și T-397/05) (1)

   („Clauză compromisorie - Contract care privește un proiect de renovare a unui ansamblu imobiliar urban - Rambursarea unei părți a sumelor avansate - Cerere de obligare a Comisiei la plata sumei restante - Cerere reconvențională a Comisiei - Acțiune în anulare - Decizie de recuperare - Notă de debit - Acte de natură contractuală - Inadmisibilitate - Compensarea creanțelor”)
   2009/C 180/79
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) (Ganges, Franța) (reprezentanți: P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon, și P. Reyniers, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial K. Kańska și E. Manhaeve, ulterior E. Manhaeve, agenți)

      Obiectul

               —

               În cauza T-396/05, cerere de anulare întemeiată pe articolul 230 CE, pe de o parte, a deciziei Comisiei de recuperare a avansului plătit în cadrul contractului care o obligă față de reclamantă și, pe de altă parte, a deciziei Comisiei de a opune reclamantei o compensație a creanțelor;

               —

               în cauza T-397/05, o cerere în răspundere contractuală întemeiată pe articolul 238 CE, vizând obligarea Comisiei la plata sumei restante din subvenția prevăzută prin același contract.

      Dispozitivul

               1)

               În cauza T-396/05, respinge acțiunea ca inadmisibilă, în măsura în care este îndreptată împotriva notei de debit nr. 3240705638 și a deciziei de recuperare conținute în scrisoarea Comisiei Comunităților Europene din 30 august 2005.

               2)

               În cauza T-396/05, nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de anulare a deciziei Comisiei, conținute în scrisoarea sa din 5 octombrie 2005 prin care se opunea Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) compensația creanțelor reciproce.

               3)

               În cauza T-397/05, respinge acțiunea.

               4)

               În cauza T-397/05, obligă ArchiMEDES la plata către Comisie a sumei de 148 256,86 euro, majorată cu dobânzi de întârziere echivalente dobânzii legale prevăzute de legislația franceză până la achitarea integrală a debitului, fără ca acestea să poată depăși 5,5 % pe an.

               5)

               În cauza T-396/05, obligă ArchiMEDES să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii în cauza T-396/05R.

               6)

               În cauza T-397/05, obligă ArchiMEDES la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii în cauza T-397/05R.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza C-199/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 29 aprilie 2015 – Ciclat Soc. Coop./Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 29 aprilie 2015 – Ciclat Soc. Coop./Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Cauza C-199/15)
   (2015/C 262/02)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ciclat Soc. Coop.

      Pârâte: Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Întrebarea preliminară

   Articolul 45 din Directiva 18/2004 (1), interpretat în special în lumina principiului caracterului rezonabil, precum și articolele 49 TFUE și 56 TFUE se opun unei reglementări naționale care permite, în cadrul unei proceduri de cerere de ofertă cu valoare estimată peste pragul de relevanță, solicitarea din oficiu a certificatului eliberat de organismele de asigurări sociale (DURC) și obligă autoritatea contractantă să considere că este un motiv de excludere un certificat din care rezultă o încălcare anterioară a obligației privind plata contribuțiilor, care exista, mai precis, la momentul participării, însă nu era cunoscută de operatorul economic – care a participat în temeiul unui DURC pozitiv în curs de valabilitate – și care nu mai exista, așadar, la momentul atribuirii sau al verificării din oficiu?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-400/10: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2010 — Hamas/Consiliul

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/32

         Acțiune introdusă la 12 septembrie 2010 — Hamas/Consiliul
   (Cauza T-400/10)
   ()
   2010/C 317/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Hamas (reprezentant: L. Glock, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Avizului C 188/13 al Consiliului din 13 iulie 2010;

               —

               anularea Deciziei 2010/386/PESC a Consiliului din 12 iulie 2010;

               —

               anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 al Consiliului din 12 iulie 2010;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul solicită anularea Avizului 2010/C 188/09 al Consiliului (1), a Deciziei 2010/386/PESC a Consiliului (2), precum și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 610/2010 al Consiliului (3), întrucât numele organizației reclamante este menținut pe lista persoanelor, grupurilor și entităților ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate în temeiul articolelor 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC (4) și al articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 în vederea combaterii terorismului.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamantul invocă șapte motive întemeiate, în ceea ce privește Avizul 2010/C 188/09 al Consiliului:

               —

               pe încălcarea articolului 297 alineatul (2) al treilea paragraf TFUE în măsura în care reclamantul nu ar fi primit notificarea acestui aviz, iar o simplă comunicare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu ar putea fi considerată o astfel de notificare a actului;

               —

               pe o încălcare a articolului 41 alineatul (2) litera (b) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât acest aviz a fost aproape inaccesibil pentru reclamant;

               —

               pe o încălcare a articolului 6 alineatul 3 litera a) din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO) cu privire la dreptul acuzatului să fie informat, în termenul cel mai scurt, într-o limbă pe care o înțelege și în mod amănunțit, asupra naturii și cauzei acuzației aduse împotriva sa;

         iar în ceea ce privește Decizia 2010/386/PESC și Regulamentul nr. 610/2010:

               —

               pe eroarea vădită de apreciere, întrucât Hamas este un guvern ales în mod legitim care nu poate fi înscris pe lista teroriștilor potrivit principiului neamestecului în chestiunile interne ale unui stat;

               —

               pe încălcarea drepturilor fundamentale ale reclamatului prin încălcarea:

                           —

                           dreptului său la apărare, precum și a dreptului la o bună administrare, întrucât decizia de menținere a reclamantului pe lista persoanelor, grupurilor și entităților ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate nu a fost precedată de o comunicare a elementelor reținute împotriva acestuia, iar reclamantului nu i s-a dat posibilitatea să își susțină în mod util punctul de vedere față de aceste elemente; și

                           —

                           dreptului de proprietate, în măsura în care înghețarea fondurilor reclamantului ar constitui o restricționare nejustificată a dreptului său de proprietate;

                           —

                           pe încălcarea obligației de motivare întemeiate pe articolul 296 TFUE în măsura în care Consiliul nu ar fi dat o motivare expresă nici în Decizia 2010/386/PESC, nici în Regulamentul nr. 610/2010.

      (1)  Anularea avizului 2010/C 188/09 al Consiliului din 13 iulie 2010 în atenția persoanelor, grupurilor și entităților care figurează pe lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO C 188, p. 13).

      (2)  Decizia 2010/386/PESC a Consiliului din 12 iulie 2010 de actualizare a listei persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (JO L 178, p. 28).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 al Consiliului din 12 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1285/2009 (JO L 178, p. 1)

      (4)  Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea unor măsuri specifice pentru combaterea terorismului (JO L 344, p. 93).


title: Cauza T-98/15: Acțiune introdusă la 25 februarie 2015 – Tubes Radiatori/OAPI – Antrax It (Radiatoare de încălzire)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/60

         Acțiune introdusă la 25 februarie 2015 – Tubes Radiatori/OAPI – Antrax It (Radiatoare de încălzire)
   (Cauza T-98/15)
   (2015/C 138/78)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Tubes Radiatori Srl (Resana, Italia) (reprezentanți: S. Verea, K. Muraro, M. Balestriero, P. Menapace, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Antrax It Srl (Resana, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta.

