title: Cauza C-276/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 24 aprilie 2018 – KrakVet Marek Batko sp. k./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 24 aprilie 2018 – KrakVet Marek Batko sp. k./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-276/18)
      (2018/C 311/03)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: KrakVet Marek Batko sp. k.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Obiectivele Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată ([„Directiva TVA”]) (1), în special cerințele privind prevenirea conflictelor între statele membre privind jurisdicția și prevenirea dublei impozitări, menționate în cuprinsul considerentelor (17) și (62), și Regulamentul (UE) nr. 904/2010 al Consiliului (2), în special considerentele (5), (7) și (8) și articolele 28-30, trebuie interpretate în sensul că se opun practicii unei autorități fiscale dintr-un stat membru care, atribuind unei operațiuni o calificare ce diferă atât de interpretarea juridică privind operațiunea respectivă și aceeași situație de fapt, realizată de autoritatea fiscală dintr-un alt stat membru, cât și de răspunsul dat de aceasta din urmă pe baza interpretării respective, la o cerere de aviz obligatoriu, precum și de concluzia la care ajunge autoritatea respectivă în cadrul inspecției fiscale efectuate, care le confirmă pe amândouă, dă naștere unei duble impozitări a persoanei impozabile?

                  2)

                  În cazul în care din răspunsul dat la prima întrebare preliminară rezultă că o astfel de practică nu este contrară dreptului Uniunii, având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și dreptul Uniunii, autoritatea fiscală dintr-un stat membru poate stabili în mod unilateral obligația fiscală, fără să ia în considerare faptul că autoritatea fiscală dintr-un alt stat membru a confirmat deja în mai multe ocazii, inițial la cererea persoanei impozabile, iar ulterior în deciziile sale adoptate ca urmare a unei inspecții, conformitatea legală a modului în care a acționat persoana impozabilă respectivă?
                  Sau autoritățile fiscale din cele două state membre trebuie să coopereze și să ajungă la un acord pentru a asigura respectarea principiului neutralității fiscale și prevenirea dublei impozitări, astfel încât persoana impozabilă să plătească [TVA] numai în una dintre aceste țări?

                  3)

                  În cazul în care din răspunsul dat la a doua întrebare preliminară rezultă că autoritatea fiscală dintr-un stat membru poate schimba în mod unilateral calificarea fiscală, dispozițiile [Directivei TVA] trebuie interpretate în sensul că autoritatea fiscală dintr-un alt stat membru are obligația să restituie persoanei impozabile obligate la plata TVA-ului taxa stabilită de aceasta în răspunsul la o cerere de aviz obligatoriu și achitată pentru o perioadă care s-a finalizat printr-o inspecție, pentru a asigura astfel atât prevenirea dublei impozitări, cât și respectarea principiului neutralității fiscale?

                  4)

                  Cum trebuie interpretată expresia care figurează la articolul 33 alineatul (1) prima teza din Directiva armonizată TVA, conform căreia transportul este efectuat „de furnizor sau în numele acestuia”? Expresia respectivă include situația în care persoana impozabilă oferă, în calitate de vânzător, pe o platformă de cumpărături online, posibilitatea ca cumpărătorul să încheie un contract cu o întreprindere de logistică cu care vânzătorul respectiv colaborează pentru alte operațiuni decât vânzarea, în cazul în care cumpărătorul poate alege de asemenea, în mod liber, alt transportator decât cel propus, iar contractul de transport este încheiat între cumpărător și transportator, fără intervenția vânzătorului?
                  Este relevant în vederea interpretării – luând în considerare în special principiul securității juridice – faptul că, până în anul 2021, statele membre trebuie să modifice reglementarea care transpune dispoziția menționată din [Directiva TVA], astfel încât articolul 33 alineatul (1) din directiva respectivă trebuie aplicat de asemenea în cazul colaborării indirecte pentru alegerea transportatorului?

                  5)

                  Dreptul Uniunii, mai concret [Directiva TVA], trebuie interpretat în sensul că situația de fapt menționată în continuare, în tot sau în parte, este relevantă pentru a verifica dacă persoana impozabilă a stabilit raporturi juridice cu anumite întreprinderi independente care efectuează livrarea, expedierea sau transportul de produse, prin care să profite de faptul că cota de impozitare este mai mică în alt stat membru, cu scopul de a eluda articolul 33 din [Directiva TVA] și de a săvârși astfel un abuz de drept:

                              5.1)

                              întreprinderea de logistică ce efectuează transportul are o relație contractuală cu persoana impozabilă și prestează în favoarea acesteia alte servicii decât transportul,

                              5.2)

                              în același timp, clientul poate în orice moment să refuze opțiunea propusă de persoana impozabilă, și anume de a încredința transportul întreprinderii de logistică cu care are o relație contractuală, și să încredințeze transportul unui alt transportator sau să ridice personal produsele?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 904/2010 al Consiliului din 7 octombrie 2010 privind cooperarea administrativă și combaterea fraudei în domeniul taxei pe valoarea adăugată (JO 2010, L 268, p. 1).


title: Cauza T-356/15: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Austria/Comisia [„Ajutoare de stat – Ajutor pe care Regatul Unit intenționează să îl pună în aplicare pentru sprijin în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C – Contract pentru diferență, acord al secretarului de stat și garanție de credit – Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă – Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – Obiectiv de interes public – Promovarea energiei nucleare – Necesitatea unei intervenții a statului – Comunicare privind garanțiile – Determinarea elementului de ajutor – Proporționalitate – Ajutor pentru investiții – Ajutor pentru funcționare – Dreptul de a prezenta observații – Procedură de achiziții publice – Obligație de motivare”]

