title: Cauza C-250/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rayonen sad Plovdiv (Bulgaria) la 6 iulie 2009 — Vasil Ivanov Georgiev/Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rayonen sad Plovdiv (Bulgaria) la 6 iulie 2009 — Vasil Ivanov Georgiev/Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv
   (Cauza C-250/09)
   2009/C 220/45
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Rayonen sad Plovdiv

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Vasil Ivanov Georgiev

      Pârâtă: Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile Directivei 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) se opun aplicării unei legi naționale care nu autorizează încheierea de contracte de muncă pe durată nedeterminată de către profesorii care au ajuns la vârsta de 65 de ani? În această privință și în special având în vedere articolul 6 alineatul (1) din directivă, dispozițiile articolului 7 primul paragraf punctul 6 din legea privind protecția contra discriminărilor sunt justificate în mod rezonabil de un obiectiv legitim și sunt proporționale, deși prevăd limite de vârstă pentru ocuparea anumitor posturi, având în vedere că directiva a fost transpusă integral în legislația bulgară?

               2)

               Dispozițiile Directivei 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă se opun aplicării unei legi naționale care prevede pensionarea din oficiu a profesorilor care au ajuns la vârsta de 68 de ani? În lumina faptelor și a împrejurărilor din prezentul litigiu și având în vedere contradicția constatată între, pe de o parte, dispozițiile Directivei 2000/78/CE și, pe de altă parte, legislația națională pertinentă în care directiva a fost transpusă, este posibil ca interpretarea dispozițiilor de drept comunitar să aibă drept rezultat neaplicarea legislației naționale?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza T-144/02: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — Eagle și alții/Comisia Comunităților Europene ( Personal angajat în întreprinderea comună JET — Aplicarea unui statut juridic diferit de cel al agenților temporari — Despăgubire pentru prejudiciul material suferit )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — Eagle și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-144/02) (1)

   („Personal angajat în întreprinderea comună JET - Aplicarea unui statut juridic diferit de cel al agenților temporari - Despăgubire pentru prejudiciul material suferit’)
   (2007/C 199/48)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Richard J. Eagle și alții (Oxon, Regatul Unit) și ceilalți 12 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: D. Beard, barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J. Currall, agent)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și B. Driessen, agenți)
   Obiectul
   Stabilirea, ca urmare a hotărârii Tribunalului din 5 octombrie 2004, Eagle și alții/Comisia (T-144/02, Rec., p. II-3381), a sumei datorate cu titlu de despăgubire pentru repararea prejudiciului financiar suferit de către fiecare reclamant datorită faptului că nu a fost recrutat în calitate de agent temporar al Comunităților Europene pentru activitatea desfășurată în cadrul întreprinderii comune Joint European Torus (JET).
   Dispozitivul

               1)

               Comisia este obligată la plata către fiecare reclamant a unei despăgubiri corespunzătoare sumei indicate pentru fiecare dintre aceștia în coloana (6) din anexa 3 la prezenta hotărâre.

               2)

               Acestei sume i se va aplica o dobândă cu rata de 5,25 % începând de la 31 decembrie 1999 până la plata efectivă.

               3)

               Comisia va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de reclamanți pe parcursul întregului proces.

               4)

               Consiliul va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 169, 13.7.2002.


title: Cauza C-430/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Ítélőtábla (Ungaria) la 29 iulie 2013 — Ilona Baradics și alții/QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/38

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Ítélőtábla (Ungaria) la 29 iulie 2013 — Ilona Baradics și alții/QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
   (Cauza C-430/13)
   2013/C 344/67
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, Dr. László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Dr. Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi și Mónika Veress

      Intimați: QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

      Întrebările preliminare

               1.

               Legiuitorul național a respectat articolele 7 și 9 din Directiva [90/314/CEE] (1), cu alte cuvinte, a asigurat o protecție efectivă particularilor în caz de insolvență a organizatorului sau a detailistului de călătorii, prin faptul că a prevăzut că valoarea garanției patrimoniale oferite de organizator sau de detailist trebuie să fie ajustată în funcție de un anumit procentaj din cifra de afaceri netă previzionată, aferentă vânzării pachetului turistic, sau de un cuantum minim?