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar pentru produsele „radiatoare de încălzire” – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 000169 370-0002.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a OAPI din 9 decembrie 2014 în cauza R 1643/2014-3.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și declararea, în consecință, a validității desenului sau modelului industrial comunitar nr. 000169370-0002, al cărui titular este TUBES RADIATORI s.r.l., întrucât este nou și prezintă caracter individual;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, conform articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului din 2 mai 1991.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 1d din Regulamentul (CE) nr. 216/96, a principiului contradictorialității, precum și a obligației de motivare;

               —

               se invocă de asemenea excepția puterii de lucru judecat.


title: Cauza C-29/12: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/16

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-29/12)
   2012/C 98/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Støvlbæk și M. Noll-Ehlers, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea în mod complet a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2009/131/CE a Comisiei din 16 octombrie 2009 de modificare a anexei VII la Directiva 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Comunitate (1) sau prin necomunicarea acestora în mod complet către Comisie, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 19 iulie 2010.

      (1)  JO L 273, p. 12.


title: Cauza C-330/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) la 5 iulie 2010 — Edison Trading SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) la 5 iulie 2010 — Edison Trading SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
   (Cauza C-330/10)
   ()
   2010/C 346/41
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Edison Trading SpA

      Pârâtă: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Întrebarea preliminară

   Articolele 23, 43, 49 și 56 din Tratat, precum și alineatele (2) și (6) ale articolului 11 și articolul 24 din Directiva 2003/54 (1) sunt contrare unei reglementări naționale care, în absența notificării Comisiei Europene, impune în mod permanent anumitor producători de energie electrică ce sunt, în anumite împrejurări, esențiali pentru satisfacerea necesarului cererii de servicii de dispecerizare să prezinte oferte pe piețele bursei de energie electrică potrivit unor programe stabilite în mod heteronom de operatorul rețelei și care sustrage plata acestor oferte liberei stabiliri a prețului de către producător, legându-l de parametri care nu sunt prestabiliți conform unor „proceduri transparente, nediscriminatorii și bazate pe regulile pieței”?

      (1)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza T-51/12: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2014 – Scooters India/OAPI – Brandconcern (LAMBRETTA) [„Marcă comunitară – Procedură de decădere – Marca comunitară verbală LAMBRETTA – Utilizare serioasă a mărcii – Decădere parțială – Articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/34

      Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2014 – Scooters India/OAPI – Brandconcern (LAMBRETTA)
      (Cauza T-51/12) (1)

      ([„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară verbală LAMBRETTA - Utilizare serioasă a mărcii - Decădere parțială - Articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2014/C 395/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Scooters India Ltd (Lucknow, India) (reprezentant: B. Brandreth, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Brandconcern BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanţi: G. Casucci, N. Ferretti și C. Galli, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 decembrie 2011 (cauza R 2312/2010-1) privind o procedură de decădere între Brandconcern BV și Scooters India Ltd

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 1 decembrie 2011 (cauza R 2312/2010-1).

                  2)

                  OHMI suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Scooters India Ltd, inclusiv în procedura în fața camerei de recurs.

                  3)

                  Brandconcern BV suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza F-100/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iunie 2013 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Indemnizație zilnică — Condiții de acordare — Stabilirea reală la locul de repartizare — Acțiune vădit lipsită de orice temei legal — Cheltuieli de judecată — Articolul 94 din Regulamentul de procedură)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iunie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-100/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Indemnizație zilnică - Condiții de acordare - Stabilirea reală la locul de repartizare - Acțiune vădit lipsită de orice temei legal - Cheltuieli de judecată - Articolul 94 din Regulamentul de procedură)
   2013/C 252/86
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Baquero Cruz, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care a fost refuzată acordarea către reclamant a indemnizațiilor zilnice corespunzătoare deciziei sale de transfer de la delegația din Angola la sediul din Bruxelles

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata către Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene a sumei de 2 000 de euro.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012, p. 67.


title: Cauza T-535/14: Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – The Cookware Company/OAPI – Fissler (VITA+VERDE) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative VITA+VERDE — Marca verbală anterioară VITAVIT — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/17

         Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – The Cookware Company/OAPI – Fissler (VITA+VERDE)
   (Cauza T-535/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative VITA+VERDE - Marca verbală anterioară VITAVIT - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 078/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Cookware Company Ltd (Hong Kong, China) (reprezentant: K. Manhaeve, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fissler GmbH (Idar-Oberstein, Germania) (reprezentanți: A. Späth și V. Töbelmann, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 aprilie 2014 (cauza R 1082/2013-2) privind o procedură de opoziție între Fissler GmbH și The Cookware Company Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă The Cookware Company Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-313/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Italia) — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana [ „Procedură administrativă națională — Situație pur internă — Acte administrative — Obligația de motivare — Posibilitatea de a suplini lipsa motivării în cursul unei proceduri jurisdicționale îndreptate împotriva unui act administrativ — Interpretarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Necompetența Curții” ]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/11

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Italia) — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana
   (Cauza C-313/12) (1)

   (Procedură administrativă națională - Situație pur internă - Acte administrative - Obligația de motivare - Posibilitatea de a suplini lipsa motivării în cursul unei proceduri jurisdicționale îndreptate împotriva unui act administrativ - Interpretarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Necompetența Curții)
   2014/C 9/15
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Giuseppa Romeo

      Pârâtă: Regione Siciliana

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Corte dei Conti (Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana) — Interpretarea articolului 296 TFUE și a articolului 41 alineatul 2 litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Reglementare națională care prevede posibilitatea administrației publice de a nu își motiva actele în anumite împrejurări sau de a completa lipsa motivării cu un act administrativ în cursul unei proceduri judiciare inițiate împotriva actului respectiv — Drept național care face trimitere la dreptul Uniunii pentru a reglementa situații exclusiv interne — Posibilitatea instanței naționale de a interpreta și de a aplica dispozițiile și principiile dreptului național într-un mod diferit de interpretarea dată de Curtea de Justiție

      Dispozitivul

               1.

               Prima întrebare adresată de Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italia), prin decizia din 19 iunie 2012, este inadmisibilă.

               2.

               Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la cea de a doua și la cea de a treia întrebare adresate de Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana, prin decizia din 19 iunie 2012.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-16/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 1 iulie 2009 — Perfetti Van Melle/OAPI– Cloetta Fazer (CENTER SHOCK) [ Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară verbală CENTER SHOCK — Mărci naționale verbale anterioare CENTER — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera(b) și articolul (52) alineatul (1) litera(a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul CE) nr. 207/2009] ]

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/20

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 1 iulie 2009 — Perfetti Van Melle/OAPI– Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)
   (Cauza T-16/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară verbală CENTER SHOCK - Mărci naționale verbale anterioare CENTER - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera(b) și articolul (52) alineatul (1) litera(a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 193/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Italia) (reprezentanți: P. Perani și P. Pozzi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Novais Gonçalves, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Cloetta Fazer AB (Ljungsbro, Suedia) (reprezentanți: inițial J. Runsten și S. Sparring, ulterior M. Treis, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 7 noiembrie 2007 (cauza R 149/2006-4) privind o procedură de declarare a nulității între Cloetta Fazer AB și Perfetti Van Melle SpA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Perfetti Van Melle SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008


title: Cauza C-332/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Ferenc Weigl/Nemzeti Innovációs Hivatal (Trimitere preliminară — Articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Punere în aplicare a dreptului Uniunii — Lipsă — Necompetență vădită a Curții)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/20

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Ferenc Weigl/Nemzeti Innovációs Hivatal
   (Cauza C-332/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Punere în aplicare a dreptului Uniunii - Lipsă - Necompetență vădită a Curții))
   2014/C 112/24
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ferenc Weigl

