title: Cauza T-455/21: Acțiune introdusă la 2 august 2021 – Nomura International și Nomura Holdings/Comisia

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/16

      Acțiune introdusă la 2 august 2021 – Nomura International și Nomura Holdings/Comisia
      (Cauza T-455/21)
      (2021/C 412/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Nomura International plc (Londra, Regatul Unit) și Nomura Holdings, Inc. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: W. Howard, avocat, M. Demetriou și C. Thomas, barristers, și N. Seay și S. Whitfield, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot sau în parte a articolului 1 a patra liniuță din Decizia C(2021) 3489 final a Comisiei din 20 mai 2021 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (AT.40324 – Obligațiuni de stat europene) și, în consecință, anularea în tot sau în parte a constatării de către Comisie a răspunderii reclamantelor;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea în tot sau în parte a articolului 2 a doua liniuță din Decizia C(2021) 3489 final și, în consecință, anularea în tot sau în parte a amenzii aplicate reclamantelor;

                  —

                  cu titlu și mai subsidiar, reducerea semnificativă a amenzii aplicate reclamantelor la articolul 2 a doua liniuță din Decizia C(2021) 3489 final la suma pe care Tribunalul o va considera adecvată;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit săvârșirea de către reclamante a unei încălcări „prin obiect” a articolului 101 alineatul (1) TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de apreciere în fapt și/sau în drept în ceea ce privește calificarea contactelor în cauză și atunci când a stabilit, în consecință, caracterul anticoncurențial al acestora.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de apreciere în fapt și/sau în drept în ceea ce privește durata încălcării pretins săvârșite de reclamante.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de apreciere în fapt și/sau în drept atunci când a stabilit existența unei încălcări unice și continue între 18 ianuarie 2011 și 28 noiembrie 2011.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcări ale unor norme fundamentale de procedură și ale tratatelor în ceea ce privește chestiunea răspunderii, inclusiv prezentarea de către Comisie a concluziilor sale și calificarea de către aceasta a contactelor în discuție, precum și pe încălcarea principiului egalității de tratament în ceea ce privește stabilirea duratei participării reclamantelor la presupusa încălcare.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de apreciere în fapt atunci când a adoptat o valoare de înlocuire a valorii vânzărilor bazată pe ipoteze care sunt de fapt inexacte material și nu a justificat utilizarea acestei valori; în plus, metoda propusă este în orice caz eronată în sine.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcări ale principiilor generale al proporționalității, al egalității de tratament și al individualizării sancțiunilor în ceea ce privește calculul amenzii aplicate reclamantelor pe baza valorii de înlocuire a valorii vânzărilor reținută de Comisie.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, precum și a obligației de motivare în ceea ce privește prezentarea de către Comisie a valorii de înlocuire a valorilor vânzărilor.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe erori de apreciere în fapt și pe încălcarea principiului egalității de tratament în aprecierea gravității participării reclamantelor la pretinsa încălcare.

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a ținut seama, în calcularea amenzii care le-a fost aplicată reclamantelor, de rolul limitat al acestora, ca circumstanță atenuantă.


title: Cauza T-460/21: Acțiune introdusă la 3 august 2021 – MCO (IP)/EUIPO – C8 (C2 CYPRUS CASINOS)

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/17

      Acțiune introdusă la 3 august 2021 – MCO (IP)/EUIPO – C8 (C2 CYPRUS CASINOS)
      (Cauza T-460/21)
      (2021/C 412/18)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: MCO (IP) Holdings Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: A. Roughton, Barrister at law)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: C8 (Issy-les-Moulineaux, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul/Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative care cuprinde elementul verbal „C2 CYPRUS CASINOS” – Cererea de înregistrare nr. 17 867 693

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 mai 2021 în cauza R 908/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și autorizarea înregistrării mărcii (cerere înscrisă la EUIPO cu numărul 017867693);

                  —

                  obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată;

                  —

                  obligarea C8 la plata propriilor cheltuieli de judecată;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de MCO(IP) Holdings Limited.

         Motivele invocate

                  —

                  aplicarea eronată a principiului interdependenței, fapt care a condus la respingerea în mod eronat a înregistrării semnului;

                  —

                  aplicarea eronată a principiului interdependenței, fapt care a determinat camera de recurs să respingă în mod eronat acțiunea;

                  —

                  aplicarea eronată a principiului interdependenței prin admiterea opoziției și, prin urmare, prin respingerea în mod eronat a înregistrării semnului.


title: Cauza T-461/21: Acțiune introdusă la 3 august 2021 – MCO (IP)/EUIPO – C8 (C2)

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/18

      Acțiune introdusă la 3 august 2021 – MCO (IP)/EUIPO – C8 (C2)
      (Cauza T-461/21)
      (2021/C 412/19)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: MCO (IP) Holdings Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: A. Roughton, Barrister at law)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: C8 (Issy-les-Moulineaux, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative care cuprinde elementul verbal „C2” – Cererea de înregistrare nr. 17 867 689

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 mai 2021 în cauza R 909/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și autorizarea înregistrării mărcii (cerere înscrisă la EUIPO cu numărul 017867689);

                  —

                  obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată;

                  —

                  obligarea C8 la plata propriilor cheltuieli de judecată;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de MCO(IP) Holdings Limited.

         Motivele invocate

                  —

                  aplicarea eronată a principiului interdependenței, fapt care a condus la respingerea în mod eronat a înregistrării semnului;

                  —

                  aplicarea eronată a principiului interdependenței, fapt care a determinat camera de recurs să respingă în mod eronat acțiunea;

                  —

                  aplicarea eronată a principiului interdependenței prin admiterea opoziției și, prin urmare, prin respingerea în mod eronat a înregistrării semnului.


title: Cauza T-470/21: Acțiune introdusă la 30 iulie 2021 – Klymenko/Consiliul

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/19

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2021 – Klymenko/Consiliul
      (Cauza T-470/21)
      (2021/C 412/20)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moscova, Rusia) (reprezentant: M. Cessieux, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea admisibilității acțiunii domnului Oleksandr Viktorovych Klymenko;

                  —

                  constatarea faptului că prin adoptarea măsurilor restrictive, anulate sau nu, împotriva domnului Klymenko, referitoare la:

                              —

                              Decizia (PESC) 2021/394 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/391 al Consiliului din 4 martie 2021;

                              —

                              Decizia (PESC) 2020/373 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/370 al Consiliului din 5 martie 2020;

                              —

                              Decizia (PESC) 2019/354 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/352 al Consiliului din 4 martie 2019;

                              —

                              Decizia (PESC) 2018/33 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/326 al Consiliului din 5 martie 2018;

                              —

                              Decizia (PESC) 2017/381 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017;

                              —

                              Decizia (PESC) 2016/318 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016;

                              —

                              Decizia (PESC) 2015/364 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015;

                  —

                  Consiliul Uniunii Europene a angajat răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene;

                  —

                  constatarea faptului că, în consecință, Uniunea Europeană este obligată să repare prejudiciul reclamantului care rezultă din aceasta;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene să repare prejudiciul care rezultă din atingerea adusă onorabilității și reputației care se ridică la 50 000 de euro, la care trebuie adăugate dobânzile legale și orice altă sumă care ar fi justificată;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene să îi acorde reclamantului o sumă de 500 de euro pentru fiecare lună în care numele acestuia a fost înscris pe listele în litigiu pentru repararea prejudiciului său moral care rezultă din dificultățile cauzate vieții sale cotidiene și din atingerea adusă sănătății sale, la care trebuie adăugate dobânzile legale și orice altă sumă care ar fi justificată;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe insuficiența motivării, care constituie o atingere adusă principiului respectării dreptului la apărare și dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea de apreciere care rezultă din încălcarea de către Consiliu a obligației sale de a dovedi temeinicia măsurilor restrictive adoptate.


title: Cauza T-479/21: Acțiune introdusă la 7 august 2021 – Haswani/Consiliul

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/20

      Acțiune introdusă la 7 august 2021 – Haswani/Consiliul
      (Cauza T-479/21)
      (2021/C 412/21)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: George Haswani (Yabroud, Siria) (reprezentant: G. Karouni, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant, anularea:

                              —

                              Deciziei (PESC) 2021/855 a Consiliului din 27 mai 2021 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC;

                              —

                              Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/848 al Consiliului din 27 mai 2021 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                        în consecință,

                  —

                  dispunerea eliminării numelui domnului George Haswani din anexele la actele sus-menționate;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata sumei de 100 000 euro cu titlu de despăgubiri morale;

                  —

                  în temeiul articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, potrivit căruia partea care cade în pretenții este obligată la plata cheltuielilor de judecată, domnul Haswani solicită ca Consiliul să își suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele pe care el le-a prezentat și cu privire la care își rezervă dreptul de a le justifica în cursul procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil. Reclamantul reproșează Consiliului că i-a încălcat dreptul la apărare, în special dreptul de a fi ascultat înainte să fie luată decizia de menținere a includerii numelui său pe lista de sancțiuni.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare. Se reproșează Consiliului că s-a mulțumit să invoce considerații vagi și generale fără a menționa, în mod specific și concret, motivele pentru care acesta consideră, în exercitarea puterii sale discreționare de apreciere, că reclamantul trebuie să facă obiectul măsurilor restrictive în cauză.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității în atingerea adusă drepturilor fundamentale. Reclamantul apreciază în acest sens că măsura luată în privința sa este disproporționată prin raportare la obiectivul urmărit și constituie o ingerință disproporționată în libertatea de a desfășura o activitate comercială și în dreptul de proprietate, pentru motivul că măsura menționată vizează orice activitate economică influentă, fără alt criteriu.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe lipsa de probe. Reclamantul susține că, potrivit unei jurisprudențe constante, efectivitatea controlului jurisdicțional impune printre altele ca, în cadrul controlului legalității motivelor pe care se întemeiază decizia de includere sau de menținere a numelui unei persoane determinate pe listele de persoane vizate de sancțiuni, instanța Uniunii să se asigure că această decizie se întemeiază pe o bază factuală suficient de solidă. Or, afirmațiile Consiliului referitoare atât la „legături strânse cu regimul”, cât și cele care se raportau la un pretins rol de intermediar în cadrul tranzacțiilor petroliere dintre regim și Statul Islamic sunt lipsite de orice temei și trebuie așadar să fie respinse în mod definitiv.

                  5.

                  Al cincilea motiv referitor la cererea de despăgubire pentru repararea prejudiciilor suferite.


title: Cauza T-481/21: Acțiune introdusă la 9 august 2021 – Foz/Consiliul

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/21

      Acțiune introdusă la 9 august 2021 – Foz/Consiliul
      (Cauza T-481/21)
      (2021/C 412/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Samer Foz (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: L. Cloquet, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Deciziei (PESC) 2021/855 a Consiliului Uniunii Europene din 27 mai 2021 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (1), în măsura în care i se aplică reclamantului;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/848 al Consiliului Uniunii Europene din 27 mai 2021 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (2), în măsura în care i se aplică reclamantului, și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv. În opinia reclamantului, Consiliul a săvârșit o eroare vădită în cadrul aprecierii situației de fapt, atunci când a considerat că reclamantul susține regimul sirian și beneficiază de pe urma acestuia și atunci când a considerat că reclamantul este un important om de afaceri care își desfășoară activitatea în Siria.

         (1)  Deciziei (PESC) 2021/855 a Consiliului din 27 mai 2021 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2021 L 188, p. 90).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/848 al Consiliului din 27 mai 2021 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2021 L 188, p. 18).


title: Cauza T-483/21: Acțiune introdusă la 9 august 2021 – Polskie sieci elektroenergetyczne/ACER

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/22

      Acțiune introdusă la 9 august 2021 – Polskie sieci elektroenergetyczne/ACER
      (Cauza T-483/21)
      (2021/C 412/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Polskie sieci elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Polonia) (reprezentanți: S. Goldberg, A. Galos și E. White, avocați)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei camerei de recurs din cazul A-001-2021 (consolidată) a ACER [Agenția Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei] din 28 mai 2021 (denumită în continuare „decizia atacată a camerei de recurs”) de respingere a cererilor de anulare și de trimitere [la organismul competent] ale Deciziei nr. 33/2020 din 4 decembrie 2020 (denumită în continuare „Decizia Agenției”) de stabilire a metodologiei de coordonare regională a siguranței în funcționare în principala regiune de calcul al capacităților („metodologia de coordonare regională a siguranței în funcționare”);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de camera de recurs atunci când a reținut că ACER era competentă să își depășească mandatul strict de aprobare a metodologiei elaborate de OTS, prevăzut la articolul 6 alineatul (3) și la articolul 6 alineatul (8) din Regulamentul 2017/1485 (1) și că era abilitată să elaboreze măsuri de politică, extinzând în mod semnificativ obiectul și întinderea coordonării regionale.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe omisiunea camerei de recurs de a-și motiva în mod adecvat decizia și astfel o încălcare a articolului 296 TFUE.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de camera de recurs, atunci când a constatat că metodologia de coordonare regională a siguranței în funcționare, prevăzută de Decizia Agenției, este conformă cu articolul 35 alineatul (5) din Regulamentul 2019/943 (2) și cu articolul 40 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2019/944 (3).

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de camera de recurs atunci când a presupus că posibilitatea de utilizare a modelului de dispecerizare centralizată de către OTS nu este afectată de metodologia de coordonare regională a siguranței în funcționare.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de camera de recurs, atunci când a constatat că metodologia de coordonare regională a siguranței în funcționare adoptată de Decizia Agenției nu omite să instituie norme echitabile în ceea ce privește schimburile transfrontaliere de energie electrică și să asigure compatibilitatea stimulentelor referitoare la gestionarea congestiilor și la investițiile în măsuri de remediere legate de hardware, cum ar fi transformatoarele defazor de reglaj (PST).

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de camera de recurs, atunci când a constatat că metodologia de coordonare regională a siguranței în funcționare adoptată de Decizia Agenției nu împiedică menținerea limitelor de siguranță în funcționare, în special a limitelor privind tensiunea, și așadar considerând că metodologia de coordonare regională a siguranței în funcționare este conformă cu dispozițiile legale relevante.

         (1)  Regulamentul (UE) 2017/1485 al Comisiei din 2 august 2017 de stabilire a unei linii directoare privind operarea sistemului de transport al energiei electrice (JO 2017, L 220, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) 2019/943 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2019 privind piața internă de energie electrică (JO 2019, L 158, p. 54).

