title: Cauza C-119/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Wedding (Germania) la 14 martie 2013 — eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Wedding (Germania) la 14 martie 2013 — eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy
   (Cauza C-119/13)
   2013/C 164/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Wedding

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: eco cosmetics GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Virginie Laetitia Barbara Dupuy

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (1) trebuie interpretat în sensul că pârâtul poate formula o cerere de reexaminare judiciară a somației europene de plată chiar și atunci când somația de plată nu i-a fost comunicată sau notificată deloc sau nu i-a fost comunicată sau notificată în mod valabil? Prin analogie se poate invoca în această privință în special articolul 20 alineatul (1) sau articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1896/2006?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Este obligat pârâtul să respecte limite de timp pentru cererea sa de reexaminare în cazul în care somația de plată nu i-a fost comunicată sau notificată în mod valabil sau deloc? Se poate invoca în această privință în special reglementarea prevăzută la articolul 20 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1896/2006?

               3.

               De asemenea în cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Care sunt consecințele juridice din perspectiva dreptului procesual în cazul în care cererea de reexaminare este admisă; se poate invoca în această privință în mod corespunzător în special articolul 20 alineatul (3) sau articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1896/2006?

      (1)  JO L 399, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 9, p. 108.


title: Cauza T-126/11 P: Recurs introdus la 3 martie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii pronunțate la 14 decembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-1/10, Marcuccio/Comisia

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/17

         Recurs introdus la 3 martie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii pronunțate la 14 decembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-1/10, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-126/11 P)
   2011/C 120/39
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               în orice caz: anularea hotărârii atacate, în măsura în care prima instanță: (a) a declarat inadmisibile anumite concluzii (denumite în continuare „concluziile de quibus”) formulate de recurent în primă instanță (denumită în continuare „prima instanță de qua”) în cauza de qua; (b) a respins unele dintre celelalte concluzii de quibus pentru motivul că erau legate direct de concluziile declarate inadmisibile; (c) a obligat recurentul la suportarea propriilor cheltuieli de judecată aferente procedurii în prima instanță de qua (denumite în continuare „cheltuielile de judecată de quibus”);

               —

               declararea faptului că toate concluziile de quibus erau admisibile în întregime și fără nicio excepție;

               —

               în principal: admiterea în întregime și fără nicio excepție a concluziilor de quibus declarate inadmisibile sau respinse în primă instanță, astfel încât toate concluziile, care trebuie considerate ca fiind reproduse expres în prezentul recurs cu toate efectele juridice, să fie admise pe baza dispozitivului hotărârii atacate, în măsura în care nu va fi anulat, combinat cu dispozitivul hotărârii care se va pronunța în prezentul recurs;

               —

               obligarea pârâtei la restituirea către recurent a tuturor cheltuielilor, taxelor și onorariilor suportate de acestea din urmă și aferente cauzei care face obiectul prezentului recurs, pentru toate gradele de jurisdicție;

               —

               în subsidiar: trimiterea spre rejudecare a cauzei în care s-a declarat recursul la Tribunalul Funcției Publice, la un complet de judecată diferit, pentru a se pronunța din nou pe fond asupra concluziilor de quibus care au fost în mod nelegal declarate inadmisibile de prima instanță, precum și asupra concluziilor care au fost respinse în mod nelegal.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 14 decembrie 2010. Hotărârea menționată a respins în parte o acțiune având ca obiect anularea deciziei prin care se refuză rambursarea în proporție normală a diferitelor cheltuieli medicale și a deciziei prin care se refuză rambursarea complementară, și anume în proporție de 100 %, a acelorași cheltuieli medicale, precum și obligarea Comisiei la plata către recurent a unei sume pentru cheltuielile medicale care ar fi datorate.
   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive:

               1.

               primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea hotărârii atacate, în ceea ce privește „obiectul acțiunii” și „excepțiile de inadmisibilitate invocate de Comisie”;

               2.

               al doilea motiv, întemeiat pe interpretarea și aplicarea eronată, falsă și irațională a articolelor 90 și 91 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, precum și pe încălcarea ilogică a jurisprudenței în materie;

               3.

               al treilea motiv, întemeiat pe o lipsă absolută de motivare, precum și pe lipsa cercetării judecătorești, pe deformarea și denaturarea faptelor, precum și a concluziilor de quibus.


title: Cauza C-335/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 1 iulie 2011 — HK Danmark, acționând în calitate de mandatar al doamnei Jette Ring/Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/31

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 1 iulie 2011 — HK Danmark, acționând în calitate de mandatar al doamnei Jette Ring/Dansk almennyttigt Boligselskab DAB
   (Cauza C-335/11)
   2011/C 269/61
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Sø- og Handelsretten

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: HK Danmark, acționând în calitate de mandatar al doamnei Jette Ring

      Pârât: Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Persoana care, din cauza unor tulburări fizice, mentale sau fiziologice, nu poate sau poate doar într-o măsură limitată să își desfășoare activitatea de la locul de muncă în cursul unei perioade care îndeplinește cerința cu privire la durată prevăzută la punctul 45 din Hotărârea Curții din 16 iulie 2006, Navas (1), intră în sfera de aplicare a noțiunii de handicap în sensul directivei?

                           (b)

                           O stare cauzată de o afecțiune medicală diagnosticată drept incurabilă poate intra în sfera de aplicare a noțiunii de handicap în sensul directivei?

                           (c)

                           O stare cauzată de o afecțiune medicală diagnosticată drept temporară poate intra în sfera de aplicare a noțiunii de handicap în sensul directivei?

               2.

               Reducerea permanentă a capacității funcționale care nu implică necesitatea unor echipamente speciale sau a unor măsuri similare, ci doar că persoana respectivă nu poate lucra cu normă întreagă, ar trebui considerată ca fiind un handicap în sensul în care acest termen este utilizat în Directiva 2000/78/CE a Consiliului (2)?

               3.

               Programul de lucru redus reprezintă o măsură dintre cele enumerate la articolul 5 din Directiva 2000/78/CE?

               4.

               Directiva 2000/78/CE a Consiliului se opune aplicării unei dispoziții de drept național care prevede că angajatorul are dreptul de a concedia un angajat cu o perioadă de preaviz redusă în cazul în care angajatul și-a primit salariul în timpul concediului de boală pentru o perioadă totală de 120 de zile în interval de 12 luni consecutive, dacă angajatul respectiv este o persoană care trebuie considerată persoană cu handicap în sensul directivei, în condițiile în care

                           (a)

                           absența se datorează handicapului
                           sau

                           (b)

                           absența se datorează faptului că angajatorul nu a aplicat măsurile corespunzătoare în situația specifică pentru a permite unei persoane cu handicap să își desfășoare activitatea?

      (1)  Cauza C-13/05, Rec., p. I-6467.

      (2)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza T-60/11: Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Kraft Foods Global Brands/OAPI — fenaco (SUISSE PREMIUM) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative SUISSE PREMIUM — Marcă comunitară figurativă anterioară Premium — Motiv relativ de refuz — Absența unui risc de confuzie — Respingerea opoziției — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/15

         Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Kraft Foods Global Brands/OAPI — fenaco (SUISSE PREMIUM)
   (Cauza T-60/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative SUISSE PREMIUM - Marcă comunitară figurativă anterioară Premium - Motiv relativ de refuz - Absența unui risc de confuzie - Respingerea opoziției - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 200/29
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kraft Foods Global Brands LLC (Northfield, Illinois, Statele Unite) (reprezentant: M. de Justo Bailey, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Manea, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: fenaco Genossenschaft (Berna, Elveția) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 noiembrie 2010 (cauza R 522/2010-1), privind o procedură de opoziție între Kraft Foods Global Brands LLC și fenaco Genossenschaft

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Kraft Foods Global Brands LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 103, 2.4.2011


title: Cauza T-296/07: Acțiune introdusă la 6 august 2007 — Korsch/OAPI (PharmaCheck)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/20

         Acțiune introdusă la 6 august 2007 — Korsch/OAPI (PharmaCheck)
   (Cauza T-296/07)
   (2007/C 235/37)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Korsch AG (Berlin, Germania) (reprezentant: J. Grzam, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 iunie 2007 (cauza R 358/2007-4) privind marca verbală nr. 5 310 214 „PharmaCheck”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată și a cheltuielilor efectuate în fața camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PharmaCheck” pentru produse din clasa 9 (cerere de înregistrare nr. 5 310 214).

      Decizia examinatorului: respinge înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 11, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-162/10: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 – Niki Luftfahrt/Comisia („Concurență — Concentrări — Transport aerian — Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața comună — Evaluarea efectelor operațiunii asupra concurenței — Angajamente”)

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/24

         Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 – Niki Luftfahrt/Comisia
   (Cauza T-162/10) (1)

   ((„Concurență - Concentrări - Transport aerian - Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața comună - Evaluarea efectelor operațiunii asupra concurenței - Angajamente”))
   (2015/C 213/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Niki Luftfahrt GmbH (Viena, Austria) (reprezentanți: H. Asenbauer și A. Habeler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Noë, R. Sauer și N. von Lingen, ulterior S. Noë, R. Sauer și H. Leupold, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Austria (reprezentanți: inițial C. Pesendorfer, E. Riedl și A. Posch, ulterior C. Pesendorfer și M. Klamert, agenți), Deutsche Lufthansa AG (Köln, Germania) (reprezentanți: inițial S. Völcker și A. Israel, ulterior S. Völcker și J. Orologas, avocați) și Österreichische Industrieholding AG (Viena) (reprezentanți: H. Kristoferitsch, P. Lewisch și B. Kofler-Senoner, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 6690 final a Comisiei din 28 august 2009 privind declararea unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE (cazul COMP/M.5440 – Lufthansa/Austrian Airlines).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Niki Luftfahrt GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, de Österreichische Industrieholding AG și de Deutsche Lufthansa AG.

               3)

               Republica Austria suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-345/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Austria) — Gottfried Heinrich [Articolul 254 alineatul (2) CE — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 2 alineatul (3) — Regulamentul (CE) nr. 622/2003 — Siguranță aeriană — Anexă — Lista articolelor interzise la bordul aeronavelor — Lipsa publicării — Forță obligatorie]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Austria) — Gottfried Heinrich
   (Cauza C-345/06) (1)

   (Articolul 254 alineatul (2) CE - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 2 alineatul (3) - Regulamentul (CE) nr. 622/2003 - Siguranță aeriană - Anexă - Lista articolelor interzise la bordul aeronavelor - Lipsa publicării - Forță obligatorie)
   2009/C 113/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Gottfried Heinrich

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Interpretarea articolului 254 alineatul (2) din Tratatul CE și a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76) — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 622/2003 al Comisiei din 4 aprilie 2003 de stabilire a măsurilor de aplicare a standardelor comune de bază privind siguranța aeriană (JO L 89, p. 9, Ediție specială, 07/vol. 11, p. 103) — Lipsa publicării anexei la regulament, prin care sunt stabilite măsurile detaliate aplicabile pentru siguranța aviației, printre altele o listă a articolelor interzise care nu pot fi introduse la bordul aeronavelor

      Dispozitivul

   Anexa la Regulamentul (CE) nr. 622/2003 al Comisiei din 4 aprilie 2003 de stabilire a măsurilor de aplicare a standardelor comune de bază privind siguranța aeriană, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 68/2004 al Comisiei din 15 ianuarie 2004, care nu a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu are forță obligatorie în măsura în care urmărește să instituie obligații în sarcina particularilor.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza C-151/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 24 martie 2017 – Swedish Match AB/Secretary of State for Health

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 24 martie 2017 – Swedish Match AB/Secretary of State for Health
   (Cauza C-151/17)
   (2017/C 161/19)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Swedish Match AB

      Pârât: Secretary of State for Health

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 1 litera (c) și ale articolului 17 din Directiva 2014/40/UE (1) sunt nevalide ca urmare a:

               i.

               încălcării principiului general al dreptului Uniunii de nediscriminare;

               ii.

               încălcării principiului general al dreptului Uniunii de proporționalitate;

               iii.

               încălcării articolului 5 alineatul (3) TUE și a principiului Uniunii de subsidiaritate;

               iv.

               încălcării articolului 296 alineatul (2) TFUE);

               v.

               încălcării articolelor 34 și 35 TFUE; și

               vi.

               încălcării articolelor 1, 7 și 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

      (1)  Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (JO 2014, L 127, p. 1).


title: Cauza F-4/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 13 septembrie 2011 — Nastvogel/Consiliul (Funcție publică — Evaluare — Rapoarte de evaluare — Avizul comitetului pentru rapoarte de evaluare — Degradare a aprecierilor analitice — Dialog între persoana evaluată și evaluator — Consultare a diferiți superiori ierarhici — Cunoașterea activității persoanei evaluate de către al doilea evaluator — Motivare — Luare în considerare a concediilor medicale)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/22

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 13 septembrie 2011 — Nastvogel/Consiliul
   (Cauza F-4/10) (1)

   (Funcție publică - Evaluare - Rapoarte de evaluare - Avizul comitetului pentru rapoarte de evaluare - Degradare a aprecierilor analitice - Dialog între persoana evaluată și evaluator - Consultare a diferiți superiori ierarhici - Cunoașterea activității persoanei evaluate de către al doilea evaluator - Motivare - Luare în considerare a concediilor medicale)
   2011/C 362/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Nastvogel (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Vitsentzatos și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de stabilire a raportului de evaluare pentru perioada 1 iulie 2006-31 decembrie 2007

      Dispozitivul

               1.

               Anulează raportul de evaluare al doamnei Nastvogel întocmit pentru perioada 1 iulie 2006-31 decembrie 2007.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010, p. 54.


title: Cauza C-680/11: Ordonanța președintelui Camerei a noua din 14 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal — Regatul Unit) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/18

         Ordonanța președintelui Camerei a noua din 14 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal — Regatul Unit) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-680/11) (1)

   2013/C 108/42
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza C-295/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo n° 4 de Murcia (Spania) la 25 mai 2016 – Europamur Alimentacíon S.A./Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia (Spania) la 25 mai 2016 – Europamur Alimentacíon S.A./Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
   (Cauza C-295/16)
   (2016/C 305/21)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Europamur Alimentacíon S.A.

      Pârâtă: Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2005/29/CE (1) privind practicile comerciale neloiale trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale, precum articolul 14 din Legea 7/1996 din 15 ianuarie 1996 de reglementare a comerțului cu amănuntul, care are un caracter mai strict decât directiva în cauză, dat fiind că interzice în mod automat vânzarea în pierdere – inclusiv comercianților angro – prin considerarea acestei practici drept contravenție și sancționarea acesteia, ținând seama de faptul că legea spaniolă urmărește, pe lângă reglementarea pieței, și protecția intereselor consumatorilor?

               2)

               Directiva 2005/29/CE trebuie interpretată în sensul că se opune articolului 14 din Legea 7/1996 din 15 ianuarie 1996 de reglementare a comerțului cu amănuntul, inclusiv dacă această dispoziție permite înlăturarea interdicției generale de vânzare în pierdere în situațiile în care (i) contravenientul demonstrează că vânzarea în pierdere avea ca scop alinierea prețurilor sale la cele ale unuia sau ale mai multor concurenți care îi pot afecta semnificativ vânzările sau (ii) este vorba despre articole perisabile ajunse aproape de expirarea termenelor de valabilitate?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260)


title: Cauza C-331/11: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Slovacă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 1999/31/CE — Depozitele de deșeuri — Articolul 14 — Depozit de deșeuri existent — Lipsa unui plan de amenajare a spațiului — Continuarea exploatării)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/6

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-331/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 1999/31/CE - Depozitele de deșeuri - Articolul 14 - Depozit de deșeuri existent - Lipsa unui plan de amenajare a spațiului - Continuarea exploatării)
   2013/C 171/10
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Marghelis și A. Tokár, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 14 literele (a), (b) și (c) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94) — Continuarea exploatării depozitului de deșeuri Žilina — Považský Chlmec în lipsa unui plan de amenajare a spațiului

      Dispozitivul

               1.

               Prin autorizarea exploatării depozitului de deșeuri din Žilina — Považský Chlmec, fără un plan de amenajare a spațiului și în absența unei decizii definitive privind continuarea exploatării pe baza unui plan de amenajare aprobat, Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 literele (a), (b) și (c) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri.

               2.

               Obligă Republica Slovacă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza F-142/11: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2011 — ZZ/Consiliul

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/26

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2011 — ZZ/Consiliul
   (Cauza F-142/11)
   2012/C 65/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu-l promova pe reclamant la gradul AD9 după reușirea concursului EPSO/AD/113/07 „Șefi de unitate (AD9) de limbile cehă, estonă, lituaniană, letonă, maghiară, malteză, polonă, slovacă și slovenă în domeniul traducerii” și o cerere de daune-interese.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 9 decembrie 2010, precum și a deciziei subsecvente din 7 octombrie 2011;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata de daune-interese către reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-450/14: Acțiune introdusă la 17 iunie 2014 – Sumitomo Electric Industries și J-Power Systems/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/40

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2014 – Sumitomo Electric Industries și J-Power Systems/Comisia
   (Cauza T-450/14)
   2014/C 303/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Sumitomo Electric Industries Ltd (Osaka, Japonia) și J-Power Systems Corp. (Tokyo) (reprezentanți: M. Hansen, L. Crocco, J. Ruiz Calzado și S. Völcker, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei, în măsura în care în aceasta se stabilește răspunderea reclamantelor pentru o încălcare unică, complexă și continuă care include înțelegerea dintre producătorii europeni și cea dintre membrii regulați și asociați sau, cu titlu subsidiar, reducerea substanțială a amenzii;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (8) literele (a)-(c) din decizie, în măsura în care în acesta se stabilește răspunderea reclamantelor pentru o încălcare în perioada cuprinsă între 26 iulie 2006 și 10 aprilie 2008;

               —

               cu titlu mai subsidiar, anularea articolului 2 litera (m) din decizia Comisiei și reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantelor, având în vedere implicarea limitată pe fond a reclamantelor în perioada cuprinsă între 26 iulie 2006 și 10 aprilie 2008;

               —

               anularea în tot a deciziei, în măsura în care aceasta se întemeiază în principal pe probele obținute nelegal din incintele Nexans SA și Nexans France;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că Comisia nu a dovedit existența unei încălcări unice, complexe și continue constând într-un acord între producătorii asiatici și europeni, potrivit căruia cei dintâi trebuiau să se abțină să intre pe teritoriul de origine al celorlalți și viceversa, precum și un acord între întreprinderile europene de alocare a proiectelor realizate în cadrul Spațiului Economic European (SEE).

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori de fapt și de drept în aplicarea articolului 101 TFUE, în măsura în care prin decizie nu se dovedește corespunzător cerințelor legale implicarea reclamantelor pe toată durata încălcării.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori de drept și de apreciere în calcularea amenzii aplicate reclamantelor întrucât o asemenea amendă nu reflectă gravitatea încălcării și rolul extrem de limitat al reclamantelor în ceea ce privește o parte importantă a duratei încălcării.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură și a dreptului la apărare întrucât decizia atacată se întemeiază în mod considerabil pe probe pe care Comisia le-a obținut în mod nelegal în cursul inspecțiilor efectuate în incintele Nexans.


title: Cauza T-240/14 P: Recurs introdus la 22 aprilie 2014 de Jean-Pierre Bodson și alții împotriva Hotărârii din 12 februarie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-73/12, Bodson și alții/BEI

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/17

         Recurs introdus la 22 aprilie 2014 de Jean-Pierre Bodson și alții împotriva Hotărârii din 12 februarie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-73/12, Bodson și alții/BEI
   (Cauza T-240/14 P)
   2014/C 223/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Jean-Pierre Bodson (Luxemburg, Luxemburg), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Franța), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Franța), Marie-Christel Heger (Nospelt, Luxemburg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxemburg), Manuel Sutil (Luxemburg), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) și Henry von Blumenthal (Bergem, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurenții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 12 februarie 2014 în cauza F-73/12;

               —

               admiterea în consecință a pretențiilor recurenților formulate în primă instanță și, prin urmare,

                           —

                           anularea deciziilor de a aplica recurenților Decizia Consiliului de administrație al BEI din 13 decembrie 2011 care stabilește o creștere salarială limitată la 2,8 % și Decizia Comitetului de management al BEI din 14 februarie 2012 care definește o grilă de merit care conduce la pierderea a 1 % din salariu, decizii cuprinse în fișele de salariu din aprilie 2012, precum și anularea, în aceeași măsură, a tuturor deciziilor cuprinse în fișele de salariu ulterioare;

                           —

                           prin urmare,

                                       —

                                       obligarea pârâtei la plata diferenței de remunerație care rezultă din deciziile menționate anterior, a Consiliului de administrație al BEI din 13 decembrie 2011 și a Comitetului de management al BEI din 14 februarie 2012, față de aplicarea regimului salarial precedent; această diferență de remunerație trebuie majorată cu penalități de întârziere calculate de la 12 aprilie 2012, iar ulterior din data de 12 a fiecărei luni, până la plata integrală, aceste penalități fiind stabilite la nivelul ratei aplicate de BCE, majorată cu 3 puncte;

                                       —

                                       obligarea pârâtei la plata de daune interese pentru prejudiciul suferit în urma pierderii puterii de cumpărare, acest prejudiciu fiind evaluat ex aequo et bono, și, cu titlu provizoriu, la plata a 1,5 % din remunerația lunară a fiecărui recurent;

                           —

                           obligarea BEI la plata integrală a cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea pârâtei la plata integrală a cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenții invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea diferenței de natură dintre raportul de muncă contractual și raportul de muncă statutar, pe nerespectarea condițiilor fundamentale ale raportului de muncă și pe nerespectarea calificării juridice a Protocolului de acord.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o contradicție în Hotărârea Tribunalului Funcției Publice și pe o denaturare a dosarului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice, neretroactivității și previzibilității, precum și pe o denaturare a dosarului.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nerespectarea controlului erorii vădite de apreciere și a obligației de motivare.


title: Cauza T-296/09: Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2011 — EFIM/Comisia ( „Concurență — Înțelegere — Abuz de poziție dominantă — Piețele cartușelor de cerneală — Decizie de respingere a unei plângeri — Lipsa interesului comunitar” )

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/11

         Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2011 — EFIM/Comisia
   (Cauza T-296/09) (1)

   (Concurență - Înțelegere - Abuz de poziție dominantă - Piețele cartușelor de cerneală - Decizie de respingere a unei plângeri - Lipsa interesului comunitar)
   2012/C 13/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Köln, Germania) (reprezentant: D. Ehle, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Antoniadis și A. Biolan, agenți, asistați de W. Berg, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Lexmark International Technology SA (Meyrin, Elveția) (reprezentanți: R. Snelders, avocat și G. Eclair-Heath, solicitor)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 4125 a Comisiei din 20 mai 2009 de respingere a plângerii COMP/C-3/39.391 privind pretinse încălcări ale articolelor 81 CE și 82 CE săvârșite de societățile Hewlett-Packard, Lexmark, Canon și Epson pe piețele cartușelor de cerneală

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele ale Comisiei Europene.

               3.

               Lexmark International Technology SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza C-139/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Burgos – Spania) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente/Abadía Retuerta, SA [Trimitere preliminară — Mărci — Directiva 2008/95/CE — Articolul 3 alineatul (1) litera (c) — Marca verbală națională La Milla de Oro — Motive de refuz al înregistrării sau de nulitate — Semne de proveniență geografică]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/5

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Burgos – Spania) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente/Abadía Retuerta, SA
   (Cauza C-139/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 3 alineatul (1) litera (c) - Marca verbală națională La Milla de Oro - Motive de refuz al înregistrării sau de nulitate - Semne de proveniență geografică])
   (2017/C 283/07)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Burgos

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente

      Pârâtă: Abadía Retuerta, SA

      Dispozitivul

               1)

               Un semn precum „la Milla de Oro”, care face referire la caracteristica unui produs sau serviciu constând în posibilitatea de a găsi din abundență, în același loc, un asemenea produs sau serviciu, cu o valoare ridicată și de calitate superioară, nu poate constitui o indicație de proveniență geografică, având în vedere că acest semn trebuie însoțit de o denumire care desemnează un loc geografic pentru a se putea identifica spațiul fizic cu care este asociată o concentrație ridicată dintr-un produs sau serviciu cu o valoare ridicată și de calitate superioară.

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că un semn precum „la Milla de Oro”, care face referire la caracteristica unui produs sau serviciu constând în posibilitatea de a găsi din abundență, în același loc, un asemenea produs sau serviciu, cu o valoare ridicată și de calitate superioară, nu este susceptibil să fie inclus printre caracteristicile a căror utilizare ca marcă ar constitui o cauză de nulitate, în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016


title: Cauza T-477/10: Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2011 — SE-Blusen Stenau/OAPI — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative SE© SPORTS EQUIPMENT — Marca națională verbală anterioară SE So Easy — Motif relatif de refus — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/49

      Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2011 — SE-Blusen Stenau/OAPI — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT)
      (Cauza T-477/10) (1)

      (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative SE© SPORTS EQUIPMENT - Marca națională verbală anterioară SE So Easy - Motif relatif de refus - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
      (2012/C 25/95)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: SE-Blusen Stenau GmbH (Gronau, Germania) (reprezentant: O. Bischof, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Austria) (reprezentanți: M. Pachinger și S. Fürst, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 22 iulie 2010 (cauza R 1393/2009-1) privind o procedură de opoziție între SE Blusen Stenau GmbH și Sport Eybl & Sports Experts GmbH

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 22 iulie 2010 (cauza R 1393/2009-1).

                  2.

                  OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de SE-Blusen Stenau GmbH.

                  3.

                  Sport Eybl & Sports Experts GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-10/08: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/16

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda
   (Cauza C-10/08)
   (2008/C 79/29)
   Limba de procedură: finlandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: I. Koskinen și D. Triantafyllou)

      Pârâtă: Republica Finlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea în vigoare a dispozițiilor articolului 5 din Autoverolaki (legea privind impozitarea autovehiculelor) și ale articolului 102 alineatul 1 punctul 4 din Arvonlisäverolaki (legea privind taxa pe valoarea adăugată), în baza cărora, la impozitarea autovehiculelor, a aplicat aceeași valoare impozabilă autovehiculelor cu o vechime de mai puțin de trei luni și autovehiculelor noi și a aplicat autovehiculelor cu o vechime de mai puțin de șase luni un barem în baza căruia valoarea autovehiculului scade cu 0,8 % pe lună în cazul în care s-a constatat că nu există vehicule similare pe piața finlandeză, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 90 CE și nici obligațiile care îi revin în temeiul alineatelor (1) și (2) ale articolului 17 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului privind TVA-ul (1), devenite, în urma reformării Directivei 77/388/CEE, articolele 167 și 168 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului (2), în măsura în care Republica Finlanda a autorizat ca taxa prevăzută la articolul 5 din Autoverolaki să fie dedusă din TVA-ul plătit cu ocazia vânzării;

               —

               obligarea Republicii Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Importatorul unui autovehicul în Finlanda, în calitate de persoană plătitoare de TVA, trebuie ca, potrivit articolului 5 din Autoverolaki, să plătească autorităților vamale TVA-ul calculat pe baza taxei privind vehiculele („elv”), însă în măsura în care, potrivit articolului 102 alineatul 1 punctul 4 din Arvonlisäverolaki, poate deduce valoarea corespunzătoare din TVA-ul plătit cu ocazia vânzării, elv nu rămâne inclusă în valoarea vehiculului. Consumatorul nu trebuie să plătească elv dedusă. Dacă un particular a înmatriculat un vehicul pentru prima dată în Finlanda, și acesta trebuie să plătească elv autorităților vamale, însă nu o poate deduce. Acest sistem care diferențiază între vânzarea efectuată în diferite etape comerciale ale activității comerciale impozabile a plătitorului de TVA și achizițiile efectuate de consumatorii finali în alte state membre constituie o încălcare a articolului 90 CE. Într-un astfel de sistem, elv care, în urma achiziției efectuate de un particular în alt stat membru, se aplică unui vehicul de ocazie înmatriculat pentru prima dată în Finlanda, este după toate probabilitățile mai ridicat decât elv care rămâne inclusă în valoarea vehiculului de ocazie similar care este deja înmatriculat în Finlanda, în cazul în care persoana supusă taxei privind vehiculele a fost de asemenea supusă plății TVA-ului, iar vehiculul a fost vândut în cadrul activității comerciale impozabile în măsura în care, în acest din urmă caz, valoarea vehiculului nu include elv, întrucât aceasta este dedusă în întregime.
   În cauza Siilin, C-101/00, Curtea a constatat că elv nu constituia o taxă pe valoarea adăugată în sensul Celei de a șasea directive privind TVA-ul. Dreptul de a deduce elv din TVA, în temeiul unei activități comerciale impozabile, care este prevăzut de Arvonlisäverolaki, este contrar Celei de a șasea directive 77/388/CEE privind TVA-ul, potrivit căreia deducerea se poate aplica numai taxei privind valoarea adăugată.
   Potrivit Autoverolaki, valoarea unui vehicul care a fost utilizat mai puțin de trei luni nu scade, însă asemenea vehicule sunt impozitate ca vehiculele noi. Valoarea unui vehicul începe să scadă din momentul cumpărării sau al începerii utilizării acestuia. Faptul că autovehiculele de ocazie cu o vechime de mai puțin de trei luni sunt impozitate la fel ca și vehiculele noi constituie o încălcare a articolului 90 CE. Constituie de asemenea o încălcare a articolului 90 CE dispoziția din Autoverolaki potrivit căreia autovehiculelor de ocazie cu o vechime între trei și șase luni li se aplică un barem în baza căreia valoarea autovehiculului scade cu 0,8 % pe lună în cazul în care s-a constatat că nu există vehicule similare pe piața finlandeză, în măsura în care acest barem linear de scădere a valorii cu 0,8 % pe lună nu poate să garanteze că valoarea taxei ce va fi percepută nu va depăși în nici un caz valoarea taxei reziduale care este inclusă în valoarea vehiculelor similare deja înmatriculate în Finlanda.

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-210/15 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 iulie 2016 – Republica Polonă/Comisia Europeană (Recurs — FEOGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană — Regulamentele (CE) nr. 1257/1999 și nr. 1698/2005 — Pensionarea anticipată a agriculturilor — Încetarea definitivă a oricărei activități agricole comerciale)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/20

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 iulie 2016 – Republica Polonă/Comisia Europeană
   (Cauza C-210/15 P) (1)

   ((Recurs - FEOGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană - Regulamentele (CE) nr. 1257/1999 și nr. 1698/2005 - Pensionarea anticipată a agriculturilor - Încetarea definitivă a oricărei activități agricole comerciale))
   (2016/C 335/26)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Szmytkowska și D. Triantafyllou, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza T-343/12: Acțiune introdusă la 30 iulie 2012 — Grupo T Diffusión/OAPI — ABR Producción Contemporánea (Lámparas)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/38

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2012 — Grupo T Diffusión/OAPI — ABR Producción Contemporánea (Lámparas)
   (Cauza T-343/12)
   2012/C 287/69
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo T Diffusión, SA (El Prat de Llobregat, Spania) (reprezentant: A. Lasala Grimalt, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ABR Producción Contemporánea, SL (Barcelona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), din 1 iunie 2012, pronunțată în cauza R 1622/2010-3 referitoare la o procedură de declarare a nulității modelului industrial comunitar nr. 000 42 7448-0001, și declararea deplinei eficacități și validități a modelului respectiv, exonerând Grupo T Difusión, S.A. de la plata cheltuielilor de judecată efectuate de ABR și OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: modelul industrial al unei lămpi — modelul industrial comunitar înregistrat nr. 000 42 7448-0001.

      Titularul modelului industrial comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității modelului industrial comunitar: ABR Producción Contemporánea, SL.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: existența modelului industrial anterior al lămpii cu picior „Cypress”.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002.


title: Cauza T-197/07: Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Grupa Ożarów/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/38

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Grupa Ożarów/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-197/07)
   (2007/C 170/73)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Grupa Ożarów S.A. (reprezentanți: P.K. Rosiak, radca prawny și F. Puel, adwokat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră, notificat de Polonia în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei Europene C (2007) 1295 final din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de către Polonia în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1), prin care Comisia a decis că anumite aspecte din planul național polonez de alocare a cotelor de emisie de CO2 pentru perioada 2008-2012, notificat Comisiei la 30 iunie 2006, nu sunt compatibile cu articolul 9 alineatele (1) și (3), articolul 10 și articolul 13 alineatul (2), precum și cu criteriile menționate în anexa III din Directiva 2003/87/CE. Decizia atacată reduce cu 26,7 % limita maximă a emisiei de dioxid de carbon pentru anii 2008-2012 în raport cu limita propusă de Polonia prin planul național de alocare a cotelor de emisie notificat Comisiei.
   Motivele și principalele argumente ale acțiunii sunt identice cu cele din cauza T-195/07.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunităţii și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32).


title: Cauza T-352/07: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Rednap

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/62

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Rednap
   (Cauza T-352/07)
   (2007/C 269/113)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și J. Enegren, agenți)

      Pârâtă: Rednap (Malmö, Suedia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea pârâtei la plata către reclamantă a:

                           —

                           unei sume de 516 329,63 euro (cinci sute șaisprezece mii trei sute douăzeci și nouă euro și șaizeci și trei de cenți), care cuprinde 334 375,49 euro și 181 954,14 euro dobânzi de întârziere pentru perioada cuprinsă între ultima zi de plată a capitalului potrivit fiecăreia dintre notele de debit și data de 31 iulie 2007 și

                           —

                           unor dobânzi de întârziere de 72,04 euro (șaptezeci și doi euro și patru cenți) pe zi pentru datoria în temeiul contractului DE 3010 (DE) „RISE” și de 37,89 euro (treizeci și șapte euro și optzeci și nouă de cenți) pe zi pentru datoria în temeiul contractului HC 4007 (HC) „HEALTHLINE”, începând cu 1 august 2007 și până la data la care datoria va fi plătită în integralitatea sa;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită prin prezenta acțiune, care este întemeiată pe o clauză compromisorie, ca pârâta să fie obligată să-i restituie suma plătită în exces de către Comisie în cadrul executării contractelor DE 3010 (DE) „RISE” și HC 4007 (HC) „HEALTHLINE” privind proiecte de informare, pe care reclamanta le-a încheiat cu pârâta în calitatea sa de membru al unui consorțiu.
   După auditul care s-a realizat asupra conturilor pârâtei referitoare la contracte, Comisia a concluzionat că pârâta nu utilizase suma integrală plătită pentru implementarea proiectului. Reclamanta a solicitat în mai multe rânduri restituirea soldului, ceea ce a dat naștere prezentei cauze.


title: Cauza C-103/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 27 februarie 2017 – Messer France SAS, succesoare în drepturi a Praxair/Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 27 februarie 2017 – Messer France SAS, succesoare în drepturi a Praxair/Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer
   (Cauza C-103/17)
   (2017/C 161/13)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Messer France SAS, succesoare în drepturi a Praxair

      Pârâți: Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

      Întrebările preliminare

               1)

               Atunci când un stat membru nu a adoptat inițial, după intrarea în vigoare a Directivei 2003/96/CE din 27 octombrie 2003 (1), nicio dispoziție prin care să creeze o acciză pe consumul de electricitate, ci a menținut o taxă indirectă creată anterior care se aplică acestui consum, precum și taxe locale:

                           —

                           compatibilitatea taxei în discuție cu Directiva 92/12/CEE din 25 februarie 1992 (2) și cu Directiva [2003/96/CE] din 27 octombrie 2003 trebuie apreciată în raport cu condițiile prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din Directiva din 25 februarie 1992 pentru existența unei „alte taxe indirecte”, și anume urmărirea unuia sau mai multor scopuri specifice și conformitatea cu anumite norme de impozitare aplicabile accizei sau taxei pe valoarea adăugată?

                           —

                           sau menținerea unei „alte taxe indirecte” este posibilă doar în prezența accizei armonizate și, în sfârșit, în această ipoteză, contribuția în discuție ar putea fi considerată o astfel de acciză, a cărei compatibilitate cu cele două directive ar trebui apreciată în raport cu ansamblul normelor de armonizare prevăzute de acestea?

               2)

               Trebuie să se considere că o contribuție bazată pe consumul de electricitate care generează venituri alocate atât finanțării unor cheltuieli legate de producția de electricitate din surse regenerabile și de cogenerare, cât și punerii în aplicare a unei egalizări tarifare geografice și a unei reduceri a prețului electricității pentru gospodăriile aflate într-o situație precară, urmărește scopuri specifice în sensul dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) din Directiva din 25 februarie 1992, reluate la articolul 1 alineatul (2) din Directiva din 16 decembrie 2008 (3)?

               3)

               În ipoteza în care numai unele dintre scopurile urmărite ar putea fi calificate drept specifice în sensul acestor dispoziții, contribuabilii pot solicita totuși rambursarea totală a contribuției în litigiu sau numai o rambursare parțială, în funcție de partea pe care o reprezintă, în totalul cheltuielilor pe care le finanțează, cheltuielile care nu ar corespunde unui scop specific?

               4)

               În ipoteza în care, în funcție de răspunsul dat la întrebările anterioare, regimul contribuției la serviciul public de electricitate este, în tot sau în parte, incompatibil cu normele privind impozitarea electricității prevăzute de dreptul Uniunii, articolul 18 alineatul (10) al doilea paragraf din Directiva din 27 octombrie 2003 trebuie interpretat în sensul că, până la 1 ianuarie 2009, respectarea ratelor minime de impozitare prevăzute de această directivă constituie, dintre normele privind impozitarea electricității prevăzute de dreptul Uniunii, singura obligație care se impune Franței?

      (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98).

      (2)  Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129).

      (3)  Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (JO L 9, p. 12).


title: Cauza T-245/12: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2013 — Gamesa Eólica/OAPI — Enercon (Degrade de nuanțe de verde) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Motiv absolut de refuz — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare constând într-un degrade de nuanțe de verde — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 62 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/13

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2013 — Gamesa Eólica/OAPI — Enercon (Degrade de nuanțe de verde)
   (Cauza T-245/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Motiv absolut de refuz - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare constând într-un degrade de nuanțe de verde - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 62 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2013/C 377/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Sanz Cerralbo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Enercon GmbH (Aurich, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 martie 2012 (cauza R 260/2011-1) privind o procedură de declarare a nulității între Gamesa Eólica SL și Enercon GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 1 martie 2012 (cauza R 260/2011-1).

               2.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Gamesa Eólica, SL.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-388/12: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2013 — Singer/OAPI — Cordia Magyarország (CORDIO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CORDIO — Marca comunitară verbală anterioară CORDIA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/29

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2013 — Singer/OAPI — Cordia Magyarország (CORDIO)
   (Cauza T-388/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CORDIO - Marca comunitară verbală anterioară CORDIA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 45/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Daniela Singer (Obertrubach, Germania) (reprezentant: B. Korom, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: A. Nagy, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 iulie (cauza R 1842/2011-2) privind o procedură de opoziție între Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt și doamna Daniela Singer

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Daniela Singer suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de OAPI.

               3.

               Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 331, 27.10.2012.


title: Cauza C-660/13: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2013 — Consiliul Uniunii Europene/Comisia Europeană

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/26

         Acțiune introdusă la 13 decembrie 2013 — Consiliul Uniunii Europene/Comisia Europeană
   (Cauza C-660/13)
   2014/C 45/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. De Elera, E. Finnegan, P. Mahnič Bruni, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei C(2013) 6355 final a Comisiei din 3 octombrie 2013 privind semnarea addendumului la memorandumul de înțelegere privind o contribuție financiară elvețiană;

               —

               menținerea efectelor deciziei până la înlocuirea acesteia;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul cererii introductive, Consiliul a solicitat, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei C(2013) 6355 final a Comisiei din 3 octombrie 2013 privind semnarea addendumului la memorandumul de înțelegere privind o contribuție financiară elvețiană (denumită în continuare „decizia atacată”) (1).

               2.

               Decizia atacată, prin care Comisia a împuternicit doi dintre membrii săi să semneze memorandumul menționat anterior fără autorizarea prealabilă a Consiliului, este considerată nelegală de către Consiliu, întrucât reprezintă o încălcare a principiilor fundamentale ale dreptului Uniunii prevăzute în tratate. Mai exact, acțiunea în anulare se întemeiază pe două motive:

                           1.

                           Decizia Comisiei încalcă principiul repartizării competențelor cuprins în articolul 13 alineatul (2) TUE și, în consecință, principiul echilibrului instituțional.

                           2.

                           Acțiunea Comisiei care a condus la adoptarea deciziei și la semnarea addendumului încalcă principiul cooperării loiale cuprins în articolul 13 alineatul (2) TUE.

               3.

               În ceea ce privește primul motiv, semnând singură addendumul la memorandumul de înțelegere cu Elveția, în numele Uniunii și fără autorizarea prealabilă a Consiliului, Comisia a acționat cu încălcarea principiului repartizării competențelor prevăzut la articolul 13 alineatul (2) TUE întrucât și-a asumat competența de a decide în privința politicii Uniunii, care este o atribuție a Consiliului, potrivit articolului 16 TUE, încălcând în consecință principiul echilibrului instituțional.

               4.

               În ceea ce privește al doilea motiv, Consiliul consideră că acțiunea Comisiei nu a respectat principiul cooperării loiale și formulează patru critici: (1) încălcarea în mod conștient a competențelor de care beneficiază Consiliul în temeiul articolului 16 TUE și, așadar, nerespectarea principiului repartizării competențelor cuprins în articolul 13 alineatul (2) TUE și, în consecință, a principiului echilibrului instituțional; (2) nerespectarea în mod conștient și unilateral a rolului statelor membre în materie, cu încălcarea principiului atribuirii competențelor cuprins în articolul 4 alineatul (1) TUE; (3) acționarea în mod intenționat într-o manieră care a făcut ineficace eforturile Consiliului de a corecta situația creată de Comisie; și (4) acționarea în mod conștient într-o manieră care a compromis principiul unității în reprezentarea externă a Uniunii.

      (1)  Documentul C(2013) 6355 final al Comisiei din 3 octombrie 2013.


title: Cauzele conexate C-78/08-C-80/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, în lichidare/Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08) și Ministero delle Finanze/Michele Franchetto (C-80/08) (Trimitere preliminară — Admisibilitate — Ajutoare de stat — Avantaje fiscale acordate societăților cooperative — Calificare drept ajutor de stat în sensul articolului 87 CE — Compatibilitate cu piața comună — Condiții)

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, în lichidare/Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08) și Ministero delle Finanze/Michele Franchetto (C-80/08)
   (Cauzele conexate C-78/08-C-80/08) (1)

   (Trimitere preliminară - Admisibilitate - Ajutoare de stat - Avantaje fiscale acordate societăților cooperative - Calificare drept ajutor de stat în sensul articolului 87 CE - Compatibilitate cu piața comună - Condiții)
   2011/C 311/06
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate, (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, în lichidare (C-79/08), Ministero delle Finanze (C-80/08)

      Pârâți: Paint Graphos scarl (C-78/08), Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08), Michele Franchetto (C-80/08)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea articolelor 81 CE, 87 CE și 88 CE, a Regulamentului (CE) nr. 1435/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind statutul societății cooperative europene (SCE)(JO L 207, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 259) și a Directivei 2003/72/CE a Consiliului din 22 iulie 2003 de completare a statutului societății cooperative europene în legătură cu participarea lucrătorilor (JO L 207, p. 25, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 207) — Noțiunea de ajutoare acordate de stat — Lege italiană prin care se acordă facilități fiscale societăților cooperative agricole, de producție și de lucrători

      Dispozitivul

   Scutiri fiscale precum cele în cauză în acțiunile principale, acordate societăților cooperative de producție și de lucrări în temeiul unei reglementări naționale de tipul celei prevăzute la articolul 11 din Decretul Președintelui Republicii nr. 601 din 29 septembrie 1973 de reglementare a avantajelor fiscale, în versiunea în vigoare în perioada 1984-1993, nu constituie un „ajutor de stat” în sensul articolului 87 alineatul (1) CE decât în măsura în care toate condițiile de aplicare a acestei dispoziții sunt îndeplinite. În ceea ce privește o situație precum cea care a condus la litigiile cu care este sesizată instanța de trimitere, va fi de competența acesteia să aprecieze mai exact caracterul selectiv al scutirilor fiscale în cauză, precum și eventuala justificare a acestora prin natura sau economia generală a sistemului fiscal național din care fac parte, stabilind în special dacă societățile cooperative în cauză în acțiunile principale se află în realitate într o situație comparabilă cu aceea a altor operatori constituiți sub forma unor entități juridice cu scop lucrativ și, în caz afirmativ, dacă tratamentul fiscal mai favorabil rezervat societăților cooperative menționate este, pe de o parte, inerent principiilor esențiale ale sistemului de impozitare aplicabil în statul membru în cauză și, pe de altă parte, conform cu principiile coerenței și proporționalității.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza T-95/07: Acțiune introdusă la 30 martie 2007 — Aventis Pharma/OAPI — Altana Pharma (PRAZOL)

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/32

         Acțiune introdusă la 30 martie 2007 — Aventis Pharma/OAPI — Altana Pharma (PRAZOL)
   (Cauza T-95/07)
   (2007/C 117/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Aventis Pharma SA (Antony, Franța) (reprezentant: R. Gilbey, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Altana Pharma AG (Konstanz, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din data de 8 februarie 2007, cauza R 302/2005-4 și confirmarea deciziei diviziei de opoziție din 26 ianuarie 2005;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Altana Pharma AG

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PRAZOL ”pentru bunuri din clasa 5 — cererea nr. 1 154 269

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca națională verbală „PREZAL ”pentru bunuri din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția.

      Motivele invocate: camera de recurs nu a comparat mărcile în ansamblu, luând în considerare toți factorii pertinenți.


title: Cauza C-74/07 P: Recurs introdus la 12 februarie 2007 de către Luciano Lavagnoli împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 23 noiembrie 2006 în cauza T-422/04, Lavagnoli/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/2

         Recurs introdus la 12 februarie 2007 de către Luciano Lavagnoli împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 23 noiembrie 2006 în cauza T-422/04, Lavagnoli/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-74/07 P)
   (2007/C 129/02)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Luciano Lavagnoli (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curall și H. Kraemer, agenți)
   Concluziile recurentului

               —

               anularea hotărârii Tribunalului pronunțate în 23 noiembrie 2006 în cauza T-422/04;

               —

               admiterea concluziilor prezentate în primă instanță și, prin urmare, constatarea admisibilității și temeiniciei acțiunii în cauza T-422/04;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               stabilirea cheltuielilor de judecată și obligarea Comisiei Europene la plata acestora.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentul invocă trei motive în susținerea recursului.
   Prin primul motiv, recurentul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea dispozițiilor generale de aplicare (DGE) a articolului 45 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și a Ghidului administrativ privind evaluarea și promovarea funcționarilor, prin aceea că a apreciat, la punctele 53-75 din hotărârea atacată, că DGE-urile susmenționate nu impun un raport automat între punctele de prioritate de care dispun direcțiile generale (PPDG) și punctele de merit, și că PPDG au fost corect atribuite în speță.
   Prin cel de-al doilea motiv, recurentul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de procedură prin aceea că a refuzat, la punctele 59 și 67 din aceeași hotărâre, să admită cererile formulate de recurent referitoare la desfășurarea procedurii, și anume obligarea Comisiei să prezinte punctele atribuite funcționarilor promovabili în raport cu punctele lor de merit, precum și metoda de comparare folosită în vederea realizării analizei comparative a meritelor funcționarilor.
   Prin cel de-al treilea motiv, recurentul susține că, la punctele 76-100 din hotărârea atacată, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin nerespectarea procedurii de evaluare și promovare definite de DGE-urile articolelor 43 și 45 din Statutul funcționarilor și de Ghidul administrativ citat anterior, precum și prin reținerea unei interpretări eronate a articolului 90 din Statutul funcționarilor.


title: Cauza C-330/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 1 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – Piotr Zarski/Andrzej Stadnicki (Trimitere preliminară — Combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale — Directiva 2011/7/UE — Contracte de închiriere comercială pe durată nedeterminată — Întârzieri în efectuarea plății chiriei — Contracte încheiate înaintea expirării termenului de transpunere a acestei directive — Reglementare națională — Excludere din domeniul de aplicare în timp al directivei menționate la astfel de contracte)

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/11

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 1 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – Piotr Zarski/Andrzej Stadnicki
   (Cauza C-330/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale - Directiva 2011/7/UE - Contracte de închiriere comercială pe durată nedeterminată - Întârzieri în efectuarea plății chiriei - Contracte încheiate înaintea expirării termenului de transpunere a acestei directive - Reglementare națională - Excludere din domeniul de aplicare în timp al directivei menționate la astfel de contracte))
   (2017/C 249/15)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Warszawie

      Părțile din procedura principală

      Reclamant și apelant: Piotr Zarski

      Pârât și intimat: Andrzej Stadnicki

      Dispozitivul

   Articolul 12 alineatul (4) din Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale trebuie interpretat în sensul că statele membre pot exclude din domeniul de aplicare al acestei directive întârzierile în efectuarea plăților în executarea unui contract încheiat înainte de 16 martie 2013 chiar și atunci când întârzierile respective survin ulterior acestei date.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza C-597/15 P: Recurs introdus la 13 noiembrie 2015 de Diapharm GmbH & Co. KG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2015 în cauza T-620/14, Diapharm GmbH & Co. KG/Comisia Europeană

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/25

         Recurs introdus la 13 noiembrie 2015 de Diapharm GmbH & Co. KG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2015 în cauza T-620/14, Diapharm GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-597/15 P)
   (2016/C 016/31)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Diapharm GmbH & Co. KG (reprezentanți: M. Weidner, T. Guttau, N. Hußmann, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               organizarea unei ședințe de audiere a pledoariilor;

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2015 în cauza T-620/14;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea concluziilor sale, recurenta invocă două motive:

               —

               erori de procedură: Tribunalul și-a motivat, în parte, în mod insuficient decizia. Tribunalul nu a examinat în mod detaliat conținutul scrisorii Comisiei prin care se pune capăt pretinsei inacțiuni și a adoptat astfel o decizie eronată.

               —

               încălcarea dreptului Uniunii: Tribunalul a refuzat în mod neîntemeiat să recunoască îndeplinirea condițiilor prevăzute la articolul 265 TFUE, dat fiind că nu s-a pus capăt inacțiunii Comisiei. În plus, Tribunalul a apreciat în mod incorect Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 (1), în special articolele 17 și 28. Mențiunile de sănătate autorizate și cele aflate în suspans nu pot fi considerate echivalente. Consecințele juridice care decurg din dispozițiile tranzitorii nu sunt suficient de previzibile. În sfârșit, contrar aprecierilor efectuate de Tribunal, recurenta este afectată în mod direct și nefavorabil de inacțiunea continuă a Comisiei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare, JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244.


title: Cauza C-289/08: Acțiune introdusă la 1 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/33

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-289/08)
   (2008/C 223/52)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și A. Sipos, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a elaborat planuri de urgență externe pentru măsurile care trebuie luate în exteriorul entităților care intră sub incidența articolului 9 din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (1), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (c) din această directivă;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta arată că elaborarea planurilor de urgență externe pentru măsurile care trebuie luate în exteriorul entităților care intră sub incidența articolului 9 din Directiva 96/82/CE reprezintă o cerință fundamentală a acestei directive. Marele Ducat al Luxemburgului nu și-ar fi îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei în măsura în care nu ar fi elaborat astfel de planuri pentru opt entități operaționale situate pe teritoriul său.

      (1)  JO 1997, L 10, p. 13, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 8.


title: Cauza C-378/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 22 iunie 2017 – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána/Workplace Relations Commission

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 22 iunie 2017 – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána/Workplace Relations Commission
   (Cauza C-378/17)
   (2017/C 283/36)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána

      Intimată: Workplace Relations Commission

      Întrebarea preliminară

   Atunci când

               a)

               un organ național este constituit prin lege și are competența generală de a asigura, inter alia, aplicarea dreptului Uniunii într-un domeniu specific;

               b)

               dreptul național impune ca un asemenea organ să nu aibă competență într-o serie limitată de situații în care o cale de atac efectivă ar impune înlăturarea aplicării unei norme naționale, în temeiul dreptului național sau a dreptului Uniunii; și

               c)

               instanțe naționale corespunzătoare ar avea competența de a pronunța orice decizie adecvată de înlăturare a aplicării dreptului național, necesară pentru a asigura respectarea normei de drept al Uniunii în discuție, ar avea competența de a soluționa cauze în care o asemenea cale de atac este necesară, ar avea competența în asemenea cauze de a adopta orice măsură impusă de dreptul Uniunii și considerată conformă cu principiile echivalenței și efectivității în jurisprudența Uniunii,

         organul constituit prin lege trebuie să fie totuși considerat a avea competența să soluționeze o cale de atac împotriva unei norme de drept național contestată din perspectiva încălcării dreptului Uniunii relevant și, în cazul în care admite calea de atac respectivă, trebuie să înlăture aplicarea acelei norme naționale, deși dreptul național conferă unei instanțe constituite în temeiul Constituției, iar nu organului în discuție, competență în toate cauzele în care validitatea unei norme este contestată, indiferent din orice motiv, sau în care se solicită înlăturarea aplicării unei norme?


title: Cauza T-64/14: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2014 — Good Luck Shipping/Consiliul

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/28

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2014 — Good Luck Shipping/Consiliul
   (Cauza T-64/14)
   2014/C 93/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Good Luck Shipping LLC (Dubai, Emiratele Arabe Unite) [reprezentanți: F. Randolph, QC (Queen's Counsel), M. Lester, Barrister și M. Taher, Solicitor]

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2013/661/PESC a Consiliului din 15 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 18) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 3);

               —

               declararea inaplicabilității Deciziei 2013/497/PESC a Consiliului din 10 octombrie 2013 (1) și a Regulamentului (UE) nr. 971/2013 al Consiliului din 10 octombrie 2013 (2) („măsurile din octombrie”);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, potrivit căruia măsurile din octombrie ar trebui declarate inaplicabile în măsura în care îi sunt aplicabile reclamantei și întrucât nu au un temei legal.

               2.

               Al doilea motiv, potrivit căruia Consiliul a încălcat așteptările legitime ale reclamantei și principiile caracterului definitiv al deciziilor, securității juridice, non bis in idem, res iudicata și principiul nediscriminării.

               3.

               Al treilea motiv, potrivit căruia Consiliul și-a încălcat obligația de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv, potrivit căruia Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantei.

               5.

               Al cincilea motiv, potrivit căruia Consiliul a săvârșit o eroare vădită în aprecierea potrivit căreia oricare dintre criteriile de includere pe listă sunt îndeplinite în ceea ce o privește pe reclamantă și nu a reușit să prezinte dovezi care să justifice desemnarea reclamantei.

               6.

               Al șaselea motiv, potrivit căruia măsurile contestate încalcă drepturile fundamentale ale reclamantei, inclusiv dreptul acesteia la respectarea reputației și a proprietății sale.

               7.

               Al șaptelea motiv, potrivit căruia Consiliul a săvârșit un abuz de putere atunci când a adoptat măsurile contestate; vizarea reclamantei prin încălcarea unei hotărâri a Curții nu reprezintă o exercitare adecvată a competențelor.

      (1)  Decizie de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului. (JO L 272, p. 46).

      (2)  Regulament de modificare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului. (JO L 272, p. 1).


title: Cauza C-226/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 8 mai 2014 – Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 8 mai 2014 – Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Cauza C-226/14)
   2014/C 303/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Eurogate Distribution GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Întrebările preliminare

               —

               Întrebarea 1: Este contrară dispozițiilor Directivei 77/388/CEE (1) perceperea taxei pe valoarea adăugată la import pentru bunuri care au fost reexportate ca bunuri necomunitare pentru care, însă, a luat naștere o datorie vamală ca urmare a încălcării unei obligații prevăzute la articolul 204 din Codul vamal (2) – în acest caz: neefectuarea înregistrării în evidențele contabile corespunzătoare a scoaterii mărfurilor dintr-un depozit vamal cel mai târziu la momentul acestei scoateri?
               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1:

               —

               Întrebarea 2: Prevederile Directivei 77/388/CEE impun perceperea taxei pe valoarea adăugată la import pentru bunuri în asemenea cazuri ori statele membre dispun de o marjă de apreciere în această privință?
               și

               —

               Întrebarea 3: Un depozitar vamal, care, în cadrul unor raporturi care implică o prestare de servici, introduce bunuri provenite dintr-o țară terță în depozitul său vamal fără a putea dispune de aceste bunuri, datorează taxa pe valoarea adăugată la import, care a luat naștere ca urmare a încălcării obligației care îi revine în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Directiva 77/388/CEE coroborat cu articolul 204 alineatul (1) din Codul vamal, chiar și în cazul în care bunurile nu sunt utilizate în scopul operațiunilor sale taxabile în sensul articolului 17 alineatul (2) litera (a) din Directiva 77/388/CEE?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, JO L 145, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza C-518/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 26 septembrie 2013 — The Queen on application of Eventech Ltd/The Parking Adjudicator

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 26 septembrie 2013 — The Queen on application of Eventech Ltd/The Parking Adjudicator
   (Cauza C-518/13)
   2013/C 367/43
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Queen on application of Eventech Ltd

      Pârât: The Parking Adjudicator

      Interested parties: London Borough of Camden, Transport for London

      Întrebările preliminare

               1.

               În împrejurările prezentei cauze, constituie o utilizare a „resurselor de stat”, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, faptul că o bandă pentru circulația autobuzelor de pe un drum public este pusă la dispoziția „Black Cabs” însă nu și la dispoziția „minicabs” în intervalele orare de utilizare a respectivei benzi de circulație?

               2.

                           (a)

                           În stabilirea aspectului dacă faptul că o bandă pentru circulația autobuzelor de pe un drum public este pusă la dispoziția „Black Cabs” însă nu și la dispoziția „minicabs” în intervalele orare de utilizare a respectivei benzi de circulație este selectiv în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, care este obiectivul relevant în funcție de care trebuie să se aprecieze dacă „Black Cabs” și „minicabs” se găsesc într-o situație juridică și de fapt comparabilă?

                           (b)

                           În cazul în care se poate dovedi că obiectivul relevant, în sensul întrebării 2 litera (a), este cel puțin în parte acela de a crea un sistem de transport sigur și eficient și că există considerații de siguranță și/sau de eficiență care justifică faptul că „Black Cabs” sunt autorizate să se deplaseze pe benzile pentru circulația autobuzelor și care nu se aplică în același mod pentru „minicabs”, se poate considera că măsura nu este selectivă în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE?

                           (c)

                           Pentru a răspunde la întrebarea 2 litera (b) trebuie să se examineze dacă statul membru care invocă această justificare a dovedit, în plus, că tratamentul favorabil acordat „Black Cabs” în comparație cu cel acordat „minicabs” este proporțional și că nu depășește ceea ce este necesar?

               3.

               Faptul că o bandă pentru circulația autobuzelor de pe un drum public este pusă la dispoziția „Black Cabs” însă nu și la dispoziția „minicabs” în intervalele orare de utilizare a respectivei benzi de circulație este de natură să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, în condițiile în care drumul în discuție este situat în centrul Londrei și nu există niciun obstacol în calea cetățenilor din alte state membre să dețină sau să conducă „Black Cabs” sau „minicabs”?