               2.

               În cazul în care se constată o încălcare săvârșită de statul maghiar, este aceasta suficient de gravă pentru a se putea stabili răspunderea acestuia pentru prejudicii?

      (1)  Directiva 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite (JO L 158, p. 59, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 248).


title: Cauza T-148/08: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2010 — Beifa Group/OAPI — Schwan Stabilo Schwanhäußer (Instrument de scris) [ „Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un instrument de scris — Marcă națională figurativă anterioară — Cauză de nulitate — Utilizarea în cadrul desenului sau al modelului industrial comunitar a unui semn anterior a cărui utilizare poate fi interzisă de titular — Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002 — Cerere privind dovedirea utilizării serioase a mărcii anterioare introdusă pentru prima dată în fața camerei de recurs” ]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/33

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2010 — Beifa Group/OAPI — Schwan Stabilo Schwanhäußer (Instrument de scris)
   (Cauza T-148/08) (1)

   („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un instrument de scris - Marcă națională figurativă anterioară - Cauză de nulitate - Utilizarea în cadrul desenului sau al modelului industrial comunitar a unui semn anterior a cărui utilizare poate fi interzisă de titular - Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002 - Cerere privind dovedirea utilizării serioase a mărcii anterioare introdusă pentru prima dată în fața camerei de recurs”)
   2010/C 179/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Beifa Group Co. Ltd (Ningbo, Zhejiang, China) (reprezentanți: R. Davis, barrister și N. Cordell, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Germania) (reprezentanți: U. Blumenröder și H. Gauß, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 31 ianuarie 2008 (cauza R 1352/2006-3) privind o procedură de declarare a nulității unui desen sau model comunitar între Schwan-Stabilo Schwanhäuser GmbH & Co. KG, pe de o parte, și Ningo Beifa Group Co., Ltd, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 ianuarie 2008 (cauza R 1352/2006-3).

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Beifa Group Co. Ltd. Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza C-506/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de La Coruña (Spania) la 20 noiembrie 2007 — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)/Petrogal Española S.A., în prezent GALP Energía España SAU

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de La Coruña (Spania) la 20 noiembrie 2007 — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)/Petrogal Española S.A., în prezent „GALP Energía España SAU”
   (Cauza C-506/07)
   (2008/C 37/07)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Audiencia Provincial de La Coruña
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)

      Pârâtă: Petrogal Española S.A., în prezent „GALP Energía España SAU”
   Întrebările preliminare

               1)

               Dacă respectivul contract încheiat între „Lubricarga S.L.” și „Petrogal S.A.” este „de minimis”, se exclude în orice caz aplicarea articolului [81] din tratat, sau în pofida calificării menționate i se va aplica dispoziția respectivă, în ipoteza în care titularului stației service i se impune obligația de a respecta prețul final de vânzare către public, stabilit de către furnizor, și/sau când revânzătorului i se impun obligațiile de cumpărare exclusivă și interdicțiile de concurență, fără a se supune limitărilor temporale prevăzute de Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei (1) și de Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 al Comisiei (2)?

               2)

               Atunci când Regulamentul nr. 1984/83, în cazul în care rezultă ca fiind aplicabil, interzice stabilirea unei durate nedeterminate sau mai mare de zece ani pentru acordurile verticale exclusive privind stații service, cu excepția articolului 12 alineatul (2) potrivit căruia„în cazul în care acordul se referă la o stație service pe care furnizorul a închiriat-o unui revânzător sau asupra căreia i-a acordat folosința de fapt sau de drept, revânzătorului îi pot fi impuse obligațiile de cumpărare exclusivă și interdicțiile de concurență prevăzute în prezentul titlu pe toată perioada în care acesta a exploatat efectiv stația service” [traducere neoficială], exceptarea menționată cuprinde presupunerea precum în prezenta cauză că, potrivit contractului sub semnătură privată din 27 iulie 1990 și actului autentic din data de 10 octombrie 1995, Lubricarga, proprietara unui teren, a cedat în favoarea Galp un drept de superficie pentru o durată de 25 de ani, aceasta din urmă obligându-se să construiască stația service, cu condiția ca în urma verificării construcției, instalațiile să fie cedate Lubricarga în vederea exploatării pentru aceeași durată, cu obligația de a cumpăra în regim de exclusivitate de la stația de benzină toți carburanții și combustibilii?