      Pârât: Nemzeti Innovációs Hivatal

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Kúria – Interpretarea articolului 6 TUE și a articolelor 30 și 51 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Protecția lucrătorilor în cazul concedierii nejustificate – Concediere fără invocarea unui motiv – Funcționar al unui organ al administrației publice care a fost concediat în temeiul unei dispoziții din legislația națională privind statutul funcționarilor

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Kúria (Ungaria) prin decizia din 5 iunie 2013, astfel cum a fost completată prin decizia suplimentară din 18 iulie 2013.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-374/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 6 august 2012 — Valimar OOD/Nachalnik na Mitnitsa Varna

text:
               13.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 6 august 2012 — Valimar OOD/Nachalnik na Mitnitsa Varna
   (Cauza C-374/12)
   2012/C 311/07
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Valimar OOD

      Pârât: Nachalnik na Mitnitsa Varna

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 11 alineatul (9) și articolul 11 alineatul (10) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 384/1996 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene [în prezent Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului] (denumit în continuare „Regulamentul de bază”) coroborat cu articolul 2 alineatele (8) și (9) din acest regulament trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care nu s-a dovedit nicio schimbare a împrejurărilor în sensul articolului 11 alineatul (9), aceste dispoziții au prioritate față de orice competențe implicite ale instituțiilor care rezultă din articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul de bază la stabilirea prețului de export, inclusiv — precum în cazul Regulamentului (CE) nr. 1279/2007 al Consiliului — competența implicită a instituțiilor de a aprecia fiabilitatea în viitor a prețurilor de export practicate de Severstal-Metiz, prin realizarea unei comparații cu prețurile minime în conformitate cu angajamentul privind prețurile și cu prețurile de vânzare practicate în țări terțe? Răspunsul la această întrebare este diferit dacă, precum în cazul societății Severstal-Metiz și al Regulamentului (CE) nr. 1279/2007 al Consiliului, instituțiile decid, atunci când își exercită atribuțiile în legătură cu aprecierea caracterului durabil al schimbării circumstanțelor privind existența dumpingului în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul de bază, să modifice măsura antidumping (să reducă cota taxei)?

               2.

               Din răspunsul la prima întrebare rezultă că în împrejurările descrise în partea Regulamentului (CE) nr. 1279/2007 al Consiliului referitoare la stabilirea prețului de export practicat de Severstal-Metiz și având în vedere faptul că în cadrul acestui regulament nu s-a dovedit în mod expres o schimbare în sensul articolului 11 alineatul (9) din Regulamentul de bază care ar justifica aplicarea unei metode noi, Comisia ar fi trebuit să aplice în vederea stabilirii prețului de export acea metodă care a fost aplicată în cursul anchetei inițiale, în speță, în conformitate cu articolul 2 alineatul (8) din Regulamentul de bază?

               3.

               Având în vedere răspunsurile la prima și la a doua întrebare: partea Regulamentului (CE) nr. 1279/2007 al Consiliului care privește stabilirea și impunerea măsurilor antidumping individuale în legătură cu importul de cabluri din oțel, care au fost fabricate de Severstal-Metiz, a fost adoptată cu încălcarea articolului 11 alineatele (9) și (10) coroborat cu articolul 2 alineatul (8) din Regulamentul de bază sau pe baza unui temei juridic nevalid și, ca atare, regulamentul menționat trebuie considerat ca fiind nevalid în privința acestei părți?


title: Cauza C-642/15 P: Recurs introdus la 2 decembrie 2015 de Toni Klement împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 24 septembrie 2015 în cauza T-211/14, Toni Klement/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/22

         Recurs introdus la 2 decembrie 2015 de Toni Klement împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 24 septembrie 2015 în cauza T-211/14, Toni Klement/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-642/15 P)
   (2016/C 068/30)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Toni Klement (reprezentant: J. Weiser, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită:

               —

               anularea Hotărârii atacate a Tribunalului din 24 septembrie 2015 în cauza T-211/14;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul ridică trei motive în susţinerea recursului:

               1.

               Marca contestată a fost exclusiv utilizată împreună cu elementul verbal adăugat „Bullerjan”. Recurentul invocă o denaturare a probelor referitoare la aprecierea caracterului distinctiv al elementului adăugat „Bullerjan”. Tribunalul a calificat caracterul distinctiv al elementului adăugat ca fiind (doar) normal. Constatarea existenţei (doar) a unui caracter distinctiv normal nu ar fi în niciun fel susţinută de elementele de probă existente întrucât acestea nu au furnizat nicio indicaţie privind întinderea, durata şi intensitatea utilizării elementului verbal „Bullerjan”, înregistrat el însuşi ca marcă.

               2.

               Recurenta invocă un al doilea motiv în susţinerea recursului, întemeiat pe motivarea contradictorie a Tribunalului în ceea ce priveşte constatarea existenţei unui caracter distinctiv ridicat al mărcii contestate. În motivarea sa, Tribunalul a plecat, pe de o parte, de la premisa că marca contestată prezintă o „formă neobişnuită”, dar, pe de altă parte, a confirmat că alţi fabricanţi distribuie cuptoare cu o formă foarte asemănătoare. O altă contradicţie ar consta în constatările Tribunalului potrivit cărora, pe de o parte, caracterul distinctiv ridicat al mărcii contestate nu ar depinde de eventuala sa funcţionalitate şi, pe de altă parte, un astfel de caracter distinctiv ridicat nu ar fi repus în discuţie de forma foarte asemănătoare a altor cuptoare, întrucât această similitudine foarte ridicată ar putea avea legătură cu urmărirea unui anumit rezultat tehnic. Prin urmare, motivele reţinute de Tribunal ar fi contradictorii în ambele privinţe şi astfel eronate în drept.

               3.

               Recurentul ridică un al treilea motiv în susţinerea recursului, întemeiat pe o interpretare şi o aplicare greşite în mai multe privinţe ale articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară (1). În primul rând, la examinarea caracterului distinctiv al mărcii contestate prevăzut de articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară, Tribunalul nu a fi respectat jurisprudenţa Curţii cu privire la aprecierea caracterului distinctiv al mărcilor tridimensionale. Contrar jurisprudenţei Curţii, Tribunalul nu a efectuat comparaţia obligatorie a mărcii contestate cu formele de cuptor uzuale din domeniu. În plus, Tribunalul a constatat că eventuala funcţionalitate a formei mărcii contestate ar fi lipsită de relevanţă în ceea ce priveşte aprecierea caracterului distinctiv al acesteia. Tribunalul a încălcat în acest fel principiul recunoscut potrivit căruia la aprecierea caracterului distinctiv trebuie să se ţină cont de toate împrejurările relevante în speţă. În sfârşit, Tribunalul nu a respectat jurisprudenţa Curţii nici cu privire la utilizarea unei mărci înregistrate în vederea conservării drepturilor asupra acesteia, marcă ce constituie unul dintre elementele unei mărci complexe. Tribunalul ar fi apreciat aşadar suficient ca marca utilizată în cadrul unei mărci complexe să fie recunoscută şi ca o indicaţie de origine. Prin urmare, Tribunalul a încălcat această obligaţie, ce rezultă din textul articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară şi din jurisprudenţa Curţii, de a determina întotdeauna dacă a existat vreo influenţă asupra caracterului distinctiv al mărcii înregistrate. Tribunalul a omis să facă această apreciere.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-147/17: Acțiune introdusă la 2 martie 2017 – Anastassopoulos și alții/Consiliul și Comisia

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/20

         Acțiune introdusă la 2 martie 2017 – Anastassopoulos și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-147/17)
   (2017/C 202/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Nikolaos Anastassopoulos (Nea Erythraia, Grecia), Aristeidis Anastassopoulos (Nea Erythraia), Alexia Anastassopoulos (Nea Erythraia), Maria-Myrto Anastassopoulos (Nea Erythraia), Sophie Velliou (Kifissia, Grecia) (reprezentanți: K. Floros și M. Meng-Papantoni, avocați)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei cereri admisibilă și fondată;

               —

               admiterea cererilor de daune interese formulate de reclamanți, acordând daune interese în valoare de 123 442 euro primului reclamant, de 61 721 de euro fiecăruia dintre următorii trei reclamanți, iar celei de a cincea reclamante, în valoare de 120 900 de euro sau, în subsidiar, în valoare de 38 227,20 euro, de 19 107,60 euro și, respectiv, de 37 440 de euro, majorate în toate cazurile cu dobânzi de întârziere;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată, indiferent de soluția pronunțată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă o încălcare a principiului fundamental al interzicerii oricărei discriminări, sub forma care impune tratamentul diferit al situațiilor diferite, precum și a articolului 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), care concretizează acest principiu.
   Invocând pierderi financiare semnificative ca urmare a aplicării Legii 4050/12, denumită de asemenea „PSI” (Private Sector Investment) în cazul obligațiilor lor de stat, aceștia reproșează faptul că au primit același tratament (inclusiv aceeași rată de haircut) precum persoanele juridice, în special bănci și fonduri specializate, în pofida diferențelor lor fundamentale.
   Ei impută aceasta președintelui Eurogrupului și/sau Eurogrupului ca atare, care ar fi interzis nu numai scutirea persoanelor fizice de haircut, ci și orice altă măsură compensatorie ulterioară, precum și Comisiei, care și-ar fi dat acordul și ar fi consimțit la o asemenea încălcare a principiului citat anterior și a articolului 21 din cartă, în pofida obligației pe care i-o impune articolul 17 TUE, astfel cum a fost interpretat în Hotărârea din 20 septembrie 2016, Ledra Advertising și alții/Comisia și BCE (C-8/15 P – C-10/15 P, EU:C:2016:701).


title: Cauza C-189/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 — Articolul 2 alineatul (1) și articolul 31 alineatele (1) și (2) — Regulamentele (CE) nr. 2406/96 și nr. 850/98 — Sistem de control în sectorul pescuitului — Standarde comune de piață pentru anumite produse — Controale și inspecții nesatisfăcătoare — Neadoptarea măsurilor adecvate pentru sancționarea încălcărilor — Executare a pedepselor — Neîndeplinire cu caracter general a prevederilor unui regulament — Prezentare în fața Curții a unor elemente suplimentare în vederea susținerii caracterului general și constant al neîndeplinirii obligațiilor — Admisibilitate)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-189/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 - Articolul 2 alineatul (1) și articolul 31 alineatele (1) și (2) - Regulamentele (CE) nr. 2406/96 și nr. 850/98 - Sistem de control în sectorul pescuitului - Standarde comune de piață pentru anumite produse - Controale și inspecții nesatisfăcătoare - Neadoptarea măsurilor adecvate pentru sancționarea încălcărilor - Executare a pedepselor - Neîndeplinire cu caracter general a prevederilor unui regulament - Prezentare în fața Curții a unor elemente suplimentare în vederea susținerii caracterului general și constant al neîndeplinirii obligațiilor - Admisibilitate)
   (2009/C 44/15)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 2 alineatul (1) și a articolului 31 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului (JO L 261, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 2, p. 109) — Încălcarea Regulamentelor (CE) nr. 2406/96 al Consiliului din 26 noiembrie 1996 privind stabilirea standardelor comune de piață pentru anumite produse pescărești (JO L 334, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 3, p. 96) și nr. 850/98 al Consiliului din 30 martie 1998 pentru conservarea resurselor de pescuit prin măsuri tehnice de protecție a puietului de organisme marine (JO L 125, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 4, p. 60) — Controale nesatisfăcătoare — Neadoptarea măsurilor adecvate pentru sancționarea încălcărilor
   Dispozitivul

               1)

               Prin:

                           —

                           neexercitarea în mod satisfăcător a controlului și a inspecției, pe teritoriul propriu și în apele marine aflate sub suveranitatea sa, asupra desfășurării pescuitului, inclusiv a activităților de debarcare și vânzare de specii supuse prevederilor privind dimensiunile minime în temeiul Regulamentelor (CE) nr. 850/98 al Consiliului din 30 martie pentru conservarea resurselor de pescuit prin măsuri tehnice de protecție a puietului de organisme marine și (CE) nr. 2406/96 al Consiliului din 26 noiembrie 1996 privind stabilirea standardelor comune de piață pentru anumite produse pescărești, și prin nealocarea mijloacelor umane necesare în vederea efectuării controalelor și a inspecțiilor asupra desfășurării pescuitului;

                           —

                           neasigurarea cu gradul de fermitate necesar a adoptării măsurilor adecvate împotriva persoanelor care se fac responsabile de săvârșirea de încălcări ale reglementării comunitare privind pescuitul, în principal prin inițierea de proceduri administrative sau penale și prin aplicarea de sancțiuni disuasive acestor responsabili,

                     Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) și al articolului 31 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2846/98 al Consiliului din 17 decembrie 1998.

               2)

               Respinge acțiunea pentru restul motivelor.

               3)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-241/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Riigikohus (Republica Estonia) la 21 mai 2007 — JK Otsa Talu OÜ/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/13

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Riigikohus (Republica Estonia) la 21 mai 2007 — JK Otsa Talu OÜ/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   (Cauza C-241/07)
   (2007/C 170/24)
   Limba de procedură: estoniana
   Instanța de trimitere
   Riigikohus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: JK Otsa Talu OÜ

      Pârât: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   Întrebările preliminare

               1)

               Este în conformitate cu obiectivul sprijinului pentru agromediu potrivit articolelor 22-24 din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 (1) al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente,

                           a)

                           faptul că pot continua să primească acest sprijin numai solicitanții care, în cadrul acestui program, au beneficiat deja în cursul exercițiului financiar precedent de o decizie de acordare a unui sprijin pentru agromediu și care și-au asumat un angajament privind agromediul,
                           sau

                           b)

                           faptul că în cursul fiecărui exercițiu financiar li se acordă, de asemenea, un sprijin noilor solicitanți care își asumă un angajament privind metode de producție favorabile mediului și care, în consecință, își organizează producția în conformitate cu condițiile impuse?

               2)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este în sensul alternativei care figurează la litera b), în cazul în care apare posibilitatea ca în cadrul programului să nu mai existe resurse financiare suficiente pentru a atribui un prim sprijin, articolul 24 alineatul (1) coroborat cu articolul 37 alineatul (4) și articolul 39 din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului UE permite unui stat membru:

                           a)

                           să modifice reglementările și condițiile inițiale referitoare la solicitarea și acordarea sprijinului pentru agromediu și să prevadă că se poate solicita sprijin numai atunci când solicitantul a beneficiat în cursul exercițiului financiar precedent de o decizie de acordare a unui sprijin pentru agromediu și, drept urmare, acesta trebuie să respecte angajamentul asumat privind agromediul,
                           sau

                           b)

                           să reducă în mod proporțional sprijinul acordat tuturor solicitanților care întrunesc condițiile pentru a beneficia de sprijin pentru agromediu?

      (1)  JO L 160, p. 80.


title: Cauza C-4/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 4 ianuarie 2008 — Michael Mario Karl Kerner/Land Baden-Württemberg

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 4 ianuarie 2008 — Michael Mario Karl Kerner/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-4/08)
   (2008/C 79/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Michael Mario Karl Kerner

      Pârât: Land Baden-Württemberg
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 8 alineatul (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (1) se opune aplicării unei dispoziții din dreptul național care, în cazul unei retrageri anterioare a permisului de conducere pe teritoriul național, dă posibilitatea recunoașterii unui permis emis de un alt stat membru cu condiția dovedirii faptului că împrejurările care au determinat inițial retragerea permisului de conducere nu mai subzistă, și atunci când:

                           —

                           recunoașterea acestui permis de conducere nu este cerută în interesul realizării libertății fundamentale a libertății de circulație a cetățenilor Uniunii,

                           —

                           permisul de conducere a fost emis în alt stat membru prin încălcarea vădită a dispozițiilor acestei directive (condiția privind domiciliul),

                           —

                           la momentul emiterii permisului de conducere, statul membru care emite permisul trebuie să fi avut cunoștință de această încălcare vădită a dispozițiilor directivei,

                           —

                           potrivit informațiilor aflate la dispoziția statului membru de domiciliu, statul membru care emite permisul a refuzat în general anularea permiselor de conducere contrare dreptului comunitar,

                           —

                           printr-un abuz de drept, persoana în discuție a obținut permisul de conducere în alt stat membru în scopul eludării dispozițiilor aplicabile, potrivit directivei, pentru emiterea unui nou permis de conducere în statul membru de domiciliu, iar acest abuz de drept ar fi trebuit să fie cunoscut de statul membru care emite permisul,

                           —

                           și examenul medical al aptitudinii de conducere efectuat, în contextul cunoașterii motivelor retragerii inițiale a permisului de conducere, în statul membru care emite permisul, înaintea emiterii permisului de conducere, nu a îndeplinit în mod vădit cerințele care se impun având în vedere motivele determinante privind retragerea anterioară a permisului de conducere, astfel încât participarea la circulație a persoanei în discuție prezintă un pericol considerabil pentru viața și integritatea corporală a altor participanți la circulație?

                     În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ:

               2)

               Articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/439/CEE trebuie interpretat în sensul că, în speța descrisă la prima întrebare, statul membru de domiciliu este, într-adevăr, obligat să recunoască permisul de conducere emis în alt stat membru, ceea ce are drept consecință faptul că posesorul acestuia este autorizat în principiu să conducă autovehicule pe teritoriul național, însă, în interesul siguranței circulației și pentru prevenirea pericolului considerabil pe care îl prezintă acest posesor de permis de conducere, statul membru de domiciliu este autorizat cel puțin să examineze aptitudinea de conducere a acestuia ținând seama de împrejurările care au determinat retragerea anterioară a permisului de conducere în statul membru de domiciliu și care nu pot fi considerate ca nu mai pot fi incidente prin emiterea ulterioară a permisului de conducere în alt stat membru al Uniunii Europene?

      (1)  JO L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62.


title: Cauzele conexate C-71/09 P, C-73/09 P și C-76/09 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 — Comitato „Venezia vuole vivere” (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (C-73/09 P), Società Italiana per il gas SpA (Italgas) (C-76/09 P)/Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Comisia Europeană, Republica Italiană [Recurs — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Calitate procesuală activă — Interesul de a exercita acțiunea — Excepție de litispendență — Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare multisectorială — Reduceri ale contribuțiilor sociale — Decizia 2000/394/CE — Caracter compensatoriu — Afectare a comerțului intracomunitar — Impactul asupra concurenței — Întinderea controlului — Sarcina probei — Obligația de motivare — Articolul 87 alineatul (2) litera (b) și alineatul (3) literele (b)-(d) CE — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolele 14 și 15]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 — Comitato „Venezia vuole vivere” (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (C-73/09 P), Società Italiana per il gas SpA (Italgas) (C-76/09 P)/Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Comisia Europeană, Republica Italiană
   (Cauzele conexate C-71/09 P, C-73/09 P și C-76/09 P) (1)

   (Recurs - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Calitate procesuală activă - Interesul de a exercita acțiunea - Excepție de litispendență - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare multisectorială - Reduceri ale contribuțiilor sociale - Decizia 2000/394/CE - Caracter compensatoriu - Afectare a comerțului intracomunitar - Impactul asupra concurenței - Întinderea controlului - Sarcina probei - Obligația de motivare - Articolul 87 alineatul (2) litera (b) și alineatul (3) literele (b)-(d) CE - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolele 14 și 15)
   2011/C 226/03
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Comitato „Venezia vuole vivere” (reprezentant: A. Vianello, avocat) (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (reprezentanți: A. Bianchini și F. Busetto, avocați) (C-73/09 P), Società Italiana per il gas SpA (Italgas) (reprezentanți: M. Merola, M. Pappalardo și T. Ubaldi, avocați) (C-76/09 P)

      Celelalte părți în proces: Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl (reprezentant: A. Bianchini, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Righini, agenți și A. Dal Ferro, avocat), Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, ulterior G. Palmieri, agenți și P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea extinsă) din 28 noiembrie 2008, Hotel Cipriani SpA și alții/Comisia (cauzele conexate T-254/00, T-270/00 și T-277/00), prin care Tribunalul a respins cererile de anulare a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute de Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor sociale (JO 2000, L 150, p. 50)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile formulate de Comitato „Venezia vuole vivere”, de Hotel Cipriani Srl și de Società Italiana per il gas SpA (Italgas), precum și recursul incident formulat de Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl.

               2.

               Respinge recursul incident formulat de Comisia Europeană.

               3.

               Obligă Comitato „Venezia vuole vivere”, Hotel Cipriani Srl, Società Italiana per il gas SpA (Italgas) și Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl la plata în părți egale a cheltuielilor de judecată aferente recursurilor principale și recursului incident formulat de Comisia Europeană.

               4.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului său incident.

               5.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza C-668/16: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/11

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-668/16)
   (2017/C 070/18)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, A. C. Becker, D. Kukovec, Bevollmächtigte)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:
   constatarea faptului că Republica Federală Germania și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2006/40/CE (1) (Directiva privind sistemele de climatizare) și al Directivei 2007/46/CE (2) (Directiva-cadru), prin aceea că:

               —

               a omis să ia măsurile necesare pentru a restabili conformitatea vehiculelor de tip 246, 176 și 117 cu tipurile omologate (articolele 12 și 30 din directiva-cadru);

               —

               nu a luat măsurile necesare pentru executarea sancțiunilor (articolul 46 coroborat cu articolele 5 și 18 din directiva-cadru);

               —

               la data de 17 mai 2013 la cererea formulată de Daimler AG a admis o extindere a tipului de vehicul omologat 245G la vehicule pentru care s-a acordat o altă omologare de tip și cărora le erau aplicabile noile condiții prevăzute de Directiva privind sistemele de climatizare, eludând astfel această directivă.

         obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 12 și anexei X din directiva-cadru, statele membre trebuie să adopte toate măsurile necesare pentru a garanta conformitatea producției vehiculelor cu tipul omologat. De asemenea, potrivit articolului 30 din directiva-cadru, trebuie adoptate măsurile necesare pentru a se asigura că noile vehicule care nu sunt conforme sunt aduse în conformitate cu tipul omologat. Producția și noile vehicule de anumite tipuri ale Daimler AG nu sunt conforme cu tipurile omologate, întrucât folosesc un anumit mijloc de răcire. Autoritățile germane nu ar fi adoptat măsurile necesare pentru a restabili conformitatea acestora, în contradicție cu articolele 12 și 30 din directiva-cadru.
   În plus, autoritățile germane ar fi încălcat articolul 46 din directiva-cadru, prin faptul că nu au luat nicio sancțiune împotriva încălcărilor de către Daimler AG a articolului 5 alineatul (1) și a articolului 18 din directiva-cadru.
   În sfârșit, autoritățile germane ar fi eludat Directiva privind sistemele de climatizare extinzând în mod nepermis un tip vechi de vehicule la tipurile de vehicule menționate mai sus.

      (1)  Directiva 2006/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind emisiile provenite de la sistemele de climatizare ale autovehiculelor și de modificare a Directivei 70/156/CEE a Consiliului (JO 2006, L 161, p. 12, Ediție specială, 15/vol. 16 p.84)

      (2)  Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (JO 2007 L 263, p. 1)


title: Cauza T-63/08: Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2010 — Cementir Italia/Comisia ( „Ajutoare de stat — Compensația unei exproprieri pentru cauză de utilitate publică — Prorogarea unui tarif preferențial pentru furnizarea de electricitate — Decizie prin care ajutorul se declară incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia — Noțiunea de avantaj — Principiul protecției încrederii legitime — Punerea în aplicare a ajutorului” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/37

         Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2010 — Cementir Italia/Comisia
   (Cauza T-63/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Compensația unei exproprieri pentru cauză de utilitate publică - Prorogarea unui tarif preferențial pentru furnizarea de electricitate - Decizie prin care ajutorul se declară incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia - Noțiunea de avantaj - Principiul protecției încrederii legitime - Punerea în aplicare a ajutorului)
   2010/C 221/59
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Cementir Italia Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino și G. Barone, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito și G. Conte, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/408/CE a Comisiei din 20 noiembrie 2007 privind ajutorul de stat C 36/A/06 (ex NN 38/06) pus în aplicare de Italia în favoarea ThyssenKrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie Chimiche (JO 2008, L 144, p. 37)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Cementir Italia Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-56/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Stichting IEA Secretariaat Nederland și alții/Comisia

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/48

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Stichting IEA Secretariaat Nederland și alții/Comisia
   (Cauza T-56/08) (1)

   (2009/C 32/93)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza F-17/10: Acțiune introdusă la 15 martie 2010 — Daake/OAPI

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/56

         Acțiune introdusă la 15 martie 2010 — Daake/OAPI
   (Cauza F-17/10)
   2010/C 134/93
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Simone Daake (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea Deciziei OAPI din 4 decembrie 2009 de respingere a cererii de acordare de daune-interese formulată de reclamantă

      Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea OAPI la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciu material în cuantum corespunzător diferenței dintre,
               pe de o parte, remunerația efectiv primită de aceasta în temeiul încadrării formale ca agent contractual, în sensul articolului 3a din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților, între 1 noiembrie 2005 și 31 octombrie 2008, și indemnizația de șomaj plătită acesteia începând cu 1 noiembrie 2008 și până în prezent și,
               pe de altă parte, remunerația care i-ar fi revenit ca agent temporar în sensul articolului 2 litera (a) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților, între 1 noiembrie 2005 și 31 octombrie 2008, și indemnizația de șomaj, începând cu 1 noiembrie 2008 și până în prezent, calculată pe baza remunerației care i-ar fi revenit în luna octombrie 2008, în conformitate cu articolul 2 litera (a) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților,
               precum și a pierderilor care decurg cu privire la pensia pentru limită de vârstă și alte despăgubiri, remunerații și alte beneficii, luând în considerare o promovare care ar fi intervenit în mod corespunzător, având în vedere rezultatele sale, la 1 aprilie 2008,
               precum și la anularea — în măsura necesară acordării daunelor-interese solicitate — a deciziilor OAPI din 6 mai 2009 și din 4 decembrie 2009;

               —

               obligarea OAPI la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciul moral rezultat din discriminarea suferită în raport cu alți angajați ai OAPI, în cuantumul pe care îl va considera adecvat Tribunalul;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-486/08: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Earle Beauty/OAPI — (SUPERSKIN)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/41

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Earle Beauty/OAPI — (SUPERSKIN)
   (Cauza T-486/08)
   (2009/C 6/80)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Liz Earle Beauty Co. Ltd (fostă Liz Earle Cosmetics Ltd.) (Ryde, Regatul Unit) (reprezentant: M. Cover, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 septembrie 2008 în cauza R 1656/2007-4 și dispunerea publicării cererii de înregistrare a mărcii comunitare vizate (nr. 5 967 856) precum și înregistrarea mărcii; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „SUPERSKIN” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 44 — cererea de înregistrare nr. 5 967 856

      Decizia examinatorului: Respingerea cererii de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a considerat în mod eronat că marca comunitară vizată are caracter descriptiv în ceea ce privește produsele și serviciile pentru care a fost solicitată înregistrarea.


               10.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/3

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Principatului Liechtenstein
   (Cauza E-19/15)
   (2015/C 410/03)
   Autoritatea AELS de Supraveghere, situată la adresa 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, reprezentată de Markus Schneider, Clémence Perrin și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai acesteia, a introdus, la data de 29 iulie 2015, o acțiune împotriva Principatului Liechtenstein la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că Principatul Liechtenstein și-a încălcat obligațiile care decurg din articolele 9, 10, 13 și 16 din actul menționat la punctul 1 din anexa X la Acordul privind SEE (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acesta și, în măsura în care stabilirea și furnizarea serviciilor transfrontaliere nu intră în domeniul de aplicare al actului respectiv, obligațiile care decurg din articolele 31 și 36 din Acordul privind SEE:

                           (a)

                           prin menținerea în vigoare a articolului 7 din Legea Liechtensteinului privind comerțul, care instituie un regim de autorizare prealabilă pentru întreprinderile care intenționează să se stabilească în Liechtenstein;

                           (b)

                           prin menținerea în vigoare a articolului 8 alineatul (1) din Legea Liechtensteinului privind comerțul, în măsura în care acesta impune condiții care nu sunt clare și neechivoce pentru acordarea autorizației prealabile întreprinderilor care doresc să se stabilească în Liechtenstein (și anume obligația de a avea personalul necesar și obligația de a stăpâni limba germană la un nivel corespunzător);

                           (c)

                           prin faptul că nu a reușit să se asigure că cerințele, care sunt echivalente sau comparabile în esență în ceea ce privește scopul, la care este supus furnizorul de servicii în alt stat din SEE sau în același stat din SEE în cadrul procedurii de autorizare prealabilă pentru întreprinderile care doresc să se stabilească în Liechtenstein nu sunt duplicate și că procedura și formalitățile legate de regimul de autorizare prevăzut de Legea privind comerțul sunt formulate în mod clar;

                           (d)

                           prin menținerea în vigoare a articolului 21 din Legea Liechtensteinului privind comerțul, care instituie un regim de autorizare prealabilă pentru întreprinderile care doresc să furnizeze servicii transfrontaliere în Liechtenstein.

               2.

               Să dispună ca Principatul Liechtenstein să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea are drept obiect cerințele impuse de Legea din 22 iunie 2006 privind schimburile comerciale și comerțul („Legea privind comerțul”), și anume articolele 7 și 21, care prevăd că întreprinderile care doresc să se stabilească sau să furnizeze servicii transfrontaliere în Liechtenstein trebuie să fie aprobate de autoritățile naționale înainte de stabilirea sau de furnizarea serviciilor transfrontaliere.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține, printre altele, că aceste cerințe constituie regimuri de autorizare care nu pot fi justificate în temeiul articolului 9 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne („Directiva privind serviciile”) în cazul stabilirii, și în temeiul articolului 16 din Directiva privind serviciile în cazul furnizării de servicii transfrontaliere.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține, de asemenea, că articolul 21 din Legea Liechtensteinului privind comerțul, care impune întreprinderilor care doresc să furnizeze servicii transfrontaliere în Liechtenstein să transmită o notificare scrisă autorităților din Liechtenstein înainte de a face acest lucru și să retransmită anual o astfel de notificare, constituie un regim de autorizare care încalcă dispozițiile articolului 16 din Directiva privind serviciile.

               —

               Potrivit informațiilor prezentate de Autoritatea AELS de Supraveghere, Liechtensteinul susține că, în principiu, regimurile sale de autorizare prealabilă sunt în conformitate cu Directiva privind serviciile, deoarece acestea pot fi justificate în fie temeiul articolelor 9 și 16, fie în temeiul articolului 33 din Acordul privind SEE (sau al motivelor imperative de interes public prezentate la articolul respectiv).


title: Cauza T-542/14: Ordonanța Tribunalului din 8 mai 2015 – Grupo Bimbo/OAPI (Formă de pâine rotundă pentru sandviciuri)

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/26

         Ordonanța Tribunalului din 8 mai 2015 – Grupo Bimbo/OAPI (Formă de pâine rotundă pentru sandviciuri)
   (Cauza T-542/14) (1)

   (2015/C 228/38)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 339, 29.9.2014.


title: Cauza T-655/13: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2013 — Enercon/OAPI (Nuancen der Farbe Grün)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/26

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2013 — Enercon/OAPI (Nuancen der Farbe Grün)
   (Cauza T-655/13)
   2014/C 39/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Enercon GmbH (Aurich, Germania) (reprezentant: R. Böhm, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 septembrie 2013 pronunțată în cauza R 0247/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marcă figurativă care reprezintă nuanțe ale culorii verde, pentru produse din clasele 7, 16 și 28 — cererea de înregistrare de marcă comunitară nr. 11 055 811.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza C-546/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Udine – Italia) – procedură inițiată de Degano Trasporti Sas di Ferrucio Degano & C., în lichidare (Trimitere preliminară – Fiscalitate – TVA – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Directiva 2006/112/CE – Insolvență – Procedură de concordat preventiv – Plata parțială a creanțelor privind TVA-ul)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/15

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Udine – Italia) – procedură inițiată de Degano Trasporti Sas di Ferrucio Degano & C., în lichidare
      (Cauza C-546/14) (1)

      ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - TVA - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Directiva 2006/112/CE - Insolvență - Procedură de concordat preventiv - Plata parțială a creanțelor privind TVA-ul))
      (2016/C 211/17)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Udine

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Degano Trasporti Sas di Ferrucio Degano & C., în lichidare

         Pârâtă: Pubblico Ministero presso il Tribunale di Udine

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (3) TUE, precum și articolul 2, articolul 250 alineatul (1) și articolul 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, interpretată în sensul că un comerciant aflat în stare de insolvență poate sesiza instanța cu o cerere de concordat preventiv în scopul plății datoriilor prin lichidarea patrimoniului, în cadrul căreia nu propune decât o plată parțială a unei creanțe privind taxa pe valoarea adăugată, atestând printr-o expertiză efectuată de un expert independent că această datorie nu ar putea fi plătită într-un cuantum superior în cazul falimentului respectivului comerciant.

         (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza T-446/12: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2012 — Drex Technologies/Consiliul

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/12

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2012 — Drex Technologies/Consiliul
   (Cauza T-446/12)
   2012/C 373/21
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Drex Technologies SA (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantei drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea:

                           —

                           Deciziei de punere în aplicare 2012/424/PESC a Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC și a rectificării la aceasta din 9 august 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

                           —

                           Regulamentului (UE) nr. 673/2012 al Consiliului din 23 iulie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 și a rectificării la acesta din 9 august 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care aceste acte privesc reclamanta;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO 2011, C 290, p. 13.


title: Cauza C-285/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Marta Gentile și Marcel Gentile/TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Marta Gentile și Marcel Gentile/TUIfly GmbH
   (Cauza C-285/17)
   (2017/C 283/28)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Marta Gentile, Marcel Gentile

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-29/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Regeringsrätten — Suedia) — Skatteverket/AB SKF [A șasea directivă TVA ﾀﾔ Articolele 2, 4, articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 și articolul 17 — Directiva 2006/112/CE — Articolele 2, 9, articolul 135 alineatul (1) litera (f) și articolul 168 — Cesiunea de către o societate-mamă a unei filiale și a participației sale într-o societate controlată — Domeniul de aplicare al TVA-ului — Scutire — Prestări de servicii achiziționate în cadrul unor operațiuni de cesiune de acțiuni — Deductibilitatea TVA-ului]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Regeringsrätten — Suedia) — Skatteverket/AB SKF
   (Cauza C-29/08) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolele 2, 4, articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 și articolul 17 - Directiva 2006/112/CE - Articolele 2, 9, articolul 135 alineatul (1) litera (f) și articolul 168 - Cesiunea de către o societate-mamă a unei filiale și a participației sale într-o societate controlată - Domeniul de aplicare al TVA-ului - Scutire - Prestări de servicii achiziționate în cadrul unor operațiuni de cesiune de acțiuni - Deductibilitatea TVA-ului)
   2009/C 312/04
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Regeringsrätten

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Skatteverket

      Pârâtă: AB SKF

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Regeringsrätten — Interpretarea articolelor 2 și 4, a articolului 13 secțiunea (B) litera (d) punctul 5 și a articolului 17 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 145) precum și a articolelor 2 și 9, a articolului 135 alineatul (1) și a articolului 168 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Cesiunea, de către o societate-mamă, a filialei și a participației sale într-o altă societate, în vederea restructurării grupului din care face parte — Deducerea TVA-ului achitat pentru prestările de servicii care sunt dobândite de societatea-mamă în cadrul acestor operațiuni de cesiune

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 alineatul (1) și articolul 4 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, precum și articolul 2 alineatul (1) și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că o cesiune de către o societate-mamă a totalității acțiunilor unei filiale deținute integral, precum și a participării rămase într-o societate controlată care anterior fusese deținută integral, cărora aceasta le-a furnizat prestări de servicii supuse taxei pe valoarea adăugată, constituie o activitate economică ce intră în domeniul de aplicare al directivelor menționate. Cu toate acestea, în măsura în care cesiunea de acțiuni este asimilată transferului tuturor activelor unei întreprinderi sau al unei părți a acestora, în sensul articolului 5 alineatul (8) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7, sau al articolului 19 primul paragraf din Directiva 2006/112, și cu condiția ca statul membru în cauză să fi optat pentru posibilitatea prevăzută de aceste dispoziții, această operațiune nu constituie o activitate economică supusă taxei pe valoarea adăugată.

               2.

               O cesiune de acțiuni, precum cea în cauză în acțiunea principală, trebuie scutită de la plata taxei pe valoarea adăugată în temeiul articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7, precum și al articolului 135 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112.

               3.

               Dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte pentru prestările efectuate în vederea unei cesiuni de acțiuni ia naștere, în temeiul articolului 17 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7, precum și al articolului 168 din Directiva 2006/112, dacă există o legătură directă și imediată între cheltuielile legate de prestările în amonte și ansamblul activităților economice ale persoanei impozabile. Este de competența instanței de trimitere să determine, ținând seama de toate împrejurările în care se derulează operațiunile în cauză în acțiunea principală, dacă cheltuielile efectuate pot fi încorporate în prețul acțiunilor vândute sau dacă acestea fac parte numai din elementele constitutive ale prețului operațiunilor aferente activităților economice ale persoanei impozabile.

               4.

               Răspunsurile la întrebările precedente nu sunt afectate de împrejurarea că cesiunea de acțiuni se desfășoară în mai multe operațiuni succesive.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza T-152/11: Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2012 — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft/OAPI — Comercial Jacinto Parera (MAD) [ „Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară figurativă MAD — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Formă care diferă prin elemente care nu îi afectează caracterul distinctiv — Articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/15

         Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2012 — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft/OAPI — Comercial Jacinto Parera (MAD)
   (Cauza T-152/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară figurativă MAD - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Formă care diferă prin elemente care nu îi afectează caracterul distinctiv - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 200/31
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: TMS Trademark Schutzrechtsverwertungsgesellschaft (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: B. Hein și M. H. Hoffmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Comercial Jacinto Parera, SA (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 16 decembrie 2010 (cazul R 449/2009-2), privind o procedură de anulare între Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH și Comercial Jacinto Parera, SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza C-129/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna la 14 martie 2011 — Provadinvest Ltd/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto”

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna la 14 martie 2011 — Provadinvest Ltd/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto”
   (Cauza C-129/11)
   2011/C 145/25
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Provadinvest Ltd

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto”

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 80 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că, în cazul unor livrări între părți aflate în legătură, în măsura în care contraprestația este mai mică decât valoarea de piață, baza de impozitare este considerată valoarea de piață a tranzacției numai atunci când furnizorul sau beneficiarul nu au drept complet de deducere a TVA-ului aferent achiziționării și, respectiv, fabricării bunurilor care fac obiectul livrării?

               2.

               Articolul 80 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că, dacă furnizorul și-a exercitat dreptul complet de deducere a TVA-ului aferent bunurilor și serviciilor care fac obiectul unor livrări ulterioare între părți aflate în legătură, la o valoare mai mică decât valoarea de piață, și acest drept de deducere nu a fost regularizat conform articolelor 173-177 din directivă, iar livrarea nu intră în sfera scutirii de taxă în sensul articolelor 132, 135, 136, 371, 375, 376, 377, al articolului 378 alineatul (2), al articolului 379 alineatul (2) precum și al articolelor 380-390 din directivă, statul membru nu poate să prevadă măsuri potrivit cărora baza de impozitare o constituie exclusiv valoarea de piață?

               3.

               Articolul 80 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care cumpărătorul și-a exercitat dreptul complet de deducere a TVA-ului aferent bunurilor și serviciilor care fac obiectul unor livrări între părți aflate în legătură, la o valoare mai mică decât valoarea de piață, și acest drept de deducere nu a fost regularizat conform articolelor 173-177 din directivă, statul membru nu poate să prevadă măsuri potrivit cărora baza de impozitare o constituie exclusiv valoarea de piață?

               4.

               În articolul 80 alineatul (1) din Directiva 2006/112 sunt enumerate în mod limitativ cazurile care reprezintă condițiile în care statul membru poate să adopte măsuri conform cărora baza de impozitare aferentă livrărilor o constituie valoarea de piață a tranzacției?

               5.

               Este admisibilă o reglementare de drept național, precum articolul 27 alineatul 3 punctul 1 din Zakon za danak varhu dobavenata stoynost [Legea privind TVA-ul], în alte cazuri decât cele enumerate la articolul 80 alineatul (1) literele (a)-(c) din Directiva 2006/112?

               6.

               Într-o situație precum cea în speță, dispoziția de la articolul 80 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2006/112 are efect direct și trebuie aplicată în mod direct de instanța națională?

      (1)  JO L 347 p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-132/14: Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2015 – Albis Plastic/OAPI – IQAP Masterbatch Group (ALCOLOR) („Marcă comunitară — Cerere de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/27

         Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2015 – Albis Plastic/OAPI – IQAP Masterbatch Group (ALCOLOR)
   (Cauza T-132/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 155/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Albis Plastic GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: inițial C. Klawitter, ulterior C. Klawitter și P. Nagel, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial G. Schneider, ulterior G. Schneider și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: IQAP Masterbatch Group, SL (Masíes de Roda, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 decembrie 2013 (cauza R 1015/2012-2) referitoare la o procedură de declarare a nulității între IQAP Masterbatch Group, SL și Albis Plastic GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza F-77/13: Acțiune introdusă la 9 august 2013 — ZZ/Europol

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/27

         Acțiune introdusă la 9 august 2013 — ZZ/Europol
   (Cauza F-77/13)
   2013/C 352/53
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: W. Brouwer, avocat)

      Pârât: Europol

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de stabilire a dobânzilor aferente sumei plătite pentru incapacitate totală de muncă în urma a două accidente survenite în timpul a două deplasări în interes de serviciu și plata unor daune interese pentru prejudiciul pretins suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 15 octombrie 2012 coroborată cu cea din 13 martie 2012 și, respectiv, cu cea din 18 decembrie 2012;

               —

               anularea deciziei implicite din 10 mai 2013 de respingere a reclamației din 10 ianuarie 2013;

               —

               obligarea pârâtului la plata dobânzilor datorate aferente sumei de 170 074,39 euro achitată reclamantului la 14 mai 2013, și anume:

                           —

                           cu titlu principal: dobânzi datorate pentru perioada cuprinsă între 21 februarie 2001 și14 mai 2013, evaluate la 138 331,75 euro;

                           —

                           cu titlu subsidiar: dobânzi datorate pentru perioada cuprinsă între 27 ianuarie 2004 și14 mai 2013, evaluate la 83 154,25 euro;

                           —

                           ca ultim subsidiar: cel puțin dobânzile datorate pentru perioada cuprinsă între 27 ianuarie 2004 și 1 februarie 2013, evaluate la 80 356,75 euro, cel puțin începând cu o dată care urmează să fie stabilită de Tribunal la aprecierea sa, începând de la care dobânzile au devenit exigibile, sau acordarea către reclamant a unei sume pentru repararea prejudiciului cauzat de pârât, care ține seama de omisiunile acestuia;

               —

               obligarea pârâtului la plata:

                           —

                           cu titlu principal: a dobânzilor aferente sumelor plătite în cadrul poliței WBA&I 2600914 la 3 mai 2010, și anume:

                                       —

                                       dobânzile începând de la data nașterii creanței pentru prejudiciul cauzat auzului (5 % AMA [American Medical Association Guides], 11 344,50 euro) pentru perioada cuprinsă între 11 decembrie 2002, minus 15 zile (secțiunea 4B din poliță), și 3 mai 2010, dobânzi care se ridică la 4 875,28 euro;

                                       —

                                       dobânzile începând de la data nașterii creanței pentru prejudiciul cauzat gleznei (9 % AMA, 20 420,12 euro) pentru perioada cuprinsă între data angajării răspunderii Europol, la 27 ianuarie 2004, minus 15 zile (secțiunea 4B din poliță), și 3 mai 2010, dobânzi care se ridică la 6 878,71 euro;

                                       —

                                       dobânzile începând de la data nașterii creanței pentru prejudiciul cognitiv (16 % AMA, 36 302,41 euro) pentru perioada cuprinsă între data angajării răspunderii Europol, la 27 ianuarie 2004, minus 15 zile (secțiunea 4B din poliță), și 3 mai 2010, dobânzi care se ridică la 12 228,81 euro;

                           —

                           cu titlu subsidiar: acordarea către reclamant a unei despăgubiri pentru prejudiciul care angajează răspunderea pârâtului, despăgubire care să țină seama de omisiunile acestuia;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor mandatarului.