         (3)  Directiva (UE) 2019/944 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iunie 2019 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de modificare a Directivei 2012/27/UE (JO 2019, L 158, p. 125).


title: Cauza T-484/21: Acțiune introdusă la 9 august 2021 – Polskie sieci elektroenergetyczne/ACER

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/23

      Acțiune introdusă la 9 august 2021 – Polskie sieci elektroenergetyczne/ACER
      (Cauza T-484/21)
      (2021/C 412/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Polskie sieci elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Polonia) (reprezentanți: S. Goldberg, A. Galos și E. White, avocați)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei camerei de recurs din cazul A-001-2021 (consolidată) a ACER [Agenția Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei] din 28 mai 2021 (denumită în continuare „decizia atacată a camerei de recurs”) de respingere a cererilor de anulare și de trimitere [la organismul competent] ale Deciziei nr. 30/2020 din 30 noiembrie 2020 (denumită în continuare „Decizia Agenției”) privind propunerea OTS [operatori de transport și de sistem] din principalele regiuni de calcul al capacităților referitoare la metodologia de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă (Metodologia de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe următoarele erori de drept: o eroare de drept săvârșită de camera de recurs atunci când a constatat că competența ACER nu este limitată prin articolul 16 alineatul (13) din Regulamentul privind energia electrică și că ACER este în fapt competentă să adopte măsuri de politică prin care să sancționeze operațiunilor interzonale, contrare articolului 16 alineatul (13) din Regulamentul 2019/943 (1); o eroare de drept săvârșită de camera de recurs prin nerespectarea limitelor competenței ACER rezultate din articolul 9 alineatul (11) din Regulamentul 2015/1222 (2) al Comisiei; o eroare de drept, atunci când a constatat că competența ACER este conferită de articolul 6 alineatul (10) din Regulamentul 2019/942 (3).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe omisiunea camerei de recurs de a-și motiva în mod adecvat decizia și astfel o încălcare a articolului 296 TFUE.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de drept, atunci când camera de recurs a constatat că descompunerea fluxurilor nu este incompatibilă cu definițiile prevăzute la articolul 2 din Metodologia ACER de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare de drept, întrucât camera de recurs a constatat că descompunerea fluxurilor în Metodologia ACER de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă (supraevaluarea fluxului în buclă din zonele de ofertare importatoare) nu încalcă articolul 74 alineatul (6) literele (c) și (i) din Regulamentul 2015/1222 al Comisiei.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe o eroare de drept, întrucât camera de recurs a constatat că valoarea fluxului în buclă de 10 % din pragul stabilit de ACER nu este prea ridicată, ceea ce încalcă principiul „poluatorul plătește”, consacrat la articolul 16 alineatul (13) din Regulamentul 2019/943.

         (1)  Regulamentul (UE) 2019/943 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2019 privind piața internă de energie electrică (JO 2019, L 158, p. 54).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1222 al Comisiei din 24 iulie 2015 de stabilire a unor linii directoare privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor (JO 2015, L 197, p. 24).

         (3)  Regulamentul (UE) 2019/942 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2019 de instituire a Agenției Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (JO 2019, L 159, p. 22).


title: Cauza T-489/21: Acțiune introdusă la 10 august 2021 – Spania/Comisia

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/24

      Acțiune introdusă la 10 august 2021 – Spania/Comisia
      (Cauza T-489/21)
      (2021/C 412/25)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 10 iunie 2021 a Comisiei privind ajutorul de stat SA.28599 [(C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)] acordat de Regatul Spaniei pentru extinderea televiziunii digitale terestre în zone îndepărtate și mai puțin urbanizate (mai puțin în Castilla La Mancha);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului Regatului Spaniei de a fi ascultat, prevăzut la articolul 41 alineatul (2) din cartă (1) și pe încălcarea articolului 4 alineatul (4), coroborat cu articolul 6 din Regulamentul 2015/1589 (2), întrucât sarcina probei privind selectivitatea a fost răsturnată în sarcina Regatului Spaniei.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE, prin faptul că Comisia și-a depășit competențele la punerea în aplicare a Hotărârii din 20 decembrie 2017, C-70/16 P, precum și încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime și în special a principiului „reformatio in pejus” și a articolului 47 din Cartă.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la o bună administrare prevăzut la articolul 41 din cartă, din cauza întârzierii nejustificate de trei ani și șase luni pentru îndeplinirea obligației de motivare a selectivității impuse prin hotărâre.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, din cauza unei analize inadecvate a selectivității inversând sarcina probei.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 1 litera (d) din Regulamentul 2015/1589, prin calificarea măsurii drept „schemă de ajutor”.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, prin introducerea unor criterii de cuantificare confuze și contradictorii în ceea ce privește definirea unui avantaj din aceeași decizie.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, din cauza inexistenței unui avantaj pentru beneficiarii identificați și a unei erori de apreciere la stabilirea beneficiarului.

                  8.

                  Al optulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE din cauza unei erori de apreciere la stabilirea compatibilității.

         (1)  Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene (JO 2016, C 202/02, p. 389).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-497/21: Acțiune introdusă la 14 august 2021 – Girardi/EUIPO

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/25

      Acțiune introdusă la 14 august 2021 – Girardi/EUIPO
      (Cauza T-497/21)
      (2021/C 412/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Giovanna Paola Girardi (Madrid, Spania) (reprezentant: G. Macías Bonilla, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea notificării emise la 14 iunie 2021 de departamentul „Operațiuni” în cadrul procedurii 50057C și în toate celelalte dosare în care reclamantul /titularul dreptului își are sediul în afara Uniunii, potrivit căreia reclamanta nu poate reprezenta clienți cu sediul în afara Uniunii Europene;

                  —

                  declararea nelegalității modificării practicii introduse în Orientările EUIPO privind reprezentarea profesională a avocaților spanioli în fața EUIPO (partea A din secțiunea 5 din anexa 1);

                  —

                  obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea Tratatelor, întrucât EUIPO a încălcat principiile securității juridice, încrederii legitime, proporționalității și nediscriminării prin notificarea reclamantei o neregulă privind competența de a acționa ca reprezentant în fața EUIPO, pentru motivul că în Spania, „abogados” pot reprezenta numai clienți care își au reședința permanentă în Uniune, cu excluderea celor care își au reședința permanentă în afara Uniunii, aceștia din urmă trebuind să fie reprezentați de un mandatar profesional care are titlul de „Agente Oficial de la Propiedad Industrial”.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 120 din Regulamentul (EU) 2017/1001 (1).

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe necompetența EUIPO de a priva avocații spanioli de dreptul, de care beneficiază din 1996, de a-și exercita profesia pe deplin și în mod necondiționat în fața EUIPO.

         (1)  Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


title: Cauza T-506/21: Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Saure/Comisia

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/25

      Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Saure/Comisia
      (Cauza T-506/21)
      (2021/C 412/27)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Hans-Wilhelm Saure (Berlin, Germania) (reprezentant: C. Partsch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 9 iunie 2021 de respingere a cererii reclamantului de acces la documentele Comisiei prin furnizarea de copii cu privire la toate procesele-verbale, rezumatele, memorandumurile, notele, actele reuniunilor, negocierile, deciziile, propunerile, transcrierile, e-mailurile, scrisorile, registrele telefonice – în special referitoare la Advance Purchase Agreements – și contractele concrete cu societățile farmaceutice în legătură cu furnizarea de vaccinuri împotriva COVID-19 pentru combaterea pandemiei de coronavirus a „Steering Committees” și a „Joint Negotiations Teams”. Prin Advance Purchase Agreements se înțelege orice contract de cumpărare, de furnizare, de garantare, de rezervare sau de dezvoltare a vaccinurilor împotriva COVID-19 pentru statele membre ale Uniunii prin intermediul Comisiei;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv: Reclamantul ar avea un drept de acces la documentele în litigiu ale Comisiei Europene în temeiul articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1). Refuzul Comisiei ar încălca această dispoziție.

                  2.

                  Al doilea motiv: Nicio cauză de excludere nu s-ar opune dreptului de acces al reclamantului. În special, cauza de excludere prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu s-ar opune cererii reclamantului. Comunicarea informațiilor solicitate ar fi necesară pentru numeroase obiective de interes public. Prin urmare, o eventuală ingerință în viața privată și în integritatea persoanelor ar fi admisibilă. În plus, riscul unui prejudiciu ar trebui dovedit în mod concret și efectiv. Or, pârâta nu și-ar fi îndeplinit obligația de a face această dovada.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-512/21: Acțiune introdusă la 20 august 2021 – Epsilon Data Management/EUIPO – Epsilon Technologies (EPSILON TECHNOLOGIES)

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/26

      Acțiune introdusă la 20 august 2021 – Epsilon Data Management/EUIPO – Epsilon Technologies (EPSILON TECHNOLOGIES)
      (Cauza T-512/21)
      (2021/C 412/28)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Epsilon Data Management LLC (Plano, Texas, Statele Unite) (reprezentanți: J. Lindemans și J. Bussé, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Epsilon Technologies, SL (Sant Cugat del Valles, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă EPSILON TECHNOLOGIES – marca Uniunii Europene nr. 8 914 855

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 iunie 2021 în cauza R 1839/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității cererii, împreună cu toate documentele anexate și copiile aferente;

                  —

                  admiterea cererii, anularea deciziei contestate și obligarea la decăderea din drepturile asupra mărcii Uniunii Europene nr. 8 914 855 pentru neutilizare;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Nu s-a făcut dovada unei utilizări serioase a mărcii Uniunii Europene contestate [articolul 18 alineatul (1) litera (a) și articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 a Parlamentului European și a Consiliului].


title: Cauza T-516/21: Acțiune introdusă la 21 august 2021 – Italia/Comisia

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/27

      Acțiune introdusă la 21 august 2021 – Italia/Comisia
      (Cauza T-516/21)
      (2021/C 412/29)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: G. Palmieri, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, pentru motivele expuse mai jos, a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2021/988 a Comisiei din 16 iunie 2021 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (1) (Decizia ad-hoc nr. 66), notificată cu numărul C(2021) 4118;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o interpretare eronată a Regulamentului (UE) nr. 1383/2015 (2) [considerentul (5)] și a articolului 53 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 639/2014 (3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1383/2015, precum și pe o încălcare a articolului 1 din Regulamentul (UE) nr. 1383/2015 și a principiilor caracterului rezonabil, nediscriminării și proporționalității, în ceea ce privește tratamentul comunicărilor tardive către baza de date informatizată pentru măsurile care prevăd o perioadă de reținere.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o interpretare eronată a Regulamentului (UE) nr. 1383/2015 [considerentul (5)] și a articolului 53 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 639/2014, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1383/2015, precum și pe o încălcare a principiilor caracterului rezonabil, nediscriminării și proporționalității, în ceea ce privește tratamentul comunicărilor tardive către baza de date informatizată pentru măsurile care prevăd o perioadă de reținere.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o interpretare eronată a Regulamentului (CE) nr. 1760/2000 (4) (articolul 7) în ceea ce privește termenul de comunicare către baza de date informatizată.

         (1)  JO 2021, L 218, p. 9.

         (2)  Regulamentul delegat (UE) 2015/1383 al Comisiei din 28 mai 2015 de modificare a Regulamentului delegat (UE) nr. 639/2014 în ceea ce privește condițiile de eligibilitate legate de cerințele de identificare și înregistrare a animalelor în vederea sprijinului cuplat prevăzut de Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2015, L 214, p. 1).

         (3)  Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de modificare a anexei X la regulamentul menționat (JO 2014, L 181, p. 1).

         (4)  Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 al Consiliului și al Parlamentului European din 17 iulie 2000 de stabilire a unui sistem de identificare și înregistrare a bovinelor și privind etichetarea cărnii de vită și mânzat și a produselor din carne de vită și mânzat și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 820/97 al Consiliului (JO 2000, L 204, p. 1, Ediție specială, 3/vol. 34, p. 186).


title: Cauza T-523/21: Acțiune introdusă la 27 august 2021 – Shatrov/Consiliul

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/28

      Acțiune introdusă la 27 august 2021 – Shatrov/Consiliul
      (Cauza T-523/21)
      (2021/C 412/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Alexander Evgenevich Shatrov (Minsk, Belarus) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, conform articolului 263 TFUE, a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2021/1002 a Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus (JO 2021, L 219I, p. 70), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/997 al Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO 2021, L 219I, p. 3), în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă o eroare vădită de apreciere. În special, Consiliul și-a încălcat obligația de verificare prin faptul că nu a prezentat probe concrete pentru a justifica validitatea înscrierii reclamantului pe lista actelor atacate.


title: Cauza T-524/21: Acțiune introdusă la 27 august 2021 – Saure/Comisia

text:
               11.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 412/28

      Acțiune introdusă la 27 august 2021 – Saure/Comisia
      (Cauza T-524/21)
      (2021/C 412/31)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Hans Wilhelm Saure (Berlin, Germania) (reprezentant: C. Partsch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 13 iulie 2021 a Comisiei prin care aceasta i-a respins reclamantului accesul la documente ale Comisiei prin refuzul de a-i furniza copii ale întregii corespondențe pe care a purtat-o, de la 1 aprilie 2020, cu societatea AstraZeneca plc sau cu filialele sale, cu cancelaria federală germană sau cu ministrul federal al sănătății referitoare la societatea AstraZeneca plc sau la filialele sale și care privește în special cantitățile și termenele de livrare de vaccinuri împotriva COVID-19 propuse de AstraZeneca plc;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv: Reclamantul consideră că are dreptul de acces la documentele în litigiu ale Comisiei Europene în temeiul articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1). Refuzul Comisiei încalcă, în opinia sa, această dispoziție.

                  2.

                  Al doilea motiv: Motivul de excludere prevăzut la articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu se opune dreptului de acces la documente al reclamantului. Acest motiv de excludere este limitat în timp și se aplică doar procedurilor și deliberărilor în curs. Procedura pendinte din Belgia împotriva AstraZeneca cu nr. 2021/48/C privește o cu totul altă situație de fapt și s-a finalizat deja prin Hotărârea din 18 iunie 2021. Nu sunt îndeplinite nici condițiile unei atingeri aduse principiilor egalității armelor și bunei administrări a justiției, întrucât toate procedurile susceptibile de a fi vizate sunt deja finalizate.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediţie specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Hotărârea Curții din 18 iunie 2021 în cauza E-10/20 ADCADA Immobilien AG PCC in Konkurs/Finanzmarktaufsicht (Autoritatea de Supraveghere a Piețelor Financiare) Regulamentul (UE) 2017/1129 – Protecția investitorilor – Noțiunea de „ofertă publică de valori mobiliare” – Comunicarea de informații – Obligația de a publica un prospect – Derogări 2021/C 417/04

text:
               14.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 417/23

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 18 iunie 2021
      în cauza E-10/20
      ADCADA Immobilien AG PCC in Konkurs/Finanzmarktaufsicht (Autoritatea de Supraveghere a Piețelor Financiare)

            Regulamentul (UE) 2017/1129 – Protecția investitorilor – Noțiunea de „ofertă publică de valori mobiliare” – Comunicarea de informații – Obligația de a publica un prospect – Derogări

      (2021/C 417/04)
      În cauza E-10/20, ADCADA Immobilien AG PCC in Konkurs/Finanzmarktaufsicht (Autoritatea de Supraveghere a Piețelor Financiare) – CERERE adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Camera de recurs a Autorității de Supraveghere a Piețelor Financiare), cu privire la interpretarea Regulamentului (UE) 2017/1129 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau al admiterii de valori mobiliare la tranzacționare pe o piață reglementată, și de abrogare a Directivei 2003/71/CE, în special articolul 1 alineatul (4) litera (b) și articolul 2 litera (d), Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Bernd Hammermann, judecători, a pronunțat hotărârea la 18 iunie 2021, al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Trebuie să se evalueze de la caz la caz dacă sunt prezentate informații suficiente despre condițiile ofertei și despre valorile mobiliare oferite, astfel încât să permită investitorului să adopte o decizie cu privire la cumpărarea sau subscrierea valorilor mobiliare respective în conformitate cu articolul 2 litera (d) din Regulamentul (UE) 2017/1129 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau al admiterii de valori mobiliare la tranzacționare pe o piață reglementată.
                  În circumstanțe precum cele din litigiul principal, sub rezerva verificării de către organismul de trimitere, există o „ofertă publică de valori mobiliare” în sensul articolului 2 litera (d) din Regulamentul (UE) 2017/1129.

                  2.

                  Pentru a evalua dacă există o „ofertă publică de valori mobiliare” în sensul articolului 2 litera (d) din Regulamentul (UE) 2017/1129, poate fi relevant faptul că o comunicare include anumite indicații clar vizibile în care se menționează că se pot obține informații suplimentare în altă parte, iar condițiile integrale aferente obligațiunilor nu sunt accesibile online sau nu sunt disponibile în general în alt mod. Cu toate acestea, în cazul în care o comunicare prezintă deja informații suficiente în sensul articolului 2 litera (d), includerea unor astfel de mențiuni sau faptul că condițiile integrale aferente obligațiunilor nu sunt accesibile online sau nu sunt disponibile în general în alt mod nu va putea modifica calificarea acesteia drept „ofertă publică de valori mobiliare”.

                  3.

                  În principiu, în sensul articolului 1 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1129, este semnificativ ca o ofertă de valori mobiliare să fie comunicată cumpărătorilor potențiali numai la cerere, iar comunicarea să se facă totodată către cel mult 149 de persoane fizice sau juridice pe stat membru al SEE, care nu sunt investitori calificați. Cu toate acestea, pentru a invoca derogarea prevăzută la articolul 1 alineatul (4) litera (b), oferta de valori mobiliare trebuie să fie adresată efectiv unui număr de mai puțin de 150 de persoane fizice sau juridice pe stat membru al SEE, altele decât investitori calificați. Limita prevăzută de această dispoziție nu poate fi eludată prin difuzarea ofertei într-un stat membru al SEE prin diverse mijloace de informare.


title: Hotărârea Curții din 30 iunie 2021 în cauza E-13/20 O/Guvernul Norvegiei, reprezentat de Arbeids- og velferdsdirektoratet (Direcția Muncii și Protecției Sociale) Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolele 7, 63 și 64 – Ajutor de șomaj – Obligația de ședere în statul SEE competent – Șomer care se deplasează în alt stat SEE 2021/C 417/05

text:
               14.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 417/25

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 30 iunie 2021
      în cauza E-13/20
      O/Guvernul Norvegiei, reprezentat de Arbeids- og velferdsdirektoratet (Direcția Muncii și Protecției Sociale)

            Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolele 7, 63 și 64 – Ajutor de șomaj – Obligația de ședere în statul SEE competent – Șomer care se deplasează în alt stat SEE

      (2021/C 417/05)
      În cauza E-13/20, O/Guvernul Norvegiei, reprezentat de Arbeids- og velferdsdirektoratet (Direcția Muncii și Protecției Sociale) – CERERE adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Trygderetten (Curtea de Apel din Norvegia competentă în materie de securitate socială), referitoare la interpretarea articolelor 28, 31 și 36 din Acordul privind Spațiul Economic European, a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială și a Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Bernd Hammermann, judecători, a pronunțat hotărârea la 30 iunie 2021, al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Cerința ca șomerul să rămână în statul competent pentru a avea dreptul la o prestație în numerar în caz de șomaj în cazurile în care condițiile prevăzute la articolul 64, 65 sau 65a nu sunt îndeplinite este compatibilă cu Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, inclusiv cu articolul 5 litera (b) din regulamentul menționat.

                  2.

                  În afara situațiilor menționate în mod expres la articolele 64, 65 și 65a din Regulamentul (CE) nr. 883/2004, condiția de ședere în statul SEE competent pentru a avea dreptul la ajutor de șomaj nu trebuie să fie evaluată în temeiul articolelor 31 și 36 din Acordul privind SEE și nu este incompatibilă cu Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora.

                  3.

                  Statele SEE își păstrează competența de a stabili dacă alocațiile și prestațiile dobândite ilegal ar trebui sau nu să fie rambursate. Cu toate acestea, statele SEE trebuie să își exercite această competență în conformitate cu dreptul SEE și cu principiile sale generale, inclusiv cu principiile echivalenței și efectivității.


title: Hotărârea Curții din 30 iunie 2021 în cauza E-15/20 Procedură penală împotriva P Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolele 7, 63 și 64 – Ajutor de șomaj – Obligația de ședere în statul SEE competent – Șomer care se deplasează în alt stat SEE 2021/C 417/06

text:
               14.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 417/26

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 30 iunie 2021
      în cauza E-15/20
      Procedură penală împotriva P

            Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolele 7, 63 și 64 – Ajutor de șomaj – Obligația de ședere în statul SEE competent – Șomer care se deplasează în alt stat SEE

      (2021/C 417/06)
      În cauza E-15/20, procedură penală împotriva P – CERERE adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Borgarting lagmannsrett (Curtea de Apel Borgarting), referitoare la interpretarea Acordului privind Spațiul Economic European, în special a articolelor 3, 7, 28, 29 și 36, a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială și a Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Bernd Hammermann, judecători, a pronunțat hotărârea la 30 iunie 2021, al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Cerința ca șomerul să rămână în statul competent pentru a avea dreptul la o prestație în numerar în caz de șomaj în cazurile în care condițiile prevăzute la articolul 64, 65 sau 65a nu sunt îndeplinite este compatibilă cu Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială.

                  2.

                  În afara situațiilor menționate în mod expres la articolele 64, 65 și 65a din Regulamentul (CE) nr. 883/2004, condiția de ședere în statul SEE competent pentru a avea dreptul la ajutor de șomaj nu trebuie să fie evaluată în temeiul articolelor 28, 29 și 36 din Acordul privind SEE și nu este incompatibilă cu Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora.

                  3.

                  Statele SEE își păstrează competența de a stabili dacă pot fi impuse sancțiuni penale pentru obținerea ajutorului de șomaj prin furnizarea cu bună-știință a unor informații eronate. Cu toate acestea, statele SEE trebuie să își exercite această competență în conformitate cu dreptul SEE și cu principiile sale generale, inclusiv cu principiul proporționalității.


title: Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de Norges Høyesterett la 26 mai 2021 în cauza Norep AS/Haugen Gruppen AS (Cauza E-2/21) 2021/C 417/07

text:
               14.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 417/27

      Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de Norges Høyesterett la 26 mai 2021 în cauza Norep AS/Haugen Gruppen AS
      (Cauza E-2/21)
      (2021/C 417/07)
      La data de 26 mai 2021, Norges Høyesterett (Curtea Supremă a Norvegiei) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 11 iunie 2021, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Norep AS/Haugen Gruppen AS. Cererea vizează următoarele întrebări:

                  1.

                  Termenul „să negocieze” menționat la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653 trebuie interpretat în sensul că presupune o implicare în comenzile clienților către comitent, astfel încât comenzile nu pot fi adresate direct de către clienți comitentului, precum în cazul faptelor din prezenta cauză descrise în capitolul 3 de mai sus[ (1)]?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1, care sunt factorii relevanți pentru a stabili dacă activitatea legată de vânzări trebuie considerată „negociere” în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 86/653?

         (1)  Pentru textul integral al cererii de aviz consultativ, a se vedea https://eftacourt.int/download/2-21-request-ao/?wpdmdl=7454


title: Cauza C-94/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Köln (Germania) la 16 februarie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/FT

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Köln (Germania) la 16 februarie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/FT
      (Cauza C-94/21)
      (2021/C 422/02)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgerichts Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Deutsche Lufthansa AG

         Pârât: FT
      Această cauză a fost radiată din registrul Curții de Justiție prin Ordonanța Președintelui Curții din 17 iunie 2021.


title: Cauza C-141/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Köln (Germania) la 5 martie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/VR

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Köln (Germania) la 5 martie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/VR
      (Cauza C-141/21)
      (2021/C 422/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgerichts Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Deutsche Lufthansa AG

         Pârât: VR
      Cauza a fost radiată din registrul Curții de Justiție prin Ordonanța Președintelui Curții din 18 iunie 2021.


title: Cauza C-423/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshofs (Austria) la 12 iulie 2021 – Grand Production d.o.o./GO4YU GmbH și alții

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshofs (Austria) la 12 iulie 2021 – Grand Production d.o.o./GO4YU GmbH și alții
      (Cauza C-423/21)
      (2021/C 422/04)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Obersten Gerichtshofs

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Grand Production d.o.o.

         Pârâte: GO4YU GmbH, DH, GO4YU d.o.o., MTEL Austria GmbH

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Noțiunea de „comunicare publică” prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE (1) trebuie interpretată în sensul că este efectuată de operatorul direct al unei platforme de streaming (în speță, nestabilit în Uniune) care

                              —

                              decide singur asupra conținutului și a „deformării” emisiunilor de televiziune pe care le difuzează și le realizează din punct de vedere tehnic,

                              —

                              deține drepturi administrative unice asupra platformei de streaming,

                              —

                              poate exercita o influență asupra programelor de televiziune care pot fi recepționate de utilizatorul final prin intermediul serviciului, dar fără a putea influența conținutul programelor,

                              —

                              și constituie unicul punct de control care permite să se determine programele, conținuturile, momentul și teritoriile pe care sunt vizionate acestea,

                        atunci când

                              —

                              utilizatorului i se acordă acces nu numai la conținuturile de difuzare a căror utilizare online a fost autorizată de titularii drepturilor respective, ci și la acele conținuturi protejate care nu au făcut obiectul unei acordări corespunzătoare de drepturi și

                              —

                              operatorul direct al platformei de streaming știe că serviciul său permite de asemenea recepționarea conținuturilor de difuzare protejate fără acordul titularilor drepturilor prin utilizarea de către clienții finali a serviciilor VPN care sugerează că adresa IP și dispozitivul clienților finali s-ar afla în zone pentru care există acordul titularului drepturilor, dar

                              —

                              recepția conținuturilor de difuzare protejate prin platforma de streaming fără acordul titularilor drepturilor a fost în mod efectiv posibilă, chiar și în absența tunelării VPN, timp de mai multe săptămâni?

                  2.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare,
                  noțiunea de „comunicare publică” prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE trebuie interpretată în sensul că este efectuată și de terții (în speță, stabiliți în Uniune) cu care operatorul unei platforme descris la prima întrebare are legături contractuale și/sau în temeiul dreptului societăților, care, fără a influența ei înșiși „deformările”, programele și conținuturile emisiunilor difuzate pe platforma de streaming,

                              —

                              fac publicitate platformei de streaming a operatorului și serviciilor sale și/sau

                              —

                              încheie cu clienții abonamente de încercare care se termină în mod automat după 15 zile și/sau

                              —

                              furnizează asistență în calitate de serviciu postvânzare clienților platformei de streaming și/sau

                              —

                              oferă pe site-ul lor web abonamentele cu plată pentru platforma de streaming a operatorului direct și ulterior acționează în calitate de partener contractual al clienților și de beneficiar al plăților, abonamentele cu plată fiind concepute astfel încât să nu fie indicat în mod expres că anumite programe nu sunt disponibile decât în cazul în care un client indică în mod explicit, la încheierea contractului, că dorește să vizioneze aceste programe, dar dacă acest lucru nu este indicat sau solicitat în mod concret de către clienți, ei nu sunt informați în prealabil cu privire la acest aspect?

                  3.

                  Articolul 2 literele (a) și (e), precum și articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE coroborate cu articolul 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (2) trebuie interpretate în sensul că în cazul invocării unei încălcări a drepturilor de autor și a drepturilor conexe garantate de statul membru al instanței sesizate, această instanță este competentă să se pronunțe numai cu privire la prejudicii cauzate pe teritoriul statului membru unde se află aceasta – întrucât principiul teritorialității se opune competenței de stabilire a situației de fapt de către instanțele naționale în legătură cu încălcări săvârșite în afara teritoriului național – sau această instanță poate ori trebuie să se pronunțe și cu privire la fapte săvârșite în afara acestui teritoriu (la nivel mondial) potrivit afirmațiilor autorului victimă a încălcării?

         (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 351, p. 1).


title: Cauza C-433/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 16 iulie 2021 – Agenzia delle Entrate/Contship Italia SpA

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 16 iulie 2021 – Agenzia delle Entrate/Contship Italia SpA
      (Cauza C-433/21)
      (2021/C 422/05)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Agenzia delle Entrate

         Intimată: Contship Italia SpA

         Întrebarea preliminară

      Articolele 18 (ex-articolul 12 TCE) și 49 (ex-articolul 43 TCE) TFUE se opun unei reglementări naționale care, precum articolul 30 alineatul 1 punctul 5 din Legea nr. 724 din 23 decembrie 1994, în versiunea aplicabilă ratione temporis, anterioară modificărilor aduse prin Legea nr. 296 din 27 decembrie 2006, exclude de la regimul de combatere a evaziunii fiscale aplicabil societăților neoperaționale – bazat pe stabilirea unor standarde minime de încasări și de venituri, corelate cu valoarea anumitor active ale întreprinderii, a căror nerealizare constituie un indicator simptomatic al caracterului neoperațional al societăților și are drept consecință determinarea veniturilor impozabile pe baza unor prezumții – numai societățile și entitățile ale căror valori mobiliare sunt tranzacționate pe piețe reglementate italiene, iar nu și societățile și entitățile ale căror valori mobiliare sunt tranzacționate pe piețe reglementate externe, precum și societățile care controlează sau sunt controlate, inclusiv în mod indirect, de astfel de societăți și entități cotate?


title: Cauza C-434/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 16 iulie 2021 – Agenzia delle Entrate/Contship Italia SpA

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 16 iulie 2021 – Agenzia delle Entrate/Contship Italia SpA
      (Cauza C-434/21)
      (2021/C 422/06)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Agenzia delle Entrate

         Intimată: Contship Italia SpA

         Întrebarea preliminară

      Articolele 18 (ex-articolul 12 TCE) și 49 (ex-articolul 43 TCE) TFUE se opun unei reglementări naționale care, precum articolul 30 alineatul 1 punctul 5 din Legea nr. 724 din 23 decembrie 1994, în versiunea aplicabilă ratione temporis, anterioară modificărilor aduse prin Legea nr. 296 din 27 decembrie 2006, exclude de la regimul de combatere a evaziunii fiscale aplicabil societăților neoperaționale – bazat pe stabilirea unor standarde minime de încasări și de venituri, corelate cu valoarea anumitor active ale întreprinderii, a căror nerealizare constituie un indicator simptomatic al caracterului neoperațional al societăților și are drept consecință determinarea veniturilor impozabile pe baza unor prezumții – numai societățile și entitățile ale căror valori mobiliare sunt tranzacționate pe piețe reglementate italiene, iar nu și societățile și entitățile ale căror valori mobiliare sunt tranzacționate pe piețe reglementate externe, precum și societățile care controlează sau sunt controlate, inclusiv în mod indirect, de astfel de societăți și entități cotate?


title: Cauza C-435/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 15 iulie 2021 – easyJet Airline Company Ltd./HG

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 15 iulie 2021 – easyJet Airline Company Ltd./HG
      (Cauza C-435/21)
      (2021/C 422/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: easyJet Airline Company Ltd.

         Pârâtă: HG
      Prin Ordonanța Președintelui Curții din 10 august 2021, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-446/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshofs (Austria) la 20 iulie 2021 – Maximilian Schrems/Facebook Ireland Ltd

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshofs (Austria) la 20 iulie 2021 – Maximilian Schrems/Facebook Ireland Ltd
      (Cauza C-446/21)
      (2021/C 422/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Obersten Gerichtshofs

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Maximilian Schrems

         Pârâtă: Facebook Ireland Ltd

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile articolului 6 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul general privind protecția datelor (1) (denumit în continuare „RGPD”) trebuie să fie interpretate în sensul că legalitatea dispozițiilor contractuale cuprinse în condițiile generale de utilizare privind contracte de platformă precum cel în discuție în litigiul principal (în special dispoziții contractuale precum: „În loc să plătiți [pentru a utiliza] produsele Facebook ce fac obiectul acestor Condiții, sunteți de acord că vă putem afișa reclame […]. Utilizăm datele dvs. cu caracter personal pentru a vă afișa reclame care sunt mai relevante pentru dvs.”), care prevăd prelucrarea de date cu caracter personal pentru agregarea și analiza de date cu caracter personal în scopul publicității personalizate, trebuie apreciate în conformitate cu cerințele articolului 6 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 din RGPD, care nu pot fi înlocuite prin invocarea articolului 6 alineatul (1) litera (b) din RGPD?

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (c) din RGPD (reducerea la minimum a datelor) trebuie să fie interpretat în sensul că toate datele cu caracter personal de care dispune o platformă precum cea în discuție în litigiul principal (în special prin intermediul persoanei vizate sau al unor terți pe și în afara platformei) pot fi agregate, analizate și prelucrate în scopul publicității țintite fără restricții în funcție de durata sau de natura datelor?

                  3)

                  Articolul 9 alineatul (1) din RGPD trebuie să fie interpretat în sensul că se aplică prelucrării de date care permit filtrarea unor categorii speciale de date cu caracter personal, precum opiniile politice sau orientarea sexuală (de exemplu, pentru publicitate), chiar dacă operatorul nu face distincție între aceste date?

                  4)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 9 alineatul (2) litera (e) din RGPD trebuie să fie interpretat în sensul că o afirmație referitoare la propria orientare sexuală în scopul unei dezbateri publice autorizează prelucrarea altor date privind orientarea sexuală în scopul agregării și analizei datelor în scopul publicității personalizate?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1)


title: Cauza C-450/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Vercelli (Italia) la 20 iulie 2021 – UC/Ministero dell'istruzione

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Vercelli (Italia) la 20 iulie 2021 – UC/Ministero dell'istruzione
      (Cauza C-450/21)
      (2021/C 422/09)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale ordinario di Vercelli

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UC

         Pârât: Ministero dell'istruzione

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 (1), trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea cuprinsă la articolul 1 alineatul 121 din Legea nr. 107/2015, care exclude în mod expres acordarea și plata unei remunerații suplimentare determinate în valoare de 500 de euro personalului didactic din cadrul Ministero dell’istruzione [Ministerul Educației] angajat pe durată determinată, întrucât o astfel de remunerație suplimentară ar constitui o remunerație pentru formarea și perfecționarea exclusiv a personalului angajat cu contract de muncă pe durată nedeterminată?

                  2)

                  O remunerație suplimentară anuală în valoare de 500 de euro precum cea prevăzută la articolul 1 alineatul 121 din Legea nr. 107/2015 [și la articolul] 2 din Decretul-lege nr. 22/2020 (așa-numitul „card electronic pentru cadre didactice”), destinată achiziționării de bunuri și de servicii de formare profesională în scopul dezvoltării competențelor profesionale și al achiziționării de servicii de conectivitate, trebuie considerată ca intrând în sfera condițiilor de încadrare în muncă menționate în clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999?

                  3)

                  În cazul în care se apreciază că o asemenea indemnizație nu intră în sfera condițiilor de încadrare în muncă menționate, clauza 6 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, coroborată cu articolul 150 [TCE], cu articolul 14 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 10 din Carta socială europeană trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 1 alineatul 121 din Legea nr. 107/2015, care rezervă exclusiv lucrătorilor care au încheiat un contract sau un raport de muncă pe durată nedeterminată posibilitatea de a avea acces la finanțarea formării profesionale, deși se află într-o situație comparabilă cu cea a cadrelor didactice angajate pe durată determinată?

                  4)

                  În domeniul de aplicare al Directivei 1999/70, principiile generale ale dreptului [Uniunii Europene] aplicabil privind egalitatea, egalitatea de tratament și nediscriminarea în materie de încadrare în muncă, consacrate la articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în Directivele 2000/43 (2) și 2000/78 (3) și în clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, pus în aplicare prin Directiva [1]999/70/CE, trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme precum cea prevăzută la articolul 1 alineatul 121 din Legea nr. 107/2015, care permite tratamentul mai puțin favorabil și discriminarea în ceea ce privește condițiile de încadrare în muncă și accesul la formare profesională, numai pentru că se află într-un raport de muncă pe durată determinată, a cadrelor didactice a căror situație este comparabilă cu cea a cadrelor didactice angajate pe durată nedeterminată în privința tipului muncii și a condițiilor de încadrare în muncă, întrucât au îndeplinit funcții identice și dețin aceleași competențe legate de disciplinele de învățământ, pedagogice, metodologico-didactice, organizatorice, relaționale și de cercetare obținute prin acumularea unei experiențe didactice recunoscute ca echivalentă de reglementarea internă în cauză?

                  5)

                  Clauza 6 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, citită în lumina și cu respectarea principiilor generale ale dreptului [Uniunii Europene] aplicabil privind egalitatea, egalitatea de tratament și nediscriminarea în materie de încadrare în muncă, precum și a drepturilor fundamentale consacrate la articolele 14, 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea conținută la articolul 1 alineatul 121 din Legea nr. 107/2015, care rezervă exclusiv lucrătorilor care se află într-un raport de muncă pe durată nedeterminată posibilitatea de a avea acces la formare profesională?

         (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (organizații interprofesionale cu caracter general) la 18 martie 1999 (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).

         (2)  Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO 2000, L 180, p.22, Ediție specială 20/vol.1, p.19).

         (3)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p.16, Ediție specială, 5/vol.6, p.7).


title: Cauza C-467/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 30 iulie 2021 – Comune di Venezia/Telecom Italia SpA, Infrastrutture Wireless Italiane SpA – Inwit SpA

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 30 iulie 2021 – Comune di Venezia/Telecom Italia SpA, Infrastrutture Wireless Italiane SpA – Inwit SpA
      (Cauza C-467/21)
      (2021/C 422/10)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Comune di Venezia

         Pârâte: Telecom Italia SpA, Infrastrutture Wireless Italiane SpA – Inwit SpA

         Întrebarea preliminară

      Dreptul Uniunii Europene se opune unei reglementări naționale (precum cea de la articolul 8 alineatul 6 din Legea nr. 36 din 22 februarie 2001) interpretate și aplicate în sensul că permite diferitor administrații locale să stabilească criterii de amplasare a echipamentelor de telefonie mobilă, exprimate inclusiv sub forma unor interdicții, cum ar fi interdicția de a instala antene în anumite zone sau la o anumită distanță de clădiri dintr-o categorie dată?


title: Cauza C-481/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 4 august 2021 – TX/Republica Federală Germania

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 4 august 2021 – TX/Republica Federală Germania
      (Cauza C-481/21)
      (2021/C 422/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichts Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: TX

         Pârâtă: Republica Federală Germania, reprezentată de Bundeskriminalamt

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 15 alineatul (3) și alineatul (1) coroborat cu articolul 14 din Directiva (UE) 2016/680 (1) trebuie interpretat din perspectiva articolului 54 din această directivă în sensul că nu se opune unei reglementări naționale

                              a)

                              potrivit căreia, în cazul responsabilității comune pentru prelucrarea datelor, nu trebuie precizată entitatea responsabilă în mod concret pentru datele stocate și

                              b)

                              care permite, în plus, ca unei instanțe să nu i se prezinte motivele de fond pentru refuzul accesului?

                  2)

                  Dacă răspunsurile la prima întrebare litera (a) și (b) sunt afirmative, articolul 15 alineatul (3) și alineatul (1) din Directiva 2016/680 este compatibil cu dreptul la o cale de atac judiciară efectivă prevăzut de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2), chiar dacă astfel nu i se permite instanței

                              a)

                              potrivit prevederilor procedurale naționale, să introducă în cauză, într-o procedură administrativă desfășurată în mai multe etape, și alte autorități interesate, responsabile în mod efectiv și care trebuie să își exprime acordul cu privire la furnizarea informațiilor și

                              b)

                              să verifice, din punct de vedere al conținutului, dacă sunt îndeplinite condițiile pentru refuzul accesului și dacă acestea au fost aplicate corect de către autoritatea care refuză accesul?

                  3)

                  Prin refuzul accesului și astfel al unei căi de atac judiciare efective prevăzute de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, este afectată libertatea de alegere a ocupației potrivit articolului 15 din Carta drepturilor fundamentale dacă informațiile stocate pot fi utilizate pentru a exclude o persoană vizată de la activitatea pe care intenționează să o exercite ca urmare a unui presupus risc de securitate?

         (1)  Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Deciziei-cadru 2008/977/JAI a Consiliului (JO L, 4.5.2016, p. 119).

         (2)  JO 2012, C 326, p. 391.


title: Cauza C-488/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 10 august 2021 – GV/Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Irlanda, Attorney General

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 10 august 2021 – GV/Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Irlanda, Attorney General
      (Cauza C-488/21)
      (2021/C 422/12)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: GV

         Pârâți: Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Ireland, Attorney General

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul de ședere derivat al unui ascendent direct al unui lucrător cetățean al Uniunii în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE (1) este condiționat de menținerea dependenței rudei respective față de lucrător?

                  2)

                  Directiva 2004/38/CE se opune ca un stat membru gazdă să limiteze accesul la o prestație de asistență socială în cazul unui membru de familie al unui lucrător cetățean al Uniunii care beneficiază de un drept de ședere derivat ca urmare a faptului că se află în întreținerea lucrătorului respectiv, în cazul în care accesul la o astfel de prestație ar însemna că acesta nu se mai află în întreținerea lucrătorului?

                  3)

                  Directiva 2004/38/CE se opune ca un stat membru gazdă să limiteze accesul la o prestație de asistență socială în cazul unui membru de familie al unui lucrător cetățean al Uniunii care beneficiază de un drept de ședere derivat ca urmare a faptului că se află în întreținerea lucrătorului respectiv, pentru motivul că plata prestației va avea drept consecință faptul că membrul de familie în cauză va deveni o sarcină excesivă pentru sistemul de asistență socială al statului?

         (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza T-328/18: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Naturgy Energy Group/Comisia („Ajutoare de stat – Măsură de stimulare a protecției mediului adoptată de Spania în favoarea centralelor pe bază de cărbune – Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Caracter selectiv”)

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/10

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Naturgy Energy Group/Comisia
      (Cauza T-328/18) (1)

      („Ajutoare de stat - Măsură de stimulare a protecției mediului adoptată de Spania în favoarea centralelor pe bază de cărbune - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Caracter selectiv”)
      (2021/C 422/13)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Naturgy Energy Group, SA, fostă Gas Natural SDG, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: F. González Díaz și J. Blanco Carol, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Němečková și D. Recchia, agenți)

         Interveniente în susținerea reclamantei: EDP España, SA (Oviedo, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra și A. Lamadrid de Pablo, avocați), Viesgo Producción, SL, succesoare în drepturi a Viesgo Generación, SL (Santander, Spania) (reprezentanți: F. Plasencia Sánchez, L. Ques Mena și L. de Pedro Martín, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2017) 7733 final a Comisiei din 27 noiembrie 2017 privind ajutorul de stat SA.47912 (2017/NN) – Măsură de stimulare a protecției mediului adoptată de Spania în favoarea centralelor pe bază de cărbune, prin care se deschide procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Naturgy Energy Group, SA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Viesgo Producción, SL și EDP España, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza T-152/19: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Brunswick Bowling Products/Comisia („Protecția sănătății și a securității consumatorilor și a lucrătorilor – Directiva 2006/42/CE – Clauză de salvgardare – Măsură națională de retragere de pe piață și de interzicere a introducerii pe piață a unei mașini automate de poziționare a popicelor și a unui kit suplimentar – Cerințe esențiale de sănătate și de siguranță – Decizie a Comisiei prin care măsura este declarată justificată – Egalitate de tratament”)

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/10

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2021 – Brunswick Bowling Products/Comisia
      (Cauza T-152/19) (1)

      („Protecția sănătății și a securității consumatorilor și a lucrătorilor - Directiva 2006/42/CE - Clauză de salvgardare - Măsură națională de retragere de pe piață și de interzicere a introducerii pe piață a unei mașini automate de poziționare a popicelor și a unui kit suplimentar - Cerințe esențiale de sănătate și de siguranță - Decizie a Comisiei prin care măsura este declarată justificată - Egalitate de tratament”)
      (2021/C 422/14)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Brunswick Bowling Products LLC, fostă Brunswick Bowling & Billiards Corporation (Muskegon, Michigan, Statele Unite) (reprezentanți: R. Martens și V. Ostrovskis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Huttunen și P. Ondrůšek, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Suediei (reprezentanţi: H. Eklinder, R. Eriksson, C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, H. Shev, J. Lundberg și O. Simonsson, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/1960 a Comisiei din 10 decembrie 2018 privind o măsură de salvgardare adoptată de Suedia în temeiul Directivei 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului pentru a interzice introducerea pe piață a unui tip de mașină automată de poziționare a popicelor și a unui kit suplimentar care este utilizat împreună cu acest tip de mașină automată de poziționare a popicelor, fabricate de Brunswick Bowling & Billiards, și pentru a retrage mașinile introduse deja pe piață (JO 2018, L 315, p. 29).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Brunswick Bowling Products LLC la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza T-517/19: Hotărârea Tribunalului din 1 septembrie 2021 – Homoki/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Raport final al investigației OLAF privind realizarea unui proiect de investiții în iluminatul public în Ungaria – Refuzul accesului – Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit – Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț – Excepție referitoare la protecția vieții private și a integrității individului – Protecția datelor cu caracter personal”]

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/11

      Hotărârea Tribunalului din 1 septembrie 2021 – Homoki/Comisia
      (Cauza T-517/19) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Raport final al investigației OLAF privind realizarea unui proiect de investiții în iluminatul public în Ungaria - Refuzul accesului - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț - Excepție referitoare la protecția vieții private și a integrității individului - Protecția datelor cu caracter personal”)
      (2021/C 422/15)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Andrea Homoki (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: T. Hüttl, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Béres și A. Spina, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) din 22 mai 2019 de respingere a unei cereri de confirmare a accesului la documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia OCP (2019) 11506 din 22 mai 2019 a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF), în măsura în care prin aceasta s-a refuzat accesul la raportul final al investigației OLAF privind dosarul OF/2015/0034/B4, din care au fost eliminate eventualele date cu caracter personal referitoare la martori, note interne și trimiteri la metodele OLAF.

                  2)

                  Respinge acțiunea în rest.

                  3)

                  Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza T-834/19: Hotărârea Tribunalului din 1 septembrie 2021 – e*Message Wireless Information Services/EUIPO – Apple (e*message) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă e*message – Motive absolute de refuz – Caracter descriptiv – Lipsa caracterului distinctiv – Declarare a nulității – Dispoziții aplicabile ratione temporis – Aplicarea unei jurisprudențe ulterioare – Articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Principiile protecției încrederii legitime și securității juridice”)

text:
               18.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/12

      Hotărârea Tribunalului din 1 septembrie 2021 – e*Message Wireless Information Services/EUIPO – Apple (e*message)
      (Cauza T-834/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă e*message - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Declarare a nulității - Dispoziții aplicabile ratione temporis - Aplicarea unei jurisprudențe ulterioare - Articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Principiile protecției încrederii legitime și securității juridice”)
      (2021/C 422/16)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: e*Message Wireless Information Services GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: A. Hotz, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Walicka și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Apple Inc. (Cupertino, California, Statele Unite) (reprezentant: V. Schmitz-Fohrmann, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 10 septembrie 2019 (cauza R 2454/2018-5) privind o procedură de declarare a nulității între Apple și e*Message Wireless Information Services

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă e*Message Wireless Information Services GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Apple Inc.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.