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/12

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Austria/Comisia
      (Cauza T-356/15) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Ajutor pe care Regatul Unit intenționează să îl pună în aplicare pentru sprijin în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C - Contract pentru diferență, acord al secretarului de stat și garanție de credit - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE - Obiectiv de interes public - Promovarea energiei nucleare - Necesitatea unei intervenții a statului - Comunicare privind garanțiile - Determinarea elementului de ajutor - Proporționalitate - Ajutor pentru investiții - Ajutor pentru funcționare - Dreptul de a prezenta observații - Procedură de achiziții publice - Obligație de motivare”])
      (2018/C 311/12)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Austria (reprezentanți: inițial C. Pesendorfer și M. Klamert, ulterior G. Hesse și M. Fruhmann, agenți, asistați de H. Kristoferitsch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, R. Sauer, T. Maxian Rusche și P. Němečková, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: D. Holderer, agent, asistați de P. Kinsch, avocat)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, T. Müller și J. Vláčil, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues, D. Colas și J. Bousin, ulterior D. Colas și J. Bousin, agenți), Ungaria (reprezentanți: inițial M. Fehér și M. Bóra, ulterior B. Sonkodi, ulterior A. Steiner, agenți, asistați de P. Nagy, avocat și în final A. Steiner), Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent), România (reprezentanți: inițial R. Radu și M. Bejenar, ulterior M. Bejenar și C.-R. Canţăr, agenți), Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial C. Brodie și S. Brandon, ulterior C. Brodie, S. Simmons și M. Holt, ulterior C. Brodie, S. Simmons și D. Robertson, ulterior C. Brodie și D. Robertson, ulterior C. Brodie și în final C. Brodie și Z. Lavery, agenți, asistați de T. Johnston, barrister și de A. Robertson, QC)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei (UE) 2015/658 a Comisiei din 8 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) pe care Regatul Unit intenționează să îl pună în aplicare pentru sprijin în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C [notificată cu numărul C(2014) 7142] (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2015, L 109, p. 44), prin care Comisia a constatat că această măsură de ajutor este compatibilă cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE și a autorizat executarea acesteia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Republica Austria suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Cehă, Republica Franceză, Marele Ducat al Luxemburgului, Ungaria, Republica Polonă, România, Republica Slovacă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza C-323/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 16 mai 2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 16 mai 2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-323/18)
      (2018/C 311/04)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Tesco-Global Áruházak Zrt.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Faptul că persoanele impozabile cu capital străin care exploatează mai multe magazine prin intermediul unei singure societăți comerciale și care desfășoară activitatea de comerț cu amănuntul în magazine trebuie să achite în mod efectiv impozitul special aferent celei mai înalte trepte a unei cote de impozitare intens progresive, în timp ce persoanele impozabile cu capital autohton care își desfășoară activitatea în regim de franciză sub o singură marcă – prin intermediul magazinelor care reprezintă, în general, societăți comerciale independente – sunt încadrate, de fapt, în treapta scutită sau li se aplică una dintre cotele de impozitare mai mici, care urmează treptei respective, astfel încât proporția dintre impozitul achitat de societățile cu capital străin și veniturile fiscale totale rezultate din impozitul special este semnificativ mai mare decât în cazul persoanelor impozabile cu capital autohton este compatibil cu dispozițiile Tratatului FUE care reglementează principiile interzicerii discriminării (articolele 18 și 26 TFUE), libertății de stabilire (articolul 49 TFUE), egalității de tratament (articolul 54 TFUE), egalității în ceea ce privește participațiile financiare la capitalul societăților prevăzute la articolul 54 TFUE (articolul 55 TFUE), liberei prestări a serviciilor (articolul 56 TFUE), liberei circulații a capitalurilor (articolele 63 și 65 TFUE) și egalității în ceea ce privește impozitarea societăților (articolul 110 TFUE)?

                  2)

                  Faptul că persoanele impozabile care exploatează mai multe magazine prin intermediul unei singure societăți comerciale și care desfășoară activitatea de comerț cu amănuntul în magazine trebuie să achite în mod efectiv impozitul special aferentă celei mai înalte trepte a unei cote de impozitare intens progresive, în timp ce persoanele impozabile cu capital autohton care sunt concurenți direcți ai acestora și care își desfășoară activitatea în regim de franciză sub o singură marcă – prin intermediul magazinelor care reprezintă, în general, societăți comerciale independente – sunt încadrate, de fapt, în treapta scutită sau li se aplică una dintre cotele de impozitare mai mici care urmează treptei respective, astfel încât proporția dintre impozitul achitat de societățile cu capital străin și veniturile fiscale totale rezultate din impozitul special este semnificativ mai mare decât în cazul persoanelor impozabile cu capital autohton este compatibil cu dispozițiile Tratatului FUE care reglementează principiul interzicerii ajutoarelor de stat [articolul 107 alineatul (1) TFUE]?

                  3)

                  Articolul 107 TFUE și articolul 108 alineatul (3) TFUE trebuie interpretate în sensul că efectele lor se extind asupra unei măsuri fiscale care are o relație organică cu o scutire fiscală (constând într-un ajutor de stat) finanțată din venitul fiscal obținut prin intermediul măsurii fiscale, întrucât legiuitorul a atins valoarea veniturilor bugetare prevăzute, care au fost fixate înainte de introducerea impozitului special pe comerțul cu amănuntul (în funcție de cifra de afaceri a operatorilor de pe piață) prin aplicarea unei cote de impozitare progresive în funcție de cifra de afaceri, iar nu prin introducerea unei cote de impozitare generale, astfel încât legislația urmărește în mod deliberat să acorde o scutire fiscală unora dintre operatorii de pe piață?

                  4)

                  O practică a organismelor unui stat membru însărcinate cu aplicarea dreptului, conform căreia, în cadrul inspecțiilor fiscale inițiate din oficiu sau al procedurilor judiciare ulterioare – în pofida principiului efectivității și a obligației de a nu aplica norma de drept național incompatibilă – nu se poate depune o cerere de rambursare a impozitului declarat a fi în conformitate cu o reglementare națională în materie fiscală contrară dreptului Uniunii, pentru motivul că autoritatea fiscală sau instanța examinează incompatibilitatea cu dreptul Uniunii numai în cadrul unor proceduri specifice inițiate la cererea părții, care se pot desfășura anterior procedurii din oficiu, în timp ce, în ceea ce privește impozitul declarat contrar dreptului național, nu există niciun impediment pentru depunerea cererii de rambursare în cadrul unei proceduri desfășurate în fața autorității fiscale sau a unei instanțe este incompatibilă cu principiul echivalenței procedurale și cu principiile efectivității și supremației dreptului Uniunii?


title: Cauza T-445/18: Acțiune introdusă la 16 iulie 2018 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/18

      Acțiune introdusă la 16 iulie 2018 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Cauza T-445/18)
      (2018/C 311/19)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală Peek & Cloppenburg – cererea de înregistrare nr. 2 791 416

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 ianuarie 2018 în cauza R 1270/2007-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat cu articolul 15 alineatul 2 din Markengesetz (Legea mărcilor);

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat cu articolul 15 alineatul 3 din Markengesetz (Legea mărcilor);

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 63 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului coroborat cu Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei.


title: Cauza T-442/18: Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – Aeris Invest/BCE

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/15

      Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – Aeris Invest/BCE
      (Cauza T-442/18)
      (2018/C 311/16)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Chimenos Minguella și G. Ferrer Gonzálvez, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziilor Băncii Centrale Europene LS/MD/18/141 și LS/PT/2018/9 din 8 mai și, respectiv, din 9 februarie 2018 și

                  —

                  obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta cerere are ca obiect anularea deciziei Băncii Centrale Europene (denumită în continuare „BCE”) LS/MD/18/141 din 8 mai 2018 privind cererea de confirmare a accesului la documentele BCE, precum și a deciziei anterioare a Băncii Centrale Europene LS/PT/2018/9 din 9 februarie 2018 privind cererea de acces la documentele BCE.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe motivarea insuficientă a deciziilor BCE de refuz al accesului la documentația vizată, întrucât nu iau în considerare în mod corespunzător scopurile urmărite de legiuitorul comunitar prin stabilirea dreptului de acces al persoanelor fizice și juridice la documentele instituțiilor europene în cadrul unei proceduri transparente și în lumina principiilor bunei guvernanțe și participării cetățenești. În plus, argumentele utilizate de BCE au caracter general. De asemenea, BCE nu ține seama de faptul că divulgarea documentelor solicitate nu poate afecta în nici un mod buna desfășurare a procedurii decizionale în domeniul rezoluției instituțiilor de credit. Astfel, nu numai că procedura concretă de rezoluție este deja încheiată, ci face și obiectul unui control jurisdicțional, astfel încât refuzul accesului îngreunează respectivul control al Tribunalului însuși. În sfârșit, deciziile nu țin seama de faptul că accesul la documentația solicitată se realizează cu scopul unic de a exercita dreptul la o cale de atac eficientă consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate încalcă articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Decizia BCE/2004/3 privind accesul la documente, în măsura în care îi refuză acestei reclamante accesul la informația solicitată pentru motivul că documentele ar fi acoperite în tot sau în parte de o prezumție generală de inaccesibilitate, întrucât sunt documente confidențiale acoperite de secretul profesional aplicabil instituțiilor. Această prezumție generală de inaccesibilitate nu este prevăzută expres în legislația sectorială aplicabilă și, dacă ar exista, ar fi inaplicabilă întrucât nu se poate recurge la o interpretare largă și prin analogie a excepțiilor la dreptul de acces.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate încalcă articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Decizia BCE/2004/3, în măsura în care îi refuză reclamantei accesul la informația solicitată pentru motivul că documentele ar fi acoperite în tot sau în parte de secretul profesional aplicabil instituțiilor, în condițiile în care ele sunt necesare în unele proceduri judiciare, iar refuzul său împiedică sau îngreunează exercițiul funcției publice jurisdicționale.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate încalcă articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua și a șasea liniuță din Decizia BCE/2004/3, în măsura în care afirmă că divulgarea informației ar putea aduce prejudicii sistemului bancar în general.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate încalcă articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Decizia BCE/2004/3 prin afirmația că divulgarea documentelor și a informațiilor solicitate ar putea afecta interesele comerciale ale Banco Santander și ar putea avea o incidență asupra controalelor viitoare.


title: Cauza C-406/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 20 iunie 2018 – PG/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 20 iunie 2018 – PG/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Cauza C-406/18)
      (2018/C 311/08)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere:

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: PG

         Pârât: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 31 din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului (denumită în continuare „Directiva privind procedurile”) (1), în lumina dispozițiilor articolelor 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului, pot fi interpretate în sensul că este posibil ca un stat membru să garanteze dreptul la o cale de atac efectivă chiar și în cazul în care instanțele naționale nu pot să modifice deciziile adoptate în procedurile de azil, ci doar să le anuleze și să dispună derularea unei noi proceduri?

                  2)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 31 din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului (denumită în continuare „Directiva privind procedurile”), în lumina dispozițiilor articolelor 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului, pot fi interpretate în sensul că este conformă [cu respectivele dispoziții] legislația unui stat membru care stabilește un termen imperativ invariabil de 60 de zile în total pentru procedurile judiciare de azil, indiferent de orice circumstanță individuală și fără să ia în considerare aspectele specifice ale cauzei și posibilele dificultăți în materie de probe?

         (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).


title: Cauza T-446/18: Acțiune introdusă la 16 iulie 2018 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/19

      Acțiune introdusă la 16 iulie 2018 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Cauza T-446/18)
      (2018/C 311/20)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală Peek & Cloppenburg – cererea de înregistrare nr. 4 295 069

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2018 în cauza R 1589/2007-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat cu articolul 15 alineatul 2 din Markengesetz (Legea mărcilor);

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat cu articolul 15 alineatul 3 din Markengesetz (Legea mărcilor);

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 63 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului coroborat cu Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei.


title: Cauza T-449/18: Acțiune introdusă la 19 iulie 2018 – Ortlieb Sportartikel/EUIPO (Octogon)

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/20

      Acțiune introdusă la 19 iulie 2018 – Ortlieb Sportartikel/EUIPO (Octogon)
      (Cauza T-449/18)
      (2018/C 311/21)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Ortlieb Sportartikel GmbH (Heilsbronn, Germania) (reprezentanți: A. Wulf și K. Schmidt-Hern, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (reprezentarea unui octogon) – cererea de înregistrare nr. 16 047 466

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 aprilie 2018 în cauza R 1634/2017-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-564/17: Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2018 – So/Consiliul și Comisia

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/20

      Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2018 – So/Consiliul și Comisia
      (Cauza T-564/17) (1)

      (2018/C 311/22)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 338, 9.10.2017.


title: Cauza T-783/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 iulie 2018 – GE Healthcare/Comisia („Măsuri provizorii – Medicamente de uz uman – Directiva 2001/83/CE – Suspendarea autorizației de introducere pe piață a substanțelor de contrast de uz uman care conțin gadoliniu – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/50

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 iulie 2018 – GE Healthcare/Comisia
      (Cauza T-783/17 R)
      ((„Măsuri provizorii - Medicamente de uz uman - Directiva 2001/83/CE - Suspendarea autorizației de introducere pe piață a substanțelor de contrast de uz uman care conțin gadoliniu - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
      (2018/C 328/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: GE Healthcare A/S (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: D. Scannell, barrister, G. Castle și S. Oryszczuk, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici și A. Sipos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 et 279 TFUE având ca obiect suspendarea executării Deciziei de punere în aplicare C(2017) 7941 final a Comisiei din 23 noiembrie 2017 privind, în cadrul articolului 31 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului, autorizațiile de introducere pe piață a substanțelor de contrast de uz uman care conțin gadoliniu și una sau mai multe dintre substanțele active acid gadobenic, gadobutrol, gadodiamidă, acid gadopentetic, acid gadoteric, gadoteridol, gadoversetamidă și acid gadoxetic

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-438/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Silec Cable și General Cable/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată încălcarea articolului 101 TFUE – Noțiunea de întreprindere – Succesiune economică – Încălcare unică și continuă – Dovada încălcării – Distanțare publică – Durata participării – Egalitate de tratament – Gravitatea încălcării – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/33

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Silec Cable și General Cable/Comisia
      (Cauza T-438/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată încălcarea articolului 101 TFUE - Noțiunea de întreprindere - Succesiune economică - Încălcare unică și continuă - Dovada încălcării - Distanțare publică - Durata participării - Egalitate de tratament - Gravitatea încălcării - Competență de fond”))
      (2018/C 328/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Silec Cable SAS (Montereau-Fault-Yonne, Franța) și General Cable Corp. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: I. Sinan, barrister și I. De Beni, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito și H. van Vliet, agenți, asistați de D. Bailey, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în măsura în care le privește pe reclamante, și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzilor aplicate acestora

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Silec Cable SAS și General Cable Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza C-96/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 2 de Terrassa – Spania) – Gardenia Vernaza Ayovi/Consorci Sanitari de Terrassa (Trimitere preliminară – Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Consecințele unei concedieri disciplinare calificate drept „abuzivă” – Noțiunea „condiții de muncă” – Lucrător temporar pe durată nedeterminată – Diferență de tratament între lucrătorul permanent și lucrătorul temporar pe durată determinată sau nedeterminată – Reintegrarea lucrătorului sau acordarea unei indemnizații)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/11

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa – Spania) – Gardenia Vernaza Ayovi/Consorci Sanitari de Terrassa
      (Cauza C-96/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Consecințele unei concedieri disciplinare calificate drept „abuzivă” - Noțiunea „condiții de muncă” - Lucrător temporar pe durată nedeterminată - Diferență de tratament între lucrătorul permanent și lucrătorul temporar pe durată determinată sau nedeterminată - Reintegrarea lucrătorului sau acordarea unei indemnizații))
      (2018/C 328/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Gardenia Vernaza Ayovi

         Pârâtă: Consorci Sanitari de Terrassa

         Dispozitivul

      Clauza 4 punctul 1 din Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia, în cazul în care concedierea disciplinară a unui lucrător permanent în serviciul unei administrații publice este declarată abuzivă, lucrătorul în cauză este în mod obligatoriu reintegrat, în timp ce, în aceeași ipoteză, un lucrător temporar sau un lucrător temporar pe durată nedeterminată care îndeplinește aceleași sarcini precum acest lucrător permanent poate să nu fie reintegrat și să primească în schimb o indemnizație.

         (1)  JO C 151, 15.5.2017.


title: Cauza T-224/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 12 iulie 2018 – PV/Comisia („Măsuri provizorii – Funcție publică – Hărțuire morală – Decizii adoptate de către Comisie ca urmare a unei revocări – Procedură disciplinară – Schimbare a repartizării – Stabilire la zero a salariului – Cerere de măsuri provizorii – Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale – Inadmisibilitate parțială – Lipsa fumus boni juris – Lipsa urgenței”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/51

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 12 iulie 2018 – PV/Comisia
      (Cauza T-224/18 R)
      ((„Măsuri provizorii - Funcție publică - Hărțuire morală - Decizii adoptate de către Comisie ca urmare a unei revocări - Procedură disciplinară - Schimbare a repartizării - Stabilire la zero a salariului - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale - Inadmisibilitate parțială - Lipsa fumus boni juris - Lipsa urgenței”))
      (2018/C 328/69)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: PV (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid, B. Mongin, și R. Striani, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se urmărește obținerea, pe de o parte, a suspendării executării, în primul rând, a procedurii disciplinare CMS 13/087, în al doilea rând, a procedurii disciplinare CMS 17/025, în al treilea rând, a deciziei de reîncadrare a reclamantului și, în al patrulea rând, a deciziei de stabilire la zero a salariului reclamantului, precum și, pe de altă parte, adoptarea unei măsuri provizorii de repartizare a reclamantului în cadrul asociației personalului „Génération 2004” sau în cadrul unei alte direcții generale a Comisiei

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de suspendare a executării procedurii disciplinare CMS 13/087.

                  2)

                  Respinge în rest cererea de măsuri provizorii.

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-475/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Prysmian și Prysmian cavi e sistemi/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Nelegalitatea deciziei de inspecție – Termen rezonabil – Principiul bunei administrări – Principiul răspunderii personale – Răspundere solidară pentru plata amenzii – Dovadă suficientă a încălcării – Durata încălcării – Amenzi – Proporționalitate – Egalitate de tratament – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/40

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Prysmian și Prysmian cavi e sistemi/Comisia
      (Cauza T-475/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Nelegalitatea deciziei de inspecție - Termen rezonabil - Principiul bunei administrări - Principiul răspunderii personale - Răspundere solidară pentru plata amenzii - Dovadă suficientă a încălcării - Durata încălcării - Amenzi - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Competență de fond”))
      (2018/C 328/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Prysmian SpA (Milan, Italia) și Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Milan) (reprezentanți: C. Tesauro, F. Russo, L. Armati și M. C. Toniolo, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Giolito, L. Malferrari, P. Rossi și H. van Vliet, ulterior par C. Giolito, P. Rossi și H. van Vliet, agenți, asistați de S. Kingston, barrister)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: The Goldman Sachs Group, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: W. Deselaers, J. Koponen și A. Mangiaracina, avocați)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Pirelli & C. SpA (Milano) (reprezentanți: M. Siragusa, G. Rizza, P. Ferrari, F. Moretti și A. Fava, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce privește reclamantele, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzilor aplicate acestora

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Prysmian SpA și Prysmian Cavi e Sistemi Srl suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Comisiei Europene.

                  3)

                  The Goldman Sachs Group, Inc. și Pirelli & C. SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza C-103/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Messer France SAS, fostă Praxair/Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer [Trimitere preliminară – Armonizarea legislațiilor fiscale – Directiva 92/12/CEE – Articolul 3 alineatul (2) – Directiva 2003/96/CE – Articolele 3 și 18 – Impozitarea produselor energetice și a electricității – Accize – Existența unei alte taxe indirecte – Condiții – Reglementare națională care prevede o contribuție la serviciul public de electricitate – Noțiunea „scopuri specifice” – Respectarea unei rate minime de impozitare]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Messer France SAS, fostă Praxair/Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer
      (Cauza C-103/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Armonizarea legislațiilor fiscale - Directiva 92/12/CEE - Articolul 3 alineatul (2) - Directiva 2003/96/CE - Articolele 3 și 18 - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Accize - Existența unei alte taxe indirecte - Condiții - Reglementare națională care prevede o contribuție la serviciul public de electricitate - Noțiunea „scopuri specifice” - Respectarea unei rate minime de impozitare])
      (2018/C 328/13)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Messer France SAS, fostă Praxair

         Pârâți: Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 18 alineatul (10) al doilea paragraf din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 23 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie să fie interpretat în sensul că, până la 1 ianuarie 2009, respectarea ratelor minime de impozitare stabilite de această directivă constituia, dintre normele privind impozitarea electricității prevăzute de dreptul Uniunii, singura obligație care se impunea Republicii Franceze.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse trebuie să fie interpretat în sensul că introducerea unei alte taxe indirecte pe electricitate nu este condiționată de punerea în aplicare a unei accize armonizate și că, întrucât o taxă precum cea în discuție în litigiul principal nu constituie o astfel de acciză, conformitatea acesteia cu Directivele 92/12 și 2003/96 trebuie să fie apreciată în raport cu condițiile prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 92/12 referitoare la existența altor taxe indirecte în scopuri specifice.

                  3)

                  Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 92/12 trebuie să fie interpretat în sensul că o taxă precum cea în cauză în litigiul principal poate fi calificată drept „altă taxă indirectă”, având în vedere obiectivul său de mediu care vizează finanțarea costurilor suplimentare legate de obligația de achiziționare a energiei verzi, cu excluderea obiectivelor de coeziune teritorială și socială precum egalizarea tarifară geografică și reducerea prețului electricității pentru gospodăriile aflate într o situație precară și a obiectivelor sale pur administrative, în special finanțarea costurilor inerente funcționării administrative a autorităților sau a instituțiilor publice precum Mediatorul național în domeniul energiei și Casa de Economii și Consemnațiuni, sub rezerva verificării de către instanța de trimitere a respectării normelor de impozitare aplicabile accizelor.

                  4)

                  Dreptul Uniunii trebuie să fie interpretat în sensul că contribuabilii în cauză pot solicita o rambursare parțială a unei taxe precum cea în discuție în litigiul principal proporțional cu partea din veniturile obținute din această taxă afectată unor scopuri nespecifice, cu condiția ca taxa să nu fi fost repercutată de acești contribuabili asupra propriilor lor clienți, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 161, 22.5.2017.


title: Cauza T-73/17: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2018 – RS/Comisia („Funcție publică – Agenți temporari – Recrutare – Concurs intern – Constituirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de asistenți – Condiție de admitere referitoare la cerința privind desfășurarea unei activități fără întrerupere pe parcursul celor douăsprezece luni care precedă data limită pentru depunerea candidaturilor – Concediu pentru interese personale – Neadmiterea participării la probele unui concurs”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/24

      Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2018 – RS/Comisia
      (Cauza T-73/17) (1)

      ((„Funcție publică - Agenți temporari - Recrutare - Concurs intern - Constituirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de asistenți - Condiție de admitere referitoare la cerința privind desfășurarea unei activități fără întrerupere pe parcursul celor douăsprezece luni care precedă data limită pentru depunerea candidaturilor - Concediu pentru interese personale - Neadmiterea participării la probele unui concurs”))
      (2018/C 392/28)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: RS (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și L. Radu Bouyon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului intern COM/02/AST/16 (AST 2) de respingere a candidaturii reclamantului și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care acesta pretinde că l-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului intern COM/02/AST/16 (AST 2) de respingere a candidaturii lui RS.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 10.4.2017.


title: Cauza C-511/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 3 august 2018 – La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Igwan.net/Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Intérieur, Ministre des Armées

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 3 august 2018 – La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Igwan.net/Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Intérieur, Ministre des Armées
      (Cauza C-511/18)
      (2018/C 392/10)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere:

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Igwan.net

         Pârâți: Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Intérieur, Ministre des Armées

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Obligația de păstrare generalizată și nediferențiată, impusă furnizorilor în temeiul dispozițiilor permisive ale articolului 15 alineatul (1) din Directiva [2002/58/CE] din 12 iulie 2002 (1), trebuie să fie considerată, într-un context marcat de amenințări grave și persistente la adresa siguranței naționale, și în special de riscul terorismului, o ingerință justificată de dreptul la siguranță garantat la articolul 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de cerințele privind securitatea națională, care rămâne responsabilitatea exclusivă a statelor membre în temeiul articolului 4 din Tratatul privind Uniunea Europeană?

                  2)

                  Directiva [2002/58] din 12 iulie 2002, citită în lumina Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul că autorizează măsuri legislative, precum măsurile de colectare în timp real a datelor de transfer și a datelor de localizare ale unor persoane determinate, care, deși afectează drepturile și obligațiile furnizorilor unui serviciu de comunicații electronice, nu le impun totuși o obligație specifică de păstrare a datelor acestora?

                  3)

                  Directiva [2002/58] din 12 iulie 2002, citită în lumina Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul că condiționează în toate cazurile legalitatea procedurilor de colectare a datelor de conectare de o cerință de informare a persoanelor vizate atunci când o asemenea informare nu mai poate compromite anchetele desfășurate de autoritățile competente sau astfel de proceduri pot fi considerate legale ținând seama de ansamblul celorlalte garanții procedurale existente, din moment ce acestea din urmă asigură efectivitatea dreptului la o cale de atac?

         (1)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (JO L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63).


title: Cauza T-739/14: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – PSC Prominvestbank/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina – Înscrierea numelui entității care deține reclamanta pe lista entităților cărora li se aplică măsuri restrictive – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Dreptul la protecţie jurisdicţională efectivă – Abuz de putere – Dreptul de proprietate – Libertatea de a desfăşura o activitate comercială – Egalitate de tratament”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/18

      Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – PSC Prominvestbank/Consiliul
      (Cauza T-739/14) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina - Înscrierea numelui entității care deține reclamanta pe lista entităților cărora li se aplică măsuri restrictive - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la protecţie jurisdicţională efectivă - Abuz de putere - Dreptul de proprietate - Libertatea de a desfăşura o activitate comercială - Egalitate de tratament”))
      (2018/C 392/21)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: J. M. Viñals Camallonga, J. L. Iriarte Ángel și L. Barriola Urruticoechea, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. de Elera-San Miguel Hurtado și F. Florindo Gijón, ulterior F. Florindo Gijón, P. Mahnič Bruni și H. Marcos Fraile, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, D. Gauci și S. Pardo Quintillán, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea în parte a Deciziei 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 13), în versiunea rezultată din Decizia 2014/659/PESC a Consiliului din 8 septembrie 2014, de modificare a Deciziei 2014/512 (JO 2014, L 271, p. 54), şi a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 1), în versiunea rezultată din Regulamentul (UE) nr. 960/2014 al Consiliului din 8 septembrie 2014, de modificare a Regulamentului nr. 833/2014 (JO 2014, L 271, p. 3), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 7,12.1.2015.


title: Cauza T-401/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 iulie 2018 – SFIE-PE/Parlamentul („Măsuri provizorii – Drept instituțional – Greve ale interpreților – Măsuri adoptate de Parlamentul European prin care se solicită interpreților să presteze servicii – Cerere de suspendare a executării – Cerere de măsuri provizorii – Inadmisibilitate parțială – Evaluare comparativă a intereselor”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/31

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 iulie 2018 – SFIE-PE/Parlamentul
      (Cauza T-401/18 R)
      ((„Măsuri provizorii - Drept instituțional - Greve ale interpreților - Măsuri adoptate de Parlamentul European prin care se solicită interpreților să presteze servicii - Cerere de suspendare a executării - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate parțială - Evaluare comparativă a intereselor”))
      (2018/C 392/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și vizând, pe de o parte, suspendarea executării Deciziilor Parlamentului european din 2 și 3 iulie 2018 prin care se solicită interpreților să presteze servicii, precum și a viitoarelor decizii prin care se solicită interpreților să presteze servicii pentru 5, 10 și 11 iulie 2018 și, pe de altă parte, obligarea Parlamentului să limiteze pe viitor solicitarea interpreților să presteze servicii.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-104/17: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – Apple/EUIPO – Apo International (apo) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative apo – Mărcile Uniunii Europene figurativă anterioară reprezentând un măr și mărcile Uniunii Europene verbale anterioare APPLE – Motive relative de refuz – Similitudinea semnelor – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/26

      Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – Apple/EUIPO – Apo International (apo)
      (Cauza T-104/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative apo - Mărcile Uniunii Europene figurativă anterioară reprezentând un măr și mărcile Uniunii Europene verbale anterioare APPLE - Motive relative de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2018/C 392/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Apple Inc. (Cupertino, California, Statele Unite) (reprezentanţi: J. Olsen, P. Andreottola, solicitors, și G. Tritton, barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Ivanauskas și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Apo International Co. Ltd (Taipei, Taiwan)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2016 (cauza R 698/2016-4), privind o procedură de opoziție între Apple și Apo International

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului European pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 1 decembrie 2016 (cauza R 698/2016-4).

                  2)

                  Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 129, 24.4.2017.


title: Cauza C-151/18 P: Recurs introdus la 21 februarie 2018 de El Corte Inglés SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 5 decembrie 2017 în cauza T-213/16, El Corte Inglés/EUIPO

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/2

      Recurs introdus la 21 februarie 2018 de El Corte Inglés SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 5 decembrie 2017 în cauza T-213/16, El Corte Inglés/EUIPO
      (Cauza C-151/18 P)
      (2018/C 392/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: El Corte Inglés SA (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, abogado)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Elho Business & Sport Vertriebs GmbH
      Prin Ordonanța din 6 septembrie 2018, Curtea de Justiție (Camera a noua) a declarat acțiunea inadmisibilă.


title: Cauza T-402/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 iulie 2018 – Aquino și alții/Parlamentul („Măsuri provizorii – Drept instituțional – Greva interpreților – Măsuri adoptate de Parlamentul European pentru obligarea unui număr de interpreți să presteze servicii – Cerere de suspendare a executării – Cerere de măsuri provizorii – Inadmisibilitate parțială – Analiza comparativă a intereselor”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/31

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 iulie 2018 – Aquino și alții/Parlamentul
      (Cauza T-402/18 R)
      ((„Măsuri provizorii - Drept instituțional - Greva interpreților - Măsuri adoptate de Parlamentul European pentru obligarea unui număr de interpreți să presteze servicii - Cerere de suspendare a executării - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate parțială - Analiza comparativă a intereselor”))
      (2018/C 392/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Roberto Aquino, (Bruxelles, Belgia) și ceilalți 30 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, suspendarea executării deciziilor Parlamentului European din 2 și din 3 iulie 2018 privind obligarea unui număr de interpreți să presteze servicii, precum și a deciziilor ulterioare privind obligarea unui număr de interpreți să presteze servicii pentru datele de 5, 10 și 11 iulie 2018 și, pe de altă parte, obligarea Parlamentului să limiteze pe viitor obligarea interpreților să presteze servicii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-418/17: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – Eduard Meier/EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club) {„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Safari Club – Marca națională figurativă anterioară WS Walk Safari – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”}

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/28

      Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – Eduard Meier/EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club)
      (Cauza T-418/17) (1)

      ({„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Safari Club - Marca națională figurativă anterioară WS Walk Safari - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”})
      (2018/C 392/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Eduard Meier GmbH (München, Germania) (reprezentanţi: S. Schicker și M. Knitter, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Calzaturificio Elisabet Srl (Monte Urano, Italia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 mai 2017 (cauza R 1158/2016-4) privind o procedură de opoziție între Calzaturificio Elisabet și Eduard Meier

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 2 mai 2017 (cauza R 1158/2016-4) în măsura în care prin aceasta s-a admis opoziția la înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale Safari Club pentru produsele „tolbe”, „îmbrăcăminte pentru vânătoare, îmbrăcăminte și încălțăminte pentru vânătoare”.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza C-512/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 3 august 2018 – French Data Network, La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs/Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 3 august 2018 – French Data Network, La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs/Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice
      (Cauza C-512/18)
      (2018/C 392/11)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere:

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: French Data Network, La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs

         Pârâți: Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Obligația de păstrare generalizată și nediferențiată, impusă furnizorilor în temeiul dispozițiilor permisive ale articolului 15 alineatul (1) din Directiva [2002/58/CE] din 12 iulie 2002 (1) trebuie să fie considerată, în special având în vedere garanțiile și controlul de care sunt însoțite ulterior colectarea și utilizarea acestor date de conectare, o ingerință justificată de dreptul la siguranță garantat la articolul 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de cerințele privind securitatea națională, care rămâne responsabilitatea exclusivă a statelor membre în temeiul articolului 4 din Tratatul privind Uniunea Europeană?

                  2)

                  Dispozițiile Directivei [2000/31/CE] din 8 iunie 2000 (2), citite în lumina articolelor 6, 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că permit unui stat să instituie o reglementare națională care impune atât persoanelor a căror activitate constă în a oferi publicului online accesul la servicii de comunicații, cât și persoanelor fizice sau juridice care asigură, chiar cu titlu gratuit, pentru punerea la dispoziția publicului prin servicii de comunicații publice online, stocarea de semnale, de texte, de imagini, de sunete sau de mesaje de orice natură furnizate de destinatari ai acestor servicii, să păstreze datele de natură să permită identificarea oricărei persoane care a contribuit la crearea conținutului sau a unuia dintre conținuturile serviciilor pe care le prestează, pentru ca autoritatea judiciară să poată solicita, dacă este cazul, comunicarea acestora, în vederea asigurării respectării normelor privind răspunderea civilă sau penală?

         (1)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (JO L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63).

         (2)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257).


title: Cauza T-652/17: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2018 – Eddy’s Snack Company/EUIPO – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Eddy’s Snackcompany) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Eddy’s Snackcompany – Marca națională verbală anterioară TEDDY – Motiv relativ de refuz – Principiul ne ultra petita – Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/28

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2018 – Eddy’s Snack Company/EUIPO – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Eddy’s Snackcompany)
      (Cauza T-652/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Eddy’s Snackcompany - Marca națională verbală anterioară TEDDY - Motiv relativ de refuz - Principiul ne ultra petita - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”])
      (2018/C 392/35)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Eddy’s Snack Company GmbH (Lügde, Germania) (reprezentant: M. Decker, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Elveția)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 iulie 2017 (cauza R 1999/2016-4) privind o procedură de opoziție între Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli și Eddy’s Snack Company

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 11 iulie 2017 (cauza R 1999/2016-4).

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Eddy’s Snack Company GmbH în cursul procedurii în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 382, 13.11.2017.


title: Cauza C-246/18 P: Recurs introdus la 6 aprilie 2018 de Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 7 februarie 2018 în cauza T-775/16, Kondyterska korporatsiia „Roshen”/EUIPO

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/3

      Recurs introdus la 6 aprilie 2018 de Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 7 februarie 2018 în cauza T-775/16, Kondyterska korporatsiia „Roshen”/EUIPO
      (Cauza C-246/18 P)
      (2018/C 392/04)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” (reprezentanți: R. Žabolienė, advokatė, I. Lukauskienė, advokatė)

         Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală și Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” OAO
      Prin Ordonanța din 6 septembrie 2018, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-518/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresní soud v Českých Budějovicích (Republica Cehă) la 7 august 2018 – RD/SC

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresní soud v Českých Budějovicích (Republica Cehă) la 7 august 2018 – RD/SC
      (Cauza C-518/18)
      (2018/C 392/12)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Okresní soud v Českých Budějovicích

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: RD

         Pârâtă: SC

         Întrebarea preliminară

      Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului privind crearea unui Titlu Executoriu European pentru creanțele necontestate trebuie interpretat în sensul că o creanță care a fost stabilită după administrarea probelor poate fi considerată necontestată în cazul în care nici pârâta, care a recunoscut datoria înainte de începerea acțiunii, și nici curatorul nu au luat parte la procedura judiciară și nu au ridicat nicio obiecție în cursul procedurii?

         (1)  JO 2004, L 143, p. 15, Ediţie specială, 19/vol. 7, p. 3.


title: Cauza T-664/16: Ordonanța Tribunalului din 30 mai 2018 – PJ/EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi) („Marcă a Uniunii Europene – Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț independent față de reclamant – Substituire a unei părți din litigiu – Transferul drepturilor solicitantului unei mărci a Uniunii Europene – Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț independent față de autorul cererii de substituire – Inadmisibilitate”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/29

      Ordonanța Tribunalului din 30 mai 2018 – PJ/EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi)
      (Cauza T-664/16) (1)

      ((„Marcă a Uniunii Europene - Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț independent față de reclamant - Substituire a unei părți din litigiu - Transferul drepturilor solicitantului unei mărci a Uniunii Europene - Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț independent față de autorul cererii de substituire - Inadmisibilitate”))
      (2018/C 392/36)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: PJ (reprezentant: S., avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial S. Hanne, ulterior A. Söder, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Erdmann & Rossi GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: H. Kunz-Hallstein și R. Kunz-Hallstein, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 iulie 2016 (cauza R 1670/2015-4) privind o procedură de declarare a nulității între Erdmann & Rossi și PJ

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de substituire.

                  3)

                  Îl obligă pe PJ la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                  [Y]-GmbH și fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de substituire.

         (1)  JO C 70, 6.3.2017.


title: Cauza T-507/18: Acțiune introdusă la 24 august 2018 – Franța/Comisia

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/32

      Acțiune introdusă la 24 august 2018 – Franța/Comisia
      (Cauza T-507/18)
      (2018/C 392/40)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères, S. Horrenberger și A. Alidière, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/873 a Comisiei din 13 iunie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care prin aceasta se aplică o corecție forfetară de 5 %, care echivalează cu 1 945 435,39 euro, în ceea ce privește „Alte ajutoare directe– POSEI” din cauza unei „Contabilizări inexacte pentru anumite transporturi de banane” pentru exercițiile financiare 2013, 2014, 2015 și 2016;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe o eroare de drept care ar fi fost săvârșită de Comise în cadrul procedurii de verificare a conformității referitoare la ajutorul privind bananele, întrucât aceasta ar fi reținut o interpretare eronată a noțiunii „comercializare” a bananelor verzi eligibile cu ajutorul programului de opțiuni specifice pentru caracterul îndepărtat și insular (POSEI) aplicabil în Guadelupa și în Martinica.
      Astfel, în primul rând, reclamanta consideră că Comisia ar fi reținut o interpretare a acestei noțiuni care ar încălca domeniul de aplicare al Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1333/2011 al Comisiei din 19 decembrie 2011 de stabilire a standardelor de comercializare pentru banane, a regulilor privind verificarea conformității cu aceste standarde de comercializare și a cerințelor privind comunicările în sectorul bananelor (JO 2011, L 336, p. 23).
      În al doilea rând, aceasta invocă faptul că interpretarea noțiunii menționate reținută de Comisie ar decurge dintr-o aplicare eronată a articolului 76 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 671).


title: Cauza T-798/14: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – DenizBank/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina – Înscrierea numelui entității care deține reclamanta pe lista entităților cărora li se aplică măsuri restrictive – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Acordul de asociere UE-Turcia – Drepturi fundamentale – Proporționalitate”)

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/19

      Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2018 – DenizBank/Consiliul
      (Cauza T-798/14) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina - Înscrierea numelui entității care deține reclamanta pe lista entităților cărora li se aplică măsuri restrictive - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Acordul de asociere UE-Turcia - Drepturi fundamentale - Proporționalitate”))
      (2018/C 392/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: DenizBank A.Ş. (Istanbul, Turcia) (reprezentanți: O. Jones, D. Heaton, barristers, R. Mattick, S. Utku, solicitors, și M. Lester, QC)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert și A. de Elera-San Miguel Hurtado, ulterior S. Boelaert și P. Mahnič Bruni, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Gauci, L. Havas și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea, în primul rând, a Deciziei 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 13), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/659/PESC a Consiliului din 8 septembrie 2014 (JO 2014, L 271, p. 54), prin Decizia 2014/872/PESC a Consiliului din 4 decembrie 2014 (JO 2014, L 349, p. 58), prin Decizia (PESC) 2015/2431 a Consiliului din 21 decembrie 2015 (JO 2015, L 334, p. 22), prin Decizia (PESC) 2016/1071 a Consiliului din 1 iulie 2016 (JO 2016, L 178, p. 21) și prin Decizia (PESC) 2016/2315 a Consiliului din 19 decembrie 2016 (JO 2016, L 345, p. 65), și, în al doilea rând, a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 960/2014 al Consiliului din 8 septembrie 2014 (JO 2014, L 271, p. 3) și prin Regulamentul nr. 1290/2014 al Consiliului din 4 decembrie 2014 (JO 2014, L 349, p. 20), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă DenizBank A.Ș. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza T-825/17: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – Carbon System Verwaltungs/EUIPO (LIGHTBOUNCE) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene LIGHTBOUNCE — Motiv relativ de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/64

      Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2018 – Carbon System Verwaltungs/EUIPO (LIGHTBOUNCE)
      (Cauza T-825/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene LIGHTBOUNCE - Motiv relativ de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2018/C 427/85)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Germania) (reprezentanți: M. Gilch și L. Petri, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: S. Hanne și D. Walicka, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camere întâi de recurs a EUIPO din 11 octombrie 2017 (cauza R 2301/2016-1), privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene LIGHTBOUNCE

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Carbon System Verwaltungs GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza T-550/18: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2018 – Harrington Padrón/Consiliul

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/86

      Acțiune introdusă la 19 septembrie 2018 – Harrington Padrón/Consiliul
      (Cauza T-550/18)
      (2018/C 427/113)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (reprezentanți: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (1) precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (2), în măsura în care este vizată de dispozițiile acestora;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe faptul că actele atacate sunt afectate de o eroare vădită de apreciere și de lipsa unor indicii precise și concordante.

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește funcțiile și rolul reclamantei și că acesta nu a comunicat un ansamblu de indicii precise și concordante în susținerea afirmațiilor sale. Reclamanta adaugă că Consiliul nu a efectuat o apreciere adecvată a elementelor de probă sau, cel puțin, că această apreciere era vădit eronată.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că măsurile restrictive impuse prin actul atacat constituie o restrângere nejustificată și disproporționată a dreptului fundamental de proprietate al reclamantei.

         (1)  Decizia (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160I, p. 12).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160I, p. 5).


title: Cauza T-682/16: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2018 – Franța/Comisia („FEGA — Ajutoare legate de suprafață — Procedură de suspendare a plăților lunare către un stat membru — Articolul 41 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 — Elemente esențiale ale sistemului național de control — Deficiențe constatate — Plan de acțiune care conține indicatori clari de progres stabiliți cu consultarea Comisiei — Proporționalitate”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/45

      Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2018 – Franța/Comisia
      (Cauza T-682/16) (1)

      („FEGA - Ajutoare legate de suprafață - Procedură de suspendare a plăților lunare către un stat membru - Articolul 41 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 - Elemente esențiale ale sistemului național de control - Deficiențe constatate - Plan de acțiune care conține indicatori clari de progres stabiliți cu consultarea Comisiei - Proporționalitate”)
      (2018/C 427/57)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: F. Alabrune, D. Colas, D. Segoin, A. L. Desjonquères și S. Horrenberger, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: X. Lewis și D. Triantafyllou, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão și J. Saraiva de Almeida, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 4287 final a Comisiei din 12 iulie 2016 privind suspendarea plăților lunare către Republica Franceză în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA),

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Republica Franceză suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Portugheză suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza T-551/18: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2018 – Oblitas Ruzza/Consiliul

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/86

      Acțiune introdusă la 19 septembrie 2018 – Oblitas Ruzza/Consiliul
      (Cauza T-551/18)
      (2018/C 427/114)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sandra Oblitas Ruzza (Caracas, Venezula) (reprezentanți: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (1) precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (2), în măsura în care este vizată de dispozițiile acestora;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe faptul că actele atacate sunt afectate de o eroare vădită de apreciere și de lipsa unor probe precise și concordante.

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește funcțiile și rolul reclamantei și că acesta nu a comunicat un ansamblu de probe precise și concordante în susținerea afirmațiilor sale. Reclamanta adaugă că Consiliul nu a efectuat o apreciere adecvată a elementelor de probă sau, cel puțin, că această apreciere era vădit eronată.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că măsurile restrictive impuse prin actul atacat constituie o restrângere nejustificată și disproporționată a dreptului fundamental de proprietate al reclamantei.

         (1)  Decizia (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160I, p. 12).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 160I, p. 5).


title: Cauza C-590/18 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2018 de Fujikura Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-451/14, Fujikura/Comisia

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/21

      Recurs introdus la 20 septembrie 2018 de Fujikura Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-451/14, Fujikura/Comisia
      (Cauza C-590/18 P)
      (2018/C 427/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Fujikura Ltd (reprezentant: L. Gyselen, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Viscas Corp.

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii Tribunalului în măsura în care admite motivul întemeiat pe încălcarea principiilor proporționalității și egalității de tratament în ceea ce privește calcularea cuantumului amenzii aplicate recurentei;

                  —

                  soluționarea în mod definitiv a litigiului în conformitate cu articolul 61 primul paragraf din Statutul Curții:

                              —

                              prin anularea articolului 2 litera (o) din Decizia Comisiei din 2 aprilie 2014 (1) prin care recurentei i s-a aplicat o amendă de 8 152 000 de euro; și

                              —

                              prin reducerea amenzii cu 44 % la 4 562 120 de euro;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin validarea abordării Comisiei de aplicare a punctului 18 din Orientări (2) ca și cum încălcarea în ansamblu privea numai „partea internațională” și nu avea și o parte „intra-SEE” în care erau implicați numai furnizori europeni.
      În consecință, Comisia a stabilit valori teoretice ale vânzărilor pentru participanții la înțelegere într-o modalitate în care a subevaluat rolul furnizorilor europeni și a supraevaluat rolul furnizorilor asiatici la încălcare, inclusiv al Fujikura.

         (1)  Decizia Comisiei din 2 aprilie 2014 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul AT.39610 – Cabluri de energie) [notificată cu numărul C(2014) 2139 final] (JO 2014, C 319, p. 10).

         (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 (JO 2006 C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-589/16: Ordonanța Tribunalului din 27 septembrie 2018 – HS/BEI („Funcție publică — Personalul BEI — Transferul drepturilor la pensie — Cuantum transferat — Răspundere extracontractuală — Procedură precontencioasă — Procedură de conciliere în fața BEI — Termen rezonabil — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/66

      Ordonanța Tribunalului din 27 septembrie 2018 – HS/BEI
      (Cauza T-589/16)
      („Funcție publică - Personalul BEI - Transferul drepturilor la pensie - Cuantum transferat - Răspundere extracontractuală - Procedură precontencioasă - Procedură de conciliere în fața BEI - Termen rezonabil - Inadmisibilitate vădită”)
      (2018/C 427/87)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: HS (reprezentanți: inițial A. Senes și L. Payot, ulterior A. Senes, avocați)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: inițial T. Gilliams, G. Nuvoli, P. Kijver și G. Faedo, ulterior T. Gilliams, P. Kijver și G. Faedo, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanta l-ar fi suferit ca urmare a erorilor săvârșite de BEI în cadrul transferului drepturilor sale la pensie din sistemul național de pensii spre sistemul de pensii al BEI.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă HS la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-326/18 P: Recurs introdus la 17 mai 2018 de Safe Skies LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 22 martie 2018 în cauza T-60/17, Safe Skies/EUIPO

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/2

      Recurs introdus la 17 mai 2018 de Safe Skies LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 22 martie 2018 în cauza T-60/17, Safe Skies/EUIPO
      (Cauza C-326/18 P)
      (2018/C 427/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Safe Skies LLC (reprezentant: V. Schwepler, Rechtsanwältin)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 4 octombrie 2018, Curtea (Camera a șaptea) a respins recursul ca inadmisibil.


title: Cauza T-552/18: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2018 – Moreno Reyes/Consiliul

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/87

      Acțiune introdusă la 19 septembrie 2018 – Moreno Reyes/Consiliul
      (Cauza T-552/18)
      (2018/C 427/115)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Xavier Antonio Moreno Reyes (Caracas, Venezuela) (reprezentant: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (1) precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (2), în măsura în care este vizat de dispozițiile acestora;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe faptul că actele atacate sunt afectate de o eroare vădită de apreciere și de lipsa unor probe precise și concordante.

                              —

                              În această privință, reclamantul arată că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește funcțiile și rolul reclamantului și că acesta nu a comunicat un ansamblu de probe precise și concordante în susținerea afirmațiilor sale. Reclamantul adaugă că Consiliul nu a efectuat o apreciere adecvată a elementelor de probă sau, cel puțin, că această apreciere era vădit eronată.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că măsurile restrictive impuse prin actul atacat constituie o restrângere nejustificată și disproporționată a dreptului fundamental de proprietate al reclamantului.

         (1)  Decizia (PESC) 2018/901 a Consiliului din 25 iunie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 1601, p. 12).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/899 al Consiliului din 25 iunie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2018, L 1601, p. 5).