               3)

               Atunci când Regulamentul nr. 2790/1999, în cazul în care rezultă ca fiind aplicabil, prevede la articolul 5 că „limitarea temporală de cinci ani nu se aplică atunci când bunurile sau serviciile contractuale sunt vândute de cumpărător din spații sau terenuri aflate în proprietatea furnizorului sau închiriate de furnizor de la terți care nu au legătură cu cumpărătorul, cu condiția ca durata obligației de neconcurență să nu depășească perioada de ocupare a spațiilor sau a terenurilor de către cumpărător”, exceptarea menționată cuprinde presupunerea precum în prezenta cauză că, potrivit contractului sub semnătură privată din 27 iulie 1990 și actului autentic din data de 10 octombrie 1995, Lubricarga, proprietara unui teren, a cedat în favoarea Galp un drept de superficie pentru o durată de 25 de ani, aceasta din urmă obligându-se să construiască stația service, cu condiția ca în urma construcției, instalațiile să fie cedate Lubricarga în vederea exploatării pentru aceeași durată, cu obligația de a cumpăra în regim de exclusivitate de la stația de benzină toți carburanții și combustibilii?

               4)

               Atunci când articolul [81] alineatul (1) litera (a) din Tratatul CEE prevede interdicția de stabilire, directă sau indirectă, a prețurilor de cumpărare sau de vânzare, iar Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei evidențiază în considerentul (8) că „celelalte dispoziții restrictive care restricționează concurența și, în special, cele care limitează libertatea revânzătorului de a stabili prețurile sau condițiile de revânzare sau de a-și alege clienții, nu pot fi exceptate în temeiul acestui regulament” [traducere neoficială], această dispoziție se aplică unui contract precum cel în cauză în care clauza a zecea și anexa I se referă la aplicarea de prețuri concurențiale și la faptul că „reducerile acordate proprietarului nu vor fi inferioare mediei comisioanelor percepute de către operatorii celor trei întreprinderi (în funcție de volum) care își desfășoară activitatea în zona geografică în care se află stația service”, în sensul că respectivul contract poate să restrângă în orice caz posibilitatea cumpărătorului de a stabili prețul de vânzare?

               5)

               Atunci când articolul [81] alineatul (1) litera (a) din Tratatul CEE prevede interdicția de stabilire, directă sau indirectă, a prețurilor de cumpărare sau de vânzare, iar Regulamentul (CEE) nr. 2790/99 al Comisiei din 22 noiembrie include drept restricție deosebit de gravă a concurenței menținerea prețului de revânzare, această dispoziție se aplică unui contract precum cel în cauză în care clauza a zecea și anexa I se referă la aplicarea de prețuri concurențiale și la faptul că „reducerile acordate proprietarului nu vor fi inferioare mediei comisioanelor percepute de către operatorii celor trei întreprinderi (în funcție de volum) care își desfășoară activitatea în zona geografică în care se află stația service”, în sensul că respectivul contract poate să restrângă în orice caz posibilitatea cumpărătorului de a stabili prețul de vânzare?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei din 22 iunie 1983 privind aplicarea articolului 85 alineatul (3) din tratat la unele categorii de acorduri de cumpărare exclusivă (JO L 173, p. 5).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 al Comisiei din 22 decembrie 1999 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate (JO L 336, p. 21, Ediție specială 08/vol. 1, p. 66).


title: Cauza T-518/11: Ordonanța Tribunalului din 5 mai 2014 – BTL Diffusion/OAPI – dm-drogerie markt (babyTOlove) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/17

         Ordonanța Tribunalului din 5 mai 2014 – BTL Diffusion/OAPI – dm-drogerie markt (babyTOlove)
   (Cauza T-518/11) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 339/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BTL Diffusion (St Cloud, Franța) (reprezentant: A. Berendes, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: K. Klüpfel și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Germania) (reprezentanți: C. Mellein și B. Beinert, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 iulie 2011 (cauza R 883/2010-2), privind o procedură de opoziție între dm drogerie markt GmbH & Co. KG și BTL Diffusion

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei

               2)

               Reclamanta și intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, câte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza C-369/06: Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 28 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/32

         Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 28 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-369/06) (1)

   (2007/C 297/54)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza T-86/10: Acțiune introdusă la 17 februarie 2010 — British Sugar/Comisia

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/58

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2010 — British Sugar/Comisia
   (Cauza T-86/10)
   2010/C 113/90
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: British Sugar plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Lasok, QC, G. Facenna, Barrister, W. Robinson, P. Doris și D. Das, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea actului atacat;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă și a celorlalte cheltuieli de judecată legate de această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei din 3 noiembrie 2009 de rectificare a Regulamentelor (CE) nr. 1762/2003, (CE) nr. 1775/2004, (CE) nr. 1686/2005, (CE) nr. 164/2007 și de stabilire, pentru anii de comercializare 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 și 2005/2006, a valorilor cotizațiilor la producție pentru sectorul zahărului (1).
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă motivele prezentate în continuare.
   În primul rând, susține că nu s-ar fi adoptat de către Comisie măsurile necesare pentru respectarea hotărârilor Curții din cauzele Jülich (2) și SAFBA (3), prin care Curtea a declarat nevalide Regulamentele (CE) nr. 1762/2003 (4), (CE) nr. 1775/2004 (5) și (CE) nr. 1686/2005 (6). Reclamanta susține că, urmare a hotărârilor pronunțate în cauzele Jülich și SAFBA, Comisia avea obligația și, în consecință, competența de a lua măsurile necesare pentru a rectifica nelegalitățile constatate în acele hotărâri. Această obligație și această competență erau limitate la adoptarea măsurilor necesare pentru a asigura restituirea către persoanele în cauză (inclusiv către reclamantă) a sumelor pe care au fost obligate să le plătească în mod ilegal, pentru anii de comercializare în cauză. Potrivit susținerii reclamantei, aceste sume au fost și sunt determinabile prin aplicarea formulei folosite în regulamentele declarate ca fiind nevalide, cu condiția ca eroarea constatată de Curte să fie corectată. Pentru aceste motive, reclamanta susține că, încălcând acea obligație și acționând în afara competenței menționate, Comisia a adoptat actul atacat, lovit de același viciu fundamental care a determinat Curtea să invalideze Regulamentele (CE) nr. 1762/2003, (CE) nr. 1775/2004 și (CE) nr. 1686/2005.
   În al doilea rând, reclamanta susține că metoda de calculare a cotizațiilor pentru zahăr, adoptată în actul atacat, este contrară concluziei la care a ajuns Curtea în cauza Jülich.
   În al treilea rând, reclamanta neagă competența Comisiei de a adopta actul atacat, potrivit Regulamentului (CE) nr. 1260/2001, pentru că, în opinia sa,

               —

               acest regulament fusese abrogat și nu era în vigoare la momentul la care actul atacat a fost adoptat; și

               —

               din Hotărârea Jülich rezultă că nu îi era atribuită Comisiei competența de a determina cotizațiile pentru zahăr, contrar articolului 15 din regulamentul amintit. În lipsa competenței care rezultă din hotărârile Jülich și SAFBA sau din Regulamentul nr. 1260/2001, competența de a stabili cotizațiile pentru zahăr îi revine Consiliului, conform dispozițiilor actualului articol 43 TFEU. Prin urmare, Comisia nu a avut competența de a adopta actul atacat.

      (1)  JO L 321, p. 1.

      (2)  Hotărârea din 8 mai 2008, Zuckerfabrik Jülich (C-5/06 și C-23/06-C-36/06, Rep., p. I 3231).

      (3)  Ordonanța Curții din 6 octombrie 2008, SAFBA (C-175/07-C-184/07, Rep., p. I-142*).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1762/2003 al Comisiei din 7 octombrie 2003 de stabilire, pentru anul de comercializare 2002/2003, a cuantumului cotizațiilor pentru producție pentru sectorul zahărului, JO L 254, p. 4.

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 1775/2004 al Comisiei din 14 octombrie 2004 de stabilire, pentru anul de comercializare 2003/2004, a cuantumului cotizațiilor pentru producție pentru sectorul zahărului, JO L 316, p. 64.

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 1686/2005 al Comisiei din 14 octombrie 2005 de stabilire pentru anul de comercializare 2004/2005 a valorilor cotizațiilor la producție, precum și a coeficientului cotizației suplimentare în sectorul zahărului, JO L 271, p. 12.


title: Cauza T-143/14: Acțiune introdusă la 3 martie 2014 – EE/OAPI (reprezentarea unor puncte albe pe fond galben)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/57

         Acțiune introdusă la 3 martie 2014 – EE/OAPI (reprezentarea unor puncte albe pe fond galben)
   (Cauza T-143/14)
   2014/C 135/74
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: EE Ltd (Hatfield, Regatul Unit) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 noiembrie 2013 în cauza R 703/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentând un model constând în puncte albe pe fond galben pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 16, 25, 35-39, 41, 42 și 45 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 388 311.

      Decizia examinatorului: constată că marca solicitată nu este eligibilă pentru înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-23/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Sø- og Handelsretten – Danemarca) – Post Danmark A/S/Konkurrencerådet (Trimitere preliminară — Articolul 82 CE — Abuz de poziție dominantă — Piața distribuirii trimiterilor poștale în masă — Publicitate prin poștă — Sistem de rabaturi retroactiv — Efect de excludere — Criteriul concurentului la fel de eficient — Gradul de probabilitate și caracterul grav al unui efect anticoncurențial)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Sø- og Handelsretten – Danemarca) – Post Danmark A/S/Konkurrencerådet
   (Cauza C-23/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 82 CE - Abuz de poziție dominantă - Piața distribuirii trimiterilor poștale în masă - Publicitate prin poștă - Sistem de rabaturi retroactiv - Efect de excludere - Criteriul concurentului la fel de eficient - Gradul de probabilitate și caracterul grav al unui efect anticoncurențial))
   (2015/C 389/04)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Sø- og Handelsretten

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Post Danmark A/S

      Pârât: Konkurrencerådet

      Dispozitivul

               1)

               Pentru a stabili dacă un sistem de rabaturi precum cel în discuție în litigiul principal, pus în aplicare de o întreprindere aflată în poziție dominantă, poate avea un efect de excludere pe piață, cu încălcarea articolului 82 CE, trebuie examinate toate împrejurările speței, în special criteriile și modalitățile de acordare a rabaturilor, întinderea poziției dominante a întreprinderii vizate și condițiile speciale de concurență de pe piața relevantă. Împrejurarea că sistemul de rabaturi respectiv acoperă majoritatea clienților de pe piață poate constitui o indicație utilă privind importanța acestei practici și a impactului său asupra pieței, putând să întărească probabilitatea unui efect de excludere anticoncurențial.

               2)

               Aplicarea criteriului numit „al concurentului la fel de eficient” nu constituie o condiție indispensabilă pentru constatarea caracterului abuziv al unui sistem de rabaturi în raport cu articolul 82 CE. Într-o situație precum cea din cauza principală, aplicarea criteriului numit „al concurentului la fel de eficient” este lipsită de relevanță.

               3)

               Articolul 82 CE trebuie interpretat în sensul că, pentru a intra în domeniul de aplicare al acestui articol, efectul anticoncurențial al unui sistem de rabaturi aplicat de o întreprindere aflată în poziție dominantă precum cel în discuție în litigiul principal trebuie să fie probabil, fără a fi necesar să se demonstreze că prezintă un caracter grav sau semnificativ.

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauