title: Cauzele conexate C-566/19 PPU și C-626/19 PPU: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam – Luxemburg, Țările de Jos) – Executarea unor mandate europene de arestare emise împotriva lui JR (C-566/19 PPU), a lui YC (C-626/19 PPU) (Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Articolul 6 alineatul (1) – Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” – Criterii – Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru pentru efectuarea urmăririi penale)

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/11

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam – Luxemburg, Țările de Jos) – Executarea unor mandate europene de arestare emise împotriva lui JR (C-566/19 PPU), a lui YC (C-626/19 PPU)
      (Cauzele conexate C-566/19 PPU și C-626/19 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Articolul 6 alineatul (1) - Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” - Criterii - Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru pentru efectuarea urmăririi penale)
      (2020/C 54/14)
      Limba de procedură: franceza și neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

      JR (C-566/19 PPU), YC (C-626/19 PPU)

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că intră în sfera noțiunii de „autoritate judiciară emitentă”, în sensul acestei dispoziții, magistrații din cadrul parchetului unui stat membru, care exercită acțiunea penală și se află sub îndrumarea și controlul superiorilor lor ierarhici, din moment ce statutul lor le conferă o garanție de independență, în special în raport cu puterea executivă, la emiterea mandatului european de arestare.
      Decizia-cadru 2002/584, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299, trebuie interpretată în sensul că cerințele inerente unei protecții jurisdicționale efective de care trebuie să beneficieze o persoană pe numele căreia a fost emis un mandat european de arestare pentru efectuarea urmăririi penale sunt îndeplinite din moment ce, în conformitate cu legislația statului membru emitent, condițiile de emitere a acestui mandat și în special caracterul său proporțional fac obiectul unui control jurisdicțional în acest stat membru.

         (1)  JO C 337, 7.10.2019

         JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza C-627/19 PPU: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui ZB (Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Articolul 6 alineatul (1) – Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” – Criterii – Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru în vederea executării unei pedepse)

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/13

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui ZB
      (Cauza C-627/19 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Articolul 6 alineatul (1) - Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” - Criterii - Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru în vederea executării unei pedepse)
      (2020/C 54/16)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

      ZB

         Dispozitivul

      Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei legislații a unui stat membru care, în condițiile în care atribuie competența de a emite un mandat european de arestare în scopul executării unei pedepse unei autorități care, deși participă la administrarea justiției acestui stat membru, nu este ea însăși o instanță judecătorească, nu prevede existența unei căi de atac jurisdicționale distincte împotriva deciziei acestei autorități de a emite un astfel de mandat european de arestare.

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza C-725/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Sector 2 București (România) la data de 1 octombrie 2019 – IO/Impuls Leasing România IFN SA

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Sector 2 București (România) la data de 1 octombrie 2019 – IO/Impuls Leasing România IFN SA
      (Cauza C-725/19)
      (2020/C 54/17)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Judecătoria Sector 2 București

         Părțile din acțiunea principală

         Contestator: IO

         Intimată: Impuls Leasing România IFN SA

         Întrebarea preliminară

      Directiva 93/13/CEE (1) trebuie să fie interpretată, luând în considerare principiul efectivității, în sensul că se opune unei legislații naționale, precum reglementarea română în vigoare privind condițiile de admisibilitate a contestației la executare – articolul 713 alineatul (2) din Codul de procedură civilă, astfel cum a fost modificat prin Legea nr. 310/2018 –, care nu conferă, în cadrul unei contestații la executare, posibilitatea de a examina, la cererea consumatorului sau de către instanță, din oficiu, dacă clauzele dintr-un contract de leasing ce constituie titlu executoriu au caracter abuziv, pentru motivul că există o acțiune de drept comun în cadrul căreia contractele încheiate între un „consumator” și un „vânzător sau furnizor” („profesionist”) ar putea fi verificate sub aspectul existenței unor clauze abuzive în sensul acestei directive?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-734/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 4 octombrie 2019 – ITH Comercial Timișoara SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 4 octombrie 2019 – ITH Comercial Timișoara SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice
      (Cauza C-734/19)
      (2020/C 54/18)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul București

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: ITH Comercial Timișoara SRL

         Pârâte: Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice

         Întrebările preliminare

                  1.1.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), și în special articolul 167 și articolul 168, principiul securității juridice și protecției așteptărilor legitime, principiul nediscriminării și principiul neutralității fiscale permit sau se opun ca dreptul de deducere a TVA-ului aferent unor cheltuieli de investiție, făcute de către persoana impozabilă cu intenția de a le aloca realizării unei operațiuni taxabile, să fie pierdut de către aceasta în cazul abandonului ulterior al investiției preconizate?

                  1.2.

                  Dacă aceleași prevederi și principii permit sau se opun ca dreptul de deducere, în cazul abandonului investiției, să fie pus în discuție și în alte împrejurări decât cele în care persoana impozabilă a săvârșit un abuz sau o fraudă?

                  1.3.

                  Dacă aceleași prevederi și principii permit sau se opun unei interpretări în sensul că împrejurările în care dreptul de deducere poate fi pus în discuție în cazul abandonului investiției ar include:

                              1.3.1.

                              materializarea ulterioară a unui risc de nerealizare a investiției cunoscut de către persoana impozabilă la momentul realizării cheltuielilor de investiție, cum ar fi faptul că o autoritate publică nu a aprobat un plan urbanistic necesar pentru realizarea investiției respective?

                              1.3.2.

                              schimbarea în timp a împrejurărilor economice astfel încât investiția preconizată își pierde profitabilitatea pe care o avea la data inițierii sale?

                  1.4.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și principiile generale de drept european trebuie interpretate în sensul că, în cazul abandonului investiției:

                              1.4.1.

                              abuzul sau frauda care justifică punerea în discuție a dreptului de deducere se prezumă ori trebuie dovedite de organele fiscale?

                              1.4.2.

                              dovada abuzului sau fraudei poate fi făcută prin prezumții simple sau necesită mijloace de probă obiective?

                  1.5.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și principiile generale de drept european permit sau exclud ca, în cazul abandonului investiției, abuzul sau frauda care justifică punerea în discuție a dreptului de deducere să fie reținute atunci când persoana impozabilă nu se poate folosi de bunurile și serviciile pentru care și-a dedus TVA-ul în niciun scop, deci nici în scopuri pur private?

                  1.6.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și principiile generale de drept european trebuie interpretate în sensul că, în cazul abandonului investiției, circumstanțe ulterioare realizării cheltuielilor de investiție de către persoana impozabilă, cum ar fi (i.) intervenția unei crize economice sau (ii.) materializarea unui risc de nerealizare a investiției existent la data efectuării cheltuielilor de investiție (de exemplu, faptul că o autoritate publică nu a aprobat un plan urbanistic necesar pentru realizarea investiției respective) sau (iii.) modificarea estimărilor privind profitabilitatea investiției, reprezintă împrejurări exterioare voinței persoanei impozabile ce pot fi avute în vedere pentru stabilirea bunei sale credințe?

                  1.7.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și în special articolul 184 și articolul 185, principiul securității juridice și protecției așteptărilor legitime, principiul nediscriminării și principiul neutralității fiscale trebuie interpretate în sensul că abandonul investiției constituie un caz de regularizare a TVA-ului?
                  Cu alte cuvinte, dacă repunerea în discuție a dreptului de deducere a TVA-ului aferent unor cheltuieli de investiție făcute de către persoana impozabilă cu intenția de a le aloca realizării unei operațiuni taxabile, în cazul în care investiția este abandonată ulterior, se realizează prin mecanismul regularizării TVA-ului?

                  1.8.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată permit sau se opun unei reglementări naționale care prevede, cu titlu limitativ, menținerea dreptului de deducere a TVA-ului aferent investițiilor abandonate exclusiv în două ipoteze, identificate prin trimiterea sumară la două decizii ale CJUE: (i.) atunci când, din circumstanțe care nu depind de voința sa, persoana impozabilă nu utilizează niciodată aceste bunuri/servicii pentru activitatea sa economică, astfel cum a fost pronunțată Hotărârea Curții Europene de Justiție în cauza C-37/95 Statul Belgian împotriva Ghent Coal Terminal NV, precum și (ii.) în alte cazuri în care achizițiile de bunuri/servicii pentru care dreptul de deducere a fost exercitat nu sunt utilizate pentru activitatea economică a persoanei impozabile, din motive obiective, care nu depind de voința sa, astfel cum a fost pronunțată Hotărârea Curții Europene de Justiție în cauza C-110/94 Intercommunale voor zeewaterontzilting (1NZO) împotriva Statului Belgian?

                  1.9.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, principiul securității juridice și protecției așteptărilor legitime permit sau se opun ca organele fiscale să revină asupra unor recunoașteri, cuprinse în rapoarte de inspecție fiscală anterioare sau în decizii anterioare de soluționare a unor contestații administrative:

                              1.9.1.

                              în sensul că particularul a achiziționat bunuri și servicii cu intenția de a le aloca realizării unei operațiuni taxabile?

                              1.9.2.

                              în sensul că suspendarea sau abandonul unui proiect de investiții a fost determinată de o anumită împrejurare exterioară voinței persoanei impozabile?

                  2.1.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și în special articolul 28 permit sau se opun ca mecanismul structurii de comisionar să se aplice și în afara unui contract de mandat fără reprezentare?

                  2.2.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și în special articolul 28 trebuie interpretate în sensul că structura de comisionar este aplicabilă atunci când o persoană impozabilă realizează o construcție conform cerințelor și exigenței activității unei alte persoane juridice, cu scopul de a menține construcția în proprietate proprie și doar de a o închiria, la finalizarea sa, către această altă persoană juridică?

                  2.3.

                  Dacă aceleași prevederi trebuie interpretate în sensul că, în situația descrisă anterior, constructorul trebuie să refactureze cheltuielile de investiție aferente realizării construcției către persoana juridică spre care ar urma să închirieze construcția la finalizare și să colecteze TVA-ul aferent de la aceasta din urmă?

                  2.4.

                  Dacă aceleași prevederi trebuie interpretate în sensul că, în situația descrisă anterior, constructorul are obligația de refacturare a cheltuielilor de investiție și de colectare a TVA-ului aferent atunci când stopează definitiv lucrările de construire din cauza restrângerii drastice a activității economice a persoanei către care construcția urma să fie închiriată, restrângere cauzată de iminenta insolvență a celei din urmă?

                  2.5.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și principiile generale de drept european trebuie interpretate în sensul că organele fiscale pot recalifica operațiunile derulate de persoanele impozabile, prin ignorarea clauzelor contractelor încheiate de către acestea, chiar dacă respectivele contracte nu sunt simulate?

                  2.6.

                  Dacă prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și în special principiul securității juridice și protecției așteptărilor legitime permit sau se opun ca organele fiscale să revină asupra unor recunoașteri [ale] dreptului persoanei impozabile de a-și deduce TVA-ul, cuprinse în rapoarte de inspecție fiscală anterioare sau în decizii anterioare de soluționare a unor contestații administrative?

         (1)  Directiva 2006/112 a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006 L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.).


title: Cauza C-748/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim/WB

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim/WB
      (Cauza C-748/19)
      (2020/C 54/19)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim

         Pârât: WB

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu principiul statului de drept enunțat de acesta și articolul 6 alineatele (1) și (2) din Directiva (UE) 2016/343 (1) a Parlamentului European și a Consiliului coroborat cu considerentul (22) al acestei directive trebuie interpretate în sensul că cerințele privind protecția jurisdicțională efectivă, inclusiv cele privind independența sistemului judiciar, precum și cerințele care decurg din prezumția de nevinovăție sunt încălcate în situația în care o procedură judiciară precum procedura penală împotriva unei persoane acuzate de săvârșirea unei infracțiuni prevăzute la articolul 200 alineatul 1 din Codul penal și la alte articole este organizată astfel încât:

                              —

                              din completul de judecată face parte un judecător (HO, judecător la sąd rejonowy [tribunal districtual, Polonia]) delegat, pe baza unei decizii individuale a ministrului justiției, de la o instanță aflată la un nivel ierarhic imediat inferior, fără a se cunoaște criteriile avute în vedere de ministrul justiției la delegarea acestui judecător, iar dreptul național nu prevede un control jurisdicțional al unei asemenea decizii și permite ministrului justiției să revoce delegarea judecătorului în orice moment?

                  2)

                  Cerințele menționate la prima întrebare sunt încălcate în situația în care împotriva unei hotărâri pronunțate într-o procedură judiciară precum cea descrisă la prima întrebare părțile au dreptul de a introduce o cale de atac extraordinară la o instanță precum Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], ale cărei hotărâri nu sunt supuse niciunei căi de atac potrivit dreptului intern, iar dreptul național impune președintelui structurii acestei instanțe (camerei) competente pentru judecarea căii de atac obligația de a atribui cauzele pe baza listei alfabetice a judecătorilor din camera respectivă, interzicând în mod expres omiterea oricărui judecător, la atribuirea cauzelor fiind inclusă și o persoană desemnată la cererea unui organ colegial precum Krajowa Rada Sądownictwa [Consiliul Național al Magistraturii], a cărui componență este stabilită astfel încât membrii acestuia sunt judecători:

                              a)

                              aleși de o cameră a Parlamentului, care votează în bloc o listă de candidați stabilită anterior de o comisie parlamentară dintre candidații prezentați de un grup parlamentar sau de un organ al acestei camere, pe baza propunerilor depuse de grupuri de judecători sau cetățeni – sistem din care rezultă că, în cursul procedurii de alegere, candidații sunt susținuți în trei rânduri de politicieni;

                              b)

                              care constituie o majoritate a membrilor acestei autorități suficientă pentru adoptarea unor decizii privind propunerile de desemnare pe posturi de judecători, precum și a altor decizii obligatorii prevăzute de dreptul național?

                  3)

                  Ce efect au, din punctul de vedere al dreptului Uniunii Europene, inclusiv al dispozițiilor și cerințelor menționate la prima întrebare, o hotărâre pronunțată într-o procedură judiciară desfășurată în modul descris la prima întrebare și o hotărâre pronunțată într-o procedură în fața Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], dacă la pronunțarea acesteia participă persoana menționată la cea de a doua întrebare?

                  4)

                  Dreptul Uniunii Europene, inclusiv dispozițiile invocate la prima întrebare, condiționează efectele hotărârilor menționate la cea de a treia întrebare de aspectul dacă instanța respectivă s-a pronunțat în favoarea sau în defavoarea persoanei acuzate?

         (1)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, 2016, p. 1).


title: Cauza C-749/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie/XA, XZ

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie/XA, XZ
      (Cauza C-749/19)
      (2020/C 54/20)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie

         Pârâți: XA, XZ

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu principiul statului de drept enunțat de acesta și articolul 6 alineatele (1) și (2) din Directiva (UE) 2016/343 (1) a Parlamentului European și a Consiliului coroborat cu considerentul (22) al acestei directive trebuie interpretate în sensul că cerințele privind protecția jurisdicțională efectivă, inclusiv cele privind independența sistemului judiciar, precum și cerințele care decurg din prezumția de nevinovăție sunt încălcate în situația în care o procedură judiciară precum procedura penală împotriva unor persoane acuzate de săvârșirea unor infracțiuni prevăzute la articolul 280 alineatul 1 din Codul penal și la alte articole este organizată astfel încât:

                              —

                              din completul de judecată face parte un judecător delegat, pe baza unei decizii individuale a ministrului justiției, de la o instanță aflată la un nivel ierarhic imediat inferior, fără a se cunoaște criteriile avute în vedere de ministrul justiției la delegarea acestui judecător, iar dreptul național nu prevede un control jurisdicțional al unei asemenea decizii și permite ministrului justiției să revoce delegarea judecătorului în orice moment?

                  2)

                  Cerințele menționate la prima întrebare sunt încălcate în situația în care împotriva unei hotărâri pronunțate într-o procedură judiciară precum cea descrisă la prima întrebare părțile au dreptul de a introduce o cale de atac extraordinară la o instanță precum Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], ale cărei hotărâri nu sunt supuse niciunei căi de atac potrivit dreptului intern, iar dreptul național impune președintelui structurii acestei instanțe (camerei) competente pentru judecarea căii de atac obligația de a atribui cauzele pe baza listei alfabetice a judecătorilor din camera respectivă, interzicând în mod expres omiterea oricărui judecător, la atribuirea cauzelor fiind inclusă și o persoană desemnată la cererea unui organ colegial precum Krajowa Rada Sądownictwa [Consiliul Național al Magistraturii], a cărui componență este stabilită astfel încât membrii acestuia sunt judecători:

                              a)

                              aleși de o cameră a parlamentului, care votează în bloc o listă de candidați stabilită anterior de o comisie parlamentară dintre candidații prezentați de un grup parlamentar sau de un organ al acestei camere, pe baza propunerilor depuse de grupuri de judecători sau cetățeni – sistem din care rezultă că, în cursul procedurii de alegere, candidații sunt susținuți în trei rânduri de politicieni;

                              b)

                              care constituie o majoritate a membrilor acestui organ suficientă pentru adoptarea unor decizii privind propunerile de desemnare pe posturi de judecători, precum și a altor decizii obligatorii prevăzute de dreptul național?

                  3)

                  Ce efect au, din punctul de vedere al dreptului Uniunii Europene, inclusiv al dispozițiilor și cerințelor menționate la prima întrebare, o hotărâre pronunțată într-o procedură judiciară desfășurată în modul descris la prima întrebare și o hotărâre pronunțată într-o procedură în fața Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], dacă la pronunțarea acesteia participă persoana menționată la cea de a doua întrebare?

                  4)

                  Dreptul Uniunii Europene, inclusiv dispozițiile invocate la prima întrebare, condiționează efectele hotărârilor menționate la cea de a treia întrebare de aspectul dacă instanța respectivă s-a pronunțat în favoarea sau în defavoarea persoanei acuzate?

         (1)  – Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, 2016, p. 1).


title: Cauza C-750/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/DT

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/DT
      (Cauza C-750/19)
      (2020/C 54/21)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie

         Pârât: DT

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu principiul statului de drept enunțat de acesta și articolul 6 alineatele (1) și (2) din Directiva (UE) 2016/343 (1) a Parlamentului European și a Consiliului coroborat cu considerentul (22) al acestei directive trebuie interpretate în sensul că cerințele privind protecția jurisdicțională efectivă, inclusiv cele privind independența sistemului judiciar, precum și cerințele care decurg din prezumția de nevinovăție sunt încălcate în situația în care o procedură judiciară precum procedura penală împotriva unei persoane acuzate de săvârșirea unor infracțiuni prevăzute la articolul 62 alineatul 2 din Codul penal și la alte articole este organizată astfel încât:

                              —

                              din completul de judecată face parte un judecător (JM, judecător la sąd rejonowy [tribunal districtual, Polonia]) delegat, pe baza unei decizii individuale a ministrului justiției, de la o instanță aflată la un nivel ierarhic imediat inferior, fără a se cunoaște criteriile avute în vedere de ministrul justiției la delegarea acestui judecător, iar dreptul național nu prevede un control jurisdicțional al unei asemenea decizii și permite ministrului justiției să revoce delegarea judecătorului în orice moment?

                  2)

                  Cerințele menționate la prima întrebare sunt încălcate în situația în care împotriva unei hotărâri pronunțate într-o procedură judiciară precum cea descrisă la prima întrebare părțile au dreptul de a introduce o cale de atac extraordinară la o instanță precum Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], ale cărei hotărâri nu sunt supuse niciunei căi de atac potrivit dreptului intern, iar dreptul național impune președintelui structurii acestei instanțe (camerei) competente pentru judecarea căii de atac obligația de a atribui cauzele pe baza listei alfabetice a judecătorilor din camera respectivă, interzicând în mod expres omiterea oricărui judecător, la atribuirea cauzelor fiind inclusă și o persoană desemnată la cererea unui organ colegial precum Krajowa Rada Sądownictwa [Consiliul Național al Magistraturii], a cărui componență este stabilită astfel încât membrii acestuia sunt judecători:

                              a)

                              aleși de o cameră a parlamentului, care votează în bloc o listă de candidați stabilită anterior de o comisie parlamentară dintre candidații prezentați de un grup parlamentar sau de un organ al acestei camere, pe baza propunerilor depuse de grupuri de judecători sau cetățeni – sistem din care rezultă că, în cursul procedurii de alegere, candidații sunt susținuți în trei rânduri de politicieni;

                              b)

                              care constituie o majoritate a membrilor acestui organ suficientă pentru adoptarea unor decizii privind propunerile de desemnare pe posturi de judecători, precum și a altor decizii obligatorii prevăzute de dreptul național?

                  3)

                  Ce efect au, din punctul de vedere al dreptului Uniunii Europene, inclusiv al dispozițiilor și cerințelor menționate la prima întrebare, o hotărâre pronunțată într-o procedură judiciară desfășurată în modul descris la prima întrebare și o hotărâre pronunțată într-o procedură în fața Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], dacă la pronunțarea acesteia participă persoana menționată la cea de a doua întrebare?

                  4)

                  Dreptul Uniunii Europene, inclusiv dispozițiile invocate la prima întrebare, condiționează efectele hotărârilor menționate la cea de a treia întrebare de aspectul dacă instanța respectivă s-a pronunțat în favoarea sau în defavoarea persoanei acuzate?

         (1)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, 2016, p. 1).


title: Cauza C-751/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie/ZY

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie/ZY
      (Cauza C-751/19)
      (2020/C 54/22)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie

         Pârât: ZY

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu principiul statului de drept enunțat de acesta și articolul 6 alineatele (1) și (2) din Directiva (UE) 2016/343 (1) a Parlamentului European și a Consiliului coroborat cu considerentul (22) al acestei directive trebuie interpretate în sensul că cerințele privind protecția jurisdicțională efectivă, inclusiv cele privind independența sistemului judiciar, precum și cerințele care decurg din prezumția de nevinovăție sunt încălcate în situația în care o procedură judiciară precum procedura penală împotriva unei persoane condamnate ca urmare a unei cereri de pronunțare a unei hotărâri de aplicare a unei pedepse rezultante este organizată astfel încât:

                              —

                              din completul de judecată face parte un judecător (KL, judecător la sąd rejonowy [tribunal districtual, Polonia]) delegat, pe baza unei decizii individuale a ministrului justiției, de la o instanță aflată la un nivel ierarhic imediat inferior, fără a se cunoaște criteriile avute în vedere de ministrul justiției la delegarea acestui judecător, iar dreptul național nu prevede un control jurisdicțional al unei asemenea decizii și permite ministrului justiției să revoce delegarea judecătorului în orice moment?

                  2)

                  Cerințele menționate la prima întrebare sunt încălcate în situația în care împotriva unei hotărâri pronunțate într-o procedură judiciară precum cea descrisă la prima întrebare părțile au dreptul de a introduce o cale de atac extraordinară la o instanță precum Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], ale cărei hotărâri nu sunt supuse niciunei căi de atac potrivit dreptului intern, iar dreptul național impune președintelui structurii acestei instanțe (camerei) competente pentru judecarea căii de atac obligația de a atribui cauzele pe baza listei alfabetice a judecătorilor din camera respectivă, interzicând în mod expres omiterea oricărui judecător, la atribuirea cauzelor fiind inclusă și o persoană desemnată la cererea unui organ colegial precum Krajowa Rada Sądownictwa [Consiliul Național al Magistraturii], a cărui componență este stabilită astfel încât membrii acestuia sunt judecători:

                              a)

                              aleși de o cameră a parlamentului, care votează în bloc o listă de candidați stabilită anterior de o comisie parlamentară dintre candidații prezentați de un grup parlamentar sau de un organ al acestei camere, pe baza propunerilor depuse de grupuri de judecători sau cetățeni – sistem din care rezultă că, în cursul procedurii de alegere, candidații sunt susținuți în trei rânduri de politicieni;

                              b)

                              care constituie o majoritate a membrilor acestui organ suficientă pentru adoptarea unor decizii privind propunerile de desemnare pe posturi de judecători, precum și a altor decizii obligatorii prevăzute de dreptul național?

                  3)

                  Ce efect au, din punctul de vedere al dreptului Uniunii Europene, inclusiv al dispozițiilor și cerințelor menționate la prima întrebare, o hotărâre pronunțată într-o procedură judiciară desfășurată în modul descris la prima întrebare și o hotărâre pronunțată într-o procedură în fața Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], dacă la pronunțarea acesteia participă persoana menționată la cea de a doua întrebare?

                  4)

                  Dreptul Uniunii Europene, inclusiv dispozițiile invocate la prima întrebare, condiționează efectele hotărârilor menționate la cea de a treia întrebare de aspectul dacă instanța respectivă s-a pronunțat în favoarea sau în defavoarea persoanei acuzate?

         (1)  – Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, 2016, p. 1).


title: Cauza C-752/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie/AX

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie/AX
      (Cauza C-752/19)
      (2020/C 54/23)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Ursynów w Warszawie

         Pârât: AX

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu principiul statului de drept enunțat de acesta și articolul 6 alineatele (1) și (2) din Directiva (UE) 2016/343 (1) a Parlamentului European și a Consiliului coroborat cu considerentul (22) al acestei directive trebuie interpretate în sensul că cerințele privind protecția jurisdicțională efectivă, inclusiv cele privind independența sistemului judiciar, precum și cerințele care decurg din prezumția de nevinovăție sunt încălcate în situația în care o procedură judiciară precum procedura penală împotriva unei persoane acuzate de săvârșirea infracțiunii prevăzute la articolul 177 alineatul 1 din Codul penal și la alte articole este organizată astfel încât:

                              —

                              din completul de judecată face parte un judecător (LK, judecător la sąd rejonowy [tribunal districtual, Polonia]) delegat, pe baza unei decizii individuale a ministrului justiției, de la o instanță aflată la un nivel ierarhic imediat inferior, fără a se cunoaște criteriile avute în vedere de ministrul justiției la delegarea acestui judecător, iar dreptul național nu prevede un control jurisdicțional al unei asemenea decizii și permite ministrului justiției să revoce delegarea judecătorului în orice moment?

                  2)

                  Cerințele menționate la prima întrebare sunt încălcate în situația în care împotriva unei hotărâri pronunțate într-o procedură judiciară precum cea descrisă la prima întrebare părțile au dreptul de a introduce o cale de atac extraordinară la o instanță precum Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], ale cărei hotărâri nu sunt supuse niciunei căi de atac potrivit dreptului intern, iar dreptul național impune președintelui structurii acestei instanțe (camerei) competente pentru judecarea căii de atac obligația de a atribui cauzele pe baza listei alfabetice a judecătorilor din camera respectivă, interzicând în mod expres omiterea oricărui judecător, la atribuirea cauzelor fiind inclusă și o persoană desemnată la cererea unui organ colegial precum Krajowa Rada Sądownictwa [Consiliul Național al Magistraturii], a cărui componență este stabilită astfel încât membrii acestuia sunt judecători:

                              a)

                              aleși de o cameră a parlamentului, care votează în bloc o listă de candidați stabilită anterior de o comisie parlamentară dintre candidații prezentați de un grup parlamentar sau de un organ al acestei camere, pe baza propunerilor depuse de grupuri de judecători sau cetățeni – sistem din care rezultă că, în cursul procedurii de alegere, candidații sunt susținuți în trei rânduri de politicieni;

                              b)

                              care constituie o majoritate a membrilor acestui organ suficientă pentru adoptarea unor decizii privind propunerile de desemnare pe posturi de judecători, precum și a altor decizii obligatorii prevăzute de dreptul național?

                  3)

                  Ce efect au, din punctul de vedere al dreptului Uniunii Europene, inclusiv al dispozițiilor și cerințelor menționate la prima întrebare, o hotărâre pronunțată într-o procedură judiciară desfășurată în modul descris la prima întrebare și o hotărâre pronunțată într-o procedură în fața Sad Najwyższy [Curtea Supremă], dacă la pronunțarea acesteia participă persoana menționată la cea de a doua întrebare?

                  4)

                  Dreptul Uniunii Europene, inclusiv dispozițiile invocate prima întrebare, condiționează efectele hotărârilor menționate la cea de a treia întrebare de aspectul dacă instanța respectivă s-a pronunțat în favoarea sau în defavoarea persoanei acuzate?

         (1)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, 2016, p. 1).


title: Cauza C-753/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/BV

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/BV
      (Cauza C-753/19)
      (2020/C 54/24)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie

         Pârât: BV

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu principiul statului de drept enunțat de acesta și articolul 6 alineatele (1) și (2) din Directiva (UE) 2016/343 (1) a Parlamentului European și a Consiliului coroborat cu considerentul (22) al acestei directive trebuie interpretate în sensul că cerințele privind protecția jurisdicțională efectivă, inclusiv cele privind independența sistemului judiciar, precum și cerințele care decurg din prezumția de nevinovăție sunt încălcate în situația în care o procedură judiciară precum procedura penală împotriva unei persoane condamnate ca urmare a unei cereri de pronunțare a unei hotărâri de aplicare a unei pedepse rezultante este organizată astfel încât:

                              —

                              din completul de judecată face parte un judecător (MJ, judecător la sąd rejonowy [tribunal districtual, Polonia]) delegat, pe baza unei decizii individuale a ministrului justiției, de la o instanță aflată la un nivel ierarhic imediat inferior, fără a se cunoaște criteriile avute în vedere de ministrul justiției la delegarea acestui judecător, iar dreptul național nu prevede un control jurisdicțional al unei asemenea decizii și permite ministrului justiției să revoce delegarea judecătorului în orice moment?

                  2)

                  Cerințele menționate la prima întrebare sunt încălcate în situația în care împotriva unei hotărâri pronunțate într-o procedură judiciară precum cea descrisă la prima întrebare părțile au dreptul de a introduce o cale de atac extraordinară la o instanță precum Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], ale cărei hotărâri nu sunt supuse niciunei căi de atac potrivit dreptului intern, iar dreptul național impune președintelui structurii acestei instanțe (camerei) competente pentru judecarea căii de atac obligația de a atribui cauzele pe baza listei alfabetice a judecătorilor din camera respectivă, interzicând în mod expres omiterea oricărui judecător, la atribuirea cauzelor fiind inclusă și o persoană desemnată la cererea unui organ colegial precum Krajowa Rada Sądownictwa [Consiliul Național al Magistraturii], a cărui componență este stabilită astfel încât membrii acestuia sunt judecători:

                              a)

                              aleși de o cameră a parlamentului, care votează în bloc o listă de candidați stabilită anterior de o comisie parlamentară dintre candidații prezentați de un grup parlamentar sau de un organ al acestei camere, pe baza propunerilor depuse de grupuri de judecători sau cetățeni – sistem din care rezultă că, în cursul procedurii de alegere, candidații sunt susținuți în trei rânduri de politicieni;

                              b)

                              care constituie o majoritate a membrilor acestui organ suficientă pentru adoptarea unor decizii privind propunerile de desemnare pe posturi de judecători, precum și a altor decizii obligatorii prevăzute de dreptul național?

                  3)

                  Ce efect au, din punctul de vedere al dreptului Uniunii Europene, inclusiv al dispozițiilor și cerințelor menționate la prima întrebare, o hotărâre pronunțată într-o procedură judiciară desfășurată în modul descris la prima întrebare și o hotărâre pronunțată într-o procedură în fața Sad Najwyższy [Curtea Supremă], dacă la pronunțarea acesteia participă persoana menționată la cea de a doua întrebare?

                  4)

                  Dreptul Uniunii Europene, inclusiv dispozițiile invocate la prima întrebare, condiționează efectele hotărârilor menționate la cea de a treia întrebare de aspectul dacă instanța respectivă s-a pronunțat în favoarea sau în defavoarea persoanei acuzate?”

         (1)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, 2016, p. 1).


title: Cauza C-754/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/CU

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 15 octombrie 2019 – Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie/CU
      (Cauza C-754/19)
      (2020/C 54/25)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prokuratura Rejonowa Warszawa - Wola w Warszawie

         Pârât: CU

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu principiul statului de drept enunțat de acesta și articolul 6 alineatele (1) și (2) din Directiva (UE) 2016/343 (1) a Parlamentului European și a Consiliului coroborat cu considerentul (22) al acestei directive trebuie interpretate în sensul că cerințele privind protecția jurisdicțională efectivă, inclusiv cele privind independența sistemului judiciar, precum și cerințele care decurg din prezumția de nevinovăție sunt încălcate în situația în care o procedură judiciară precum procedura penală împotriva unei persoane acuzate de săvârșirea unei infracțiuni prevăzute la articolul 296 alineatul 2 din Codul penal și la alte articole este organizată astfel încât:

                              —

                              din completul de judecată face parte un judecător (NI, judecător la sąd rejonowy [tribunal districtual, Polonia]) delegat, pe baza unei decizii individuale a ministrului justiției, de la o instanță aflată la un nivel ierarhic imediat inferior, fără a se cunoaște criteriile avute în vedere de ministrul justiției la delegarea acestui judecător, iar dreptul național nu prevede un control jurisdicțional al unei asemenea decizii și permite ministrului justiției să revoce delegarea judecătorului în orice moment?

                  2)

                  Cerințele menționate la prima întrebare sunt încălcate în situația în care împotriva unei hotărâri pronunțate într-o procedură judiciară precum cea descrisă la prima întrebare părțile au dreptul de a introduce o cale de atac extraordinară la o instanță precum Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], ale cărei hotărâri nu sunt supuse niciunei căi de atac potrivit dreptului intern, iar dreptul național impune președintelui structurii acestei instanțe (camerei) competente pentru judecarea căii de atac obligația de a atribui cauzele pe baza listei alfabetice a judecătorilor din camera respectivă, interzicând în mod expres omiterea oricărui judecător, la atribuirea cauzelor fiind inclusă și o persoană desemnată la cererea unui organ colegial precum Krajowa Rada Sądownictwa [Consiliul Național al Magistraturii], a cărui componență este stabilită astfel încât membrii acestuia sunt judecători:

                              a)

                              aleși de o cameră a parlamentului, care votează în bloc o listă de candidați stabilită anterior de o comisie parlamentară dintre candidații prezentați de un grup parlamentar sau de un organ al acestei camere, pe baza propunerilor depuse de grupuri de judecători sau cetățeni – sistem din care rezultă că, în cursul procedurii de alegere, candidații sunt susținuți în trei rânduri de politicieni;

                              b)

                              care constituie o majoritate a membrilor acestui organ suficientă pentru adoptarea unor decizii privind propunerile de desemnare pe posturi de judecători, precum și a altor decizii obligatorii prevăzute de dreptul național?

                  3)

                  Ce efect au, din punctul de vedere al dreptului Uniunii Europene, inclusiv al dispozițiilor și cerințelor menționate la prima întrebare, o hotărâre pronunțată într-o procedură judiciară desfășurată în modul descris la prima întrebare și o hotărâre pronunțată într-o procedură în fața Sąd Najwyższy [Curtea Supremă], dacă la pronunțarea acesteia participă persoana menționată la cea de a doua întrebare?

                  4)

                  Dreptul Uniunii Europene, inclusiv dispozițiile invocate la prima întrebare, condiționează efectele hotărârilor menționate la cea de a treia întrebare de aspectul dacă instanța respectivă s-a pronunțat în favoarea sau în defavoarea persoanei acuzate?

         (1)  – Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, 2016, p. 1).


title: Cauza C-763/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Krakowie (Polonia) la 18 octombrie 2019 – D. S./S. P., A. P., D. K., Sz. w K.

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Krakowie (Polonia) la 18 octombrie 2019 – D. S./S. P., A. P., D. K., Sz. w K.
      (Cauza C-763/19)
      (2020/C 54/26)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Apelacyjny w Krakowie

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: D. S.

         Pârât: S. P., A. P., D. K., Sz. w K.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2, articolul 4 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu este un judecător independent în sensul dreptului Uniunii persoana numită în funcția de judecător cu încălcarea vădită a dispozițiilor legale din statul membru referitoare la numirea în funcție a judecătorilor, în special atunci când numirea respectivei persoane în funcția de magistrat se face ca urmare a unei propuneri a unei autorități care nu garantează independența față de autoritățile executive și legislative și nici imparțialitatea, cu excluderea sistematică a controlului judiciar al legalității procedurii de numire, precum și atunci când numirea respectivei persoane în funcția de judecător se face în pofida contestării prealabile în fața instanței naționale competente [Naczelny Sąd Administracyjny (Curtea Administrativă Supremă, Polonia)] a deciziei organului național [Krajowa Rada Sądownictwa, Consiliul Național al Magistraturii, Polonia)] privind propunerea de numire în funcția de judecător a acestei persoane, în pofida faptului că s-a dispus suspendarea executării acestei decizii în conformitate cu dreptul național, precum și a faptului că procedura desfășurată în fața instanței naționale competente [Naczelny Sąd Administracyjny (Curtea Administrativă Supremă)] nu se încheiase anterior notificării decretului de numire în funcție?

                              —

                              prin urmare, nu este o instanță independentă, imparțială și instituită în prealabil prin lege, în sensul dreptului Uniunii, instanța în componența căreia intră persoane numite în condițiile menționate anterior?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare - articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2, articolul 4 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că o decizie pronunțată de un judecător și de o instanță de ultim grad, adoptată în modul descris la punctul 1, nu este o decizie din punct de vedere juridic, în sensul dispozițiilor dreptului Uniunii și că aprecierea în această privință poate fi efectuată de instanța ordinară care îndeplinește condițiile impuse în sarcina instanței potrivit dreptului Uniunii?


title: Cauza C-764/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Krakowie (Polonia) la 18 octombrie 2019 – C. S.A./Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Krakowie (Polonia) la 18 octombrie 2019 – C. S.A./Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej
      (Cauza C-764/19)
      (2020/C 54/27)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Apelacyjny w Krakowie 9

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: C. S.A.

         Pârât: Syndyk masy upadłości I.T. w upadłości likwidacyjnej

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2, articolul 4 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu este un judecător independent în sensul dreptului Uniunii persoana numită în funcția de judecător cu încălcarea vădită a dispozițiilor legale din statul membru referitoare la numirea în funcție a judecătorilor, în special atunci când numirea respectivei persoane în funcția de magistrat se face ca urmare a unei propuneri a unei autorități care nu garantează independența față de autoritățile executive și legislative și nici imparțialitatea, cu excluderea sistematică a controlului judiciar al legalității procedurii de numire, precum și atunci când numirea respectivei persoane în funcția de judecător se face în pofida contestării prealabile în fața instanței naționale competente [Naczelny Sąd Administracyjny (Curtea Administrativă Supremă, Polonia)] a deciziei organului național [Krajowa Rada Sądownictwa (Consiliul Național al Magistraturii, Polonia)] privind propunerea de numire în funcția de judecător a acestei persoane, în pofida faptului că s-a dispus suspendarea executării acestei decizii în conformitate cu dreptul național, precum și a faptului că procedura desfășurată în fața instanței naționale competente [Naczelny Sąd Administracyjny (Curtea Administrativă Supremă)] nu se încheiase anterior notificării decretului de numire în funcție

                              —

                              prin urmare, nu este o instanță independentă, imparțială și instituită în prealabil prin lege, în sensul dreptului Uniunii, instanța în componența căreia intră persoane numite în condițiile menționate anterior?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare - articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2, articolul 4 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că o decizie pronunțată de un judecător și de o instanță de ultim grad, adoptată în modul descris la punctul 1, nu este o decizie din punct de vedere juridic, în sensul dispozițiilor dreptului Uniunii și că aprecierea în această privință poate fi efectuată de instanța ordinară care îndeplinește condițiile impuse în sarcina instanței potrivit dreptului Uniunii?


title: Cauza C-765/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Krakowie (Polonia) la 18 octombrie 2019 – M. Ś., I. Ś./R. B. P. Spółka Akcyjna

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Krakowie (Polonia) la 18 octombrie 2019 – M. Ś., I. Ś./R. B. P. Spółka Akcyjna
      (Cauza C-765/19)
      (2020/C 54/28)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Apelacyjny w Krakowie

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: M. Ś., I. Ś.

         Pârâtă: R. B. P. Spółka Akcyjna

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2, articolul 4 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu este un judecător independent în sensul dreptului Uniunii persoana numită în funcția de judecător cu încălcarea vădită „a dispozițiilor legale din statul membru referitoare la numirea în funcție a judecătorilor, în special atunci când numirea respectivei persoane în funcția de magistrat se face ca urmare a unei propuneri a unei autorități care nu garantează independența față de autoritățile executive și legislative și nici imparțialitatea, cu excluderea sistematică a controlului judiciar al legalității procedurii de numire, precum și atunci când numirea respectivei persoane în funcția de judecător se face în pofida contestării prealabile în fața instanței naționale competente [Naczelny Sąd Administracyjny (Curtea Administrativă Supremă, Polonia)] a deciziei organului național [Krajowa Rada Sądownictwa, (Consiliul Național al Magistraturii, Polonia)] privind propunerea de numire în funcția de judecător a acestei persoane, în pofida faptului că s-a dispus suspendarea executării acestei decizii în conformitate cu dreptul național, precum și a faptului că procedura desfășurată în fața instanței naționale competente [Naczelny Sąd Administracyjny (Curtea Administrativă Supremă)] nu se încheiase anterior notificării decretului de numire în funcție?

                              —

                              prin urmare, nu este o instanță independentă, imparțială și instituită în prealabil prin lege, în sensul dreptului Uniunii, instanța în componența căreia intră persoane numite în condițiile menționate anterior?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare - articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 2, articolul 4 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că o decizie pronunțată de un judecător și de o instanță de ultim grad, adoptată în modul descris la punctul 1, nu este o decizie din punct de vedere juridic, în sensul dispozițiilor dreptului Uniunii și că aprecierea în această privință poate fi efectuată de instanța ordinară care îndeplinește condițiile impuse în sarcina instanței potrivit dreptului Uniunii?


title: Cauza C-790/19: Cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Brașov (România) la data de 24 octombrie 2019 – procedură penală împotriva LG, MH

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/28

      Cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Brașov (România) la data de 24 octombrie 2019 – procedură penală împotriva LG, MH
      (Cauza C-790/19)
      (2020/C 54/29)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Brașov

         Părțile din acțiunea principală

      LG, MH

         Întrebarea preliminară

      Articolul 1 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei (1) trebuie interpretat în sensul că persoana care comite activitatea materială care se circumscrie infracțiunii de spălare a banilor este întotdeauna o altă persoană decât cea care comite infracțiunea predicat (infracțiunea premisă din care provin banii supuși acțiunii de spălare)?

         (1)  JO 2015, L 141, p. 73.


title: Cauza C-811/19: Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 4 noiembrie 2019 – procedură penală împotriva FQ, GP, HO, IN, JM

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/28

      Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 4 noiembrie 2019 – procedură penală împotriva FQ, GP, HO, IN, JM
      (Cauza C-811/19)
      (2020/C 54/30)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Părțile din acțiunea principală

      FQ, GP, HO, IN, JM

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 325 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 58 din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20.05.2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei (1), articolul 4 din Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului din 5.07.2017 privind combaterea fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin mijloace de drept penal (2), elaborată în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană, privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene din 26.06.1995 trebuie interpretate în sensul că se opun adoptării unei decizii de către un organ exterior puterii judecătorești, Curtea Constituțională a României, care să soluționeze o excepție procesuală care ar viza o eventuală nelegală compunere a completurilor de judecată, în raport de principiul specializării judecătorilor la Înalta Curte de Casație și Justiție (neprevăzut de Constituția României) și să oblige o instanță de judecată să trimită cauzele, aflate în calea de atac a apelului (devolutivă), spre rejudecare, în primul ciclu procesual la aceeași instanță?

                  2)

                  Articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și articolul 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun constatării de către un organ exterior puterii judecătorești a nelegalei compuneri a completurilor de judecată din cadrul unei secții a instanței supreme (completuri compuse din judecători în funcție, care la momentul promovării îndeplineau inclusiv condiția specializării solicitată pentru a promova la secția penală a instanței supreme)?

                  3)

                  Aplicarea prioritară a dreptului Uniunii trebuie interpretată în sensul că permite instanței naționale să înlăture aplicarea unei decizii a instanței de contencios constituțional, care interpretează o normă inferioară Constituției, de organizare a Înaltei Curți de Casație și Justiție, inclusă în legea internă privind prevenirea, descoperirea și sancționarea faptelor de corupție, normă interpretată în mod constant, în același sens, de o instanță de judecată timp de 16 ani?

                  4)

                  Conform articolul[ui] 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene Principiul liberului acces la justiție include specializarea judecătorilor și înființarea unor completuri specializate la o instanță supremă?

         (1)  JO 2015 L 141, p.73.

         (2)  JO 2017 L 198, p.29.


title: Cauza C-822/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 5 noiembrie 2019 – Flavourstream SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 5 noiembrie 2019 – Flavourstream SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu
      (Cauza C-822/19)
      (2020/C 54/31)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Părțile din acțiunea principală

         Recurente pârâte: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală a Vămilor - Direcția Regională Vamală Brașov - Biroul Vamal de Interior Sibiu

         Intimată reclamantă: Flavourstream SRL

         Întrebarea preliminară

      Dacă nomenclatura care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare nr. 2016/1821 (1), trebuie interpretată în sensul că produsul „AURIC GMO FREE”, în discuție în prezentul litigiu, se clasifică la subpoziția tarifară 17 029 095 sau la subpoziția 29 124 900 din această nomenclatură?

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1821 al Comisiei din 6 octombrie 2016 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO 2016 L 294, p. 1).


title: Cauza C-834/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Vicenza (Italia) la 15 noiembrie 2019 – AV/Ministero della Giustizia, Repubblica italiana

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Vicenza (Italia) la 15 noiembrie 2019 – AV/Ministero della Giustizia, Repubblica italiana
      (Cauza C-834/19)
      (2020/C 54/32)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Vicenza

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: AV

         Pârâte: Ministero della Giustizia, Repubblica italiana

         Întrebarea preliminară

      Se opune realizării efectului util al Directivelor 97/81/CE (1) și 1999/70/CE (2) orientarea națională care exclude din noțiunea de „lucrător pe fracțiune de normă” menționată în clauza 2 din Acordul-cadru anexat la Directiva 97/81/CE și din noțiunea de „lucrător pe durată determinată” menționată în clauza 2 din Acordul-cadru anexat la Directiva 1999/70/CE judecătorul onorific (Giudice Onorario di Tribunale – GOT) care își desfășoară activitatea profesională în modalitățile descrise mai sus, care caracterizează prestația efectuată de AV?

         (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES – Anexă: Acordul-cadru privind munca pe fracțiune de normă (JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială 05/vol. 5, p. 35).

         (2)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-837/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugalia) la 19 noiembrie 2019 – Super Bock Bebidas S. A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugalia) la 19 noiembrie 2019 – Super Bock Bebidas S. A./Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-837/19)
      (2020/C 54/33)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD)

         Partea (părțile) din procedura principală

         Reclamantă: Super Bock Bebidas S. A.

         Pîrîtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 17 alineatul (6) al doilea paragraf din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 (1) (care menționează că statele membre „pot menține toate excluderile prevăzute de legislația lor națională la momentul intrării în vigoare a prezentei Directive”) permitea ca un nou stat membru, la data aderării sale, să introducă în legislația sa internă excluderi de la dreptul de deducere a TVA-ului?

                  2)

                  Articolul 17 alineatul (6) al doilea paragraf din A șasea directivă are un domeniu de aplicare identic cu cel al articolului 176 al doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (2) (prin faptul că prevede că statele membre care au aderat la Comunitate de la 1 ianuarie 1979 pot menține toate excluderile prevăzute de legislația lor națională la data aderării), în ceea ce privește data relevantă pentru a se stabili care sunt „excluderile prevăzute de legislația sa națională” care poate fi menținute?

                  3)

                  Presupunând că, în lumina celei de-A șasea directive, Portugalia poate menține toate excluderile prevăzute în legislația sa națională la 1 ianuarie 1989, data intrării în vigoare a celei de-A șasea directive în Portugalia, a fost modificată această posibilitate prin Directiva 2006/112/CE, care indică data aderării (1 ianuarie 1986) ca dată relevantă?

                  4)

                  Articolul 176 al doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006, interzice ca, la data aderării Portugaliei la Comunitățile Europene, să intre în vigoare norme (cum ar fi cele prevăzute la articolul 21 alineatul (1) din Codul taxei pe valoarea adăugată [„Codul TVA”]) care stabilesc excluderea de la dreptul de deducere a impozitului în legătură cu anumite cheltuieli (inclusiv cheltuieli de cazare, hrană, băuturi, închirieri de vehicule, combustibil și taxe rutiere), în cazul în care aceste norme au fost deja publicate și planificate inițial să intre în vigoare, înainte de aderare, dar intrarea lor în vigoare a fost amânată până la data la care s-a produs aderarea?

                  5)

                  Trebuie interpretate articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112 și principiul neutralității în sensul că se opun menținerii în legislația internă a unui stat membru a normelor de excludere de la dreptul de deducere (cum ar fi cele cuprinse în articolul 21 alineatul 1 din Codul TVA, aferente cheltuielilor de cazare, hrană, băuturi, închirieri de vehicule, combustibil și taxe rutiere), aplicabile chiar și atunci când se dovedește că bunurile și serviciile achiziționate au fost utilizate în scopul operațiunilor impozabile ale contribuabilului?

                  6)

                  Articolul 176 din Directiva 2006/112 și principiul proporționalității se opun ca excluderile de la dreptul de deducere care nu sunt prevăzute în aceasta, dar pe care statele membre le pot menține în temeiul celui de-al doilea paragraf al articolului respectiv, să fie aplicabile atunci când se dovedește că cheltuielile în cauză au un caracter strict profesional, iar bunurile și serviciile au fost utilizate în scopul operațiunilor impozabile ale contribuabilului?

         (1)  – Cea de-a șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO 1977, L 145, p. 1).

         (2)  – Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3 p. 7).


title: Cauza C-846/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal d'arrondissement (Luxemburg) la 21 noiembrie 2019 – EQ/Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal d'arrondissement (Luxemburg) la 21 noiembrie 2019 – EQ/Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA
      (Cauza C-846/19)
      (2020/C 54/35)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d'arrondissement

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: EQ

         Pârâtă: Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea de activitate economică în sensul articolului 9 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE (1) trebuie interpretată în sensul că include sau că exclude prestările de servicii furnizate în cadrul unei relații triangulare în care prestatorului de servicii îi sunt încredințate acestea din urmă de o entitate care nu este identică cu beneficiarul prestărilor de servicii?

                  2)

                  Răspunsul la prima întrebare se schimbă după cum prestările de servicii sunt furnizate în cadrul unei misiuni încredințate de o autoritate judiciară independentă?

                  3)

                  Răspunsul la prima întrebare se schimbă după cum remunerația prestatorului de servicii este pusă în sarcina beneficiarului prestărilor sau după cum este suportată de statul din care provine entitatea care a încredințat prestatorului de servicii furnizarea acestora?

                  4)

                  Noțiunea de activitate economică în sensul articolului 9 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretată în sensul că include sau că exclude prestările de servicii atunci când remunerația prestatorului de servicii nu este obligatorie în temeiul legii și al cărui cuantum, atunci când aceasta este atribuită, a) ține de o apreciere efectuată de la caz la caz, și b) se face în funcție de situația financiară a beneficiarului prestărilor, și c) se face prin referire fie la o sumă forfetară, fie la o cotă-parte din veniturile beneficiarului prestărilor, fie la prestările efectuate.

                  5)

                  Noțiunea de „prestarea de servicii și livrarea de bunuri direct legate de ajutorul social și de securitatea socială”, prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată în sensul că include sau că exclude prestările efectuate în cadrul unui sistem de protecție a majorilor instituit de lege și supus controlului unei autorități judiciare independente?

                  6)

                  Noțiunea de „organisme recunoscute de statul membru în cauză ca având un caracter social”, prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată, în vederea recunoașterii caracterului social al organismului, în sensul că impune anumite cerințe în ceea ce privește forma de exploatare a prestatorului de servicii sau în ceea ce privește scopul altruist sau lucrativ al activității prestatorului de servicii, sau la un nivel mai general, în sensul că restrânge, prin alte criterii și/sau condiții, domeniul de aplicare al scutirii prevăzute la articolul 132 alineatul (1) litera (g) sau simpla executare a prestărilor „legate de ajutorul social și de securitatea socială” este suficientă pentru a conferi organismului în cauză un caracter social?

                  7)

                  Noțiunea de „organisme recunoscute de statul membru în cauză ca având un caracter social”, prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată în sensul că se impune o procedură de recunoaștere care să se bazeze pe o procedură și pe criterii determinate sau recunoașterea ad-hoc poate fi realizată de la caz la caz, dacă este cazul, de o autoritate judiciară?

                  8)

                  Principiul încrederii legitime, astfel cum a fost interpretat în jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, permite administrației responsabile cu recuperarea TVA-ului să solicite unei persoane impozabile în scopuri de TVA plata TVA-ului aferent unor operațiuni economice care se raportează la o perioadă împlinită la momentul deciziei de impozitare a administrației după ce această administrație a acceptat o durată prelungită, înainte de această perioadă, ca declarațiile de TVA ale persoanei impozabile respective să nu includă operațiunile economice de aceeași natură în cadrul operațiunilor impozabile? Această posibilitate în beneficiul administrației responsabile cu recuperarea TVA-ului este încadrată de anumite condiții?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-861/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Spania) la 26 noiembrie 2019 – LJ/INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Spania) la 26 noiembrie 2019 – LJ/INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)
      (Cauza C-861/19)
      (2020/C 54/36)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LJ

         Pârât: INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Suplimentul de maternitate reglementat la articolul 60 din Ley General de la Seguridad Social [Legea generală privind securitatea socială], al cărei text codificat a fost aprobat prin Decretul regal legislativ nr. 8/2015, poate fi considerat drept o măsură sau o acțiune pozitivă prin care se urmărește asigurarea egalității materiale între bărbați și femei în conformitate cu articolul 157 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, principiul proporționalității, care trebuie respectat de orice acțiune pozitivă, se opune limitării temporale a acestuia la pensiile al căror fapt generator este ulterior datei de 1 ianuarie 2016, prevăzută de dispoziția finală unică din Decretul regal legislativ nr. 8/2015??


title: Cauza C-865/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance de Rennes (Franța) la 27 noiembrie 2019 – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/34

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance de Rennes (Franța) la 27 noiembrie 2019 – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG
      (Cauza C-865/19)
      (2020/C 54/37)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d'instance de Rennes

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue

         Pârât: OG

         Întrebarea preliminară

      Dacă dobânda anuală efectivă globală aferentă unui credit de consum este de 5,364511 %, regula rezultată din Directiva 98/7/CE din 16 februarie 1998 (1), din Directiva 2008/48/CE din 23 aprilie 2008 (2) și din Directiva 2014/17/UE din 4 februarie 2014 (3), potrivit căreia, în versiunea în limba franceză, „Le résultat du calcul est exprimé avec une exactitude d'au moins une décimale. Si le chiffre de la décimale suivante est supérieur ou égal à 5, le chiffre de la première décimale sera augmenté de 1” [„Rezultatul calculului trebuie exprimat cu o precizie de cel puțin o zecimală. Dacă a doua zecimală este mai mare sau egală cu 5, la zecimala precedentă se adăugă unu.”], permite să se considere corectă o dobândă anuală efectivă globală indicată de 5,363 %?

         (1)  Directiva 98/7/CE a Parlamentului European Și a Consiliului din 16 februarie 1998 de modificare a Directivei 87/102/CEE de apropiere a actelor cu putere de lege și actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (JO 1998, L 101, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 4, p. 210).

         (2)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO 2008, L 133, p. 66).

         (3)  Directiva 2014/17/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 februarie 2014 privind contractele de credit oferite consumatorilor pentru bunuri imobile rezidențiale și de modificare a Directivelor 2008/48/CE și 2013/36/UE și a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 60, p. 34).


title: Cauza C-870/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 26 noiembrie 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/MI

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/35

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 26 noiembrie 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/MI
      (Cauza C-870/19)
      (2020/C 54/38)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Intimat: MI

         Întrebarea preliminară

      Articolul 15 [alineatul (7) din Regulamentul nr. 3821/85 (1)] poate fi interpretat, în ipoteza specifică a conducătorului unui autovehicul, în sensul că prevede o singură conduită în ansamblu a cărei nerespectare ar antrena săvârșirea unei singure încălcări și aplicarea unei singure sancțiuni, sau poate determina, prin aplicarea cumulului material, un număr de încălcări și de sancțiuni egal cu numărul de zile pentru care nu au fost prezentate foile de înregistrare utilizate în tahograf în perioada prevăzută („ziua în curs și […] o perioadă precedentă de 28 de zile”)?

         (1)  Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier (JO 1985, L 370, p. 8, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 234).


title: Cauza C-871/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 26 noiembrie 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/TB

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/35

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 26 noiembrie 2019 – Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/TB
      (Cauza C-871/19)
      (2020/C 54/39)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Intimat: TB

         Întrebarea preliminară

      Articolul 15 [alineatul (7) din Regulamentul nr. 3821/85 (1)] poate fi interpretat, în ipoteza specifică a conducătorului unui autovehicul, în sensul că prevede o singură conduită în ansamblu a cărei nerespectare ar antrena săvârșirea unei singure încălcări și aplicarea unei singure sancțiuni, sau poate determina, prin aplicarea cumulului material, un număr de încălcări și de sancțiuni egal cu numărul de zile pentru care nu au fost prezentate foile de înregistrare utilizate în tahograf în perioada prevăzută („ziua în curs și […] o perioadă precedentă de 28 de zile”)?

         (1)  Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier (JO 1985, L 370, p. 8, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 234).


title: Cauza C-876/19 P: Recurs introdus la 29 noiembrie 2019 de PlasticsEurope împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 20 septembrie 2019 în cauza T-636/17, PlasticsEurope/ECHA

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/36

      Recurs introdus la 29 noiembrie 2019 de PlasticsEurope împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 20 septembrie 2019 în cauza T-636/17, PlasticsEurope/ECHA
      (Cauza C-876/19 P)
      (2020/C 54/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: PlasticsEurope (reprezentanți: R. Cana, E. Mullier, F. Mattioli, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Agenția Europeană pentru Produse Chimice, Republica Franceză, ClientEarth

         Concluziile

      Recurenta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din cauza T-636/17;

                  —

                  anularea deciziei ED/30/2017 a directorului executiv al ECHA din 6 iulie 2017;

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecarea acțiunii în anulare formulate de recurentă;

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii desfășurate în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele motive:

                  A.

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin interpretarea incorectă a Regulamentului REACH (1) și prin reținerea faptului că Agenția nu este obligată să demonstreze existența dovezilor științifice ale unor probabile efecte grave, în temeiul articolului 57 litera (f) din Regulamentul REACH.

                  B.

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea elementelor de probă aflate la dispoziția sa și în aprecierea faptelor astfel cum reies din respectivele elemente de probă. Mai precis, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că ECHA a stabilit existența unor „probabile” efecte grave; a omis să aprecieze dacă ECHA a analizat efectiv informațiile privind nivelul de îngrijorare echivalent și s-a întemeiat în schimb în mod eronat pe afirmația ECHA că s-a îndeplinit acest criteriu; a respins în mod eronat motivul recurentei referitor la relevanța concluziilor Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) în speță; a concluzionat în mod eronat că concluziile EFSA susțin și sunt coerente cu decizia ECHA; a denaturat probele prezentate de părți.

                  C.

                  Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament prin faptul că a tratat-o pe recurentă mai puțin favorabil decât pe ECHA.

                  D.

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin interpretarea incorectă a articolului 2 alineatul (8) litera (b) din Regulamentul REACH și și-a încălcat obligația de motivare prin faptul că nu a răspuns la argumentele suplimentare privind intermediarii formulate de recurentă.

         (1)  – Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1).


title: Cauza C-879/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 2 decembrie 2019 – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych I Oddziałowi w Warszawie

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/37

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 2 decembrie 2019 – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych I Oddziałowi w Warszawie
      (Cauza C-879/19)
      (2020/C 54/41)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe

         Intimată: Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych I Oddziałowi w Warszawie

         Întrebările preliminare

      Noțiunea de persoană care desfășoară în mod obișnuit o activitate salariată pe teritoriul a două sau mai multe state membre, utilizată la articolul 14 punctul 2 prima teză din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat și actualizat prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996 (1) și modificat ulterior prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 (2), trebuie interpretată în sensul că include o persoană care, în cadrul unuia și aceluiași contract de muncă încheiat cu unul și același angajator, pe durata acestui contract, lucrează pe teritoriul fiecăruia dintre cel puțin două state membre, dar nu simultan ori în paralel, ci pe perioade consecutive de câteva luni?

         (1)  JO 1997, L 28, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 35.

         (2)  JO 2006, L 392, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 288.


title: Cauza C-890/19 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de Fortischem a.s. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 24 septembrie 2019 în cauza T-121/15, Fortischem/Comisia

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/39

      Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de Fortischem a.s. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 24 septembrie 2019 în cauza T-121/15, Fortischem/Comisia
      (Cauza C-890/19 P)
      (2020/C 54/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Fortischem a.s. (reprezentanți: C. Arhold, Rechtsanwalt, P. Hodál, M. Staroň, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, AlzChem AG, fostă AlzChem Trostberg GmbH, fostă AlzChem Hart GmbH

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  anularea articolelor 1 și 5 din decizia atacată (1);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept care constă în interpretarea și în aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, precum și a articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (2), întrucât a statuat că, într-o cauză precum cea de față, decizia de recuperare poate fi extinsă la recurentă, chiar dacă aceasta a plătit prețul pieței pentru activele beneficiarului ajutorului.
      Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a statuat că Comisia nu avea sarcina probei în ceea ce privește aspectul dacă ajutorul a fost transferat recurentei prin vânzarea activelor sub prețul pieței.
      Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept sau a denaturant faptele prin neluarea în considerare a unor indicii (aproape irefutabile) care demonstrau că pentru active fusese plătit prețul pieței.
      Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin interpretarea eronată a noțiunii de criteriu „obiect al tranzacției” și „logică economică a tranzacției” pentru instituirea unei continuități economice.
      Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a acceptat ca Comisia să ajungă la concluzia că a existat o continuitate economică pe baza doar a două dintre criteriile stabilite, toate celelalte criterii militând împotriva unei asemenea continuități.
      Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept care constă în interpretarea și în aplicarea greșită a prevederilor normative relevante care interzic concedierile colective, precum și în calificarea juridică greșită a faptelor prin aceea că a concluzionat că interzicerea concedierilor colective reprezenta un avantaj pentru NCHZ, iar nu un dezavantaj real sub forma unor costuri mai mari și prin nereducerea cuantumului pretinsului ajutor de stat cu o sumă corespunzătoare creșterii costurilor.
      Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin înlocuirea cu propria motivare a motivării din decizia contestată, având în vedere că Comisia nu a prezentat niciun argument și nicio explicație cu privire la modul în care interzicerea concedierilor colective a reprezentat un avantaj pentru NCHZ.

         (1)  – Decizia (UE) 2015/1826 a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) pus în aplicare de Slovacia în favoarea întreprinderii NCHZ [notificată cu numărul C(2014) 7359] (JO 2015, L 269, p. 71).

         (2)  – Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 1999, L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 41).


title: Cauza C-895/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Polonia) la 4 decembrie 2019 – A./Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/40

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Polonia) la 4 decembrie 2019 – A./Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Cauza C-895/19)
      (2020/C 54/44)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A.

         Pârât: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Întrebarea preliminară

      Articolul 167 coroborat cu articolul 178 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care condiționează exercitarea dreptului de deducere a taxei achitate în amonte în cursul aceleiași perioade fiscale, în care este calculat impozitul datorat pentru operațiunile care constituie achiziție comunitară de bunuri, de înscrierea impozitului datorat pentru astfel de operațiuni în declarația fiscală corespunzătoare, depusă în termenul de decădere (în Polonia, 3 luni) de la expirarea unui termen de o lună, în care a luat naștere obligația fiscală privitoare la bunurile și serviciile achiziționate?

         (1)  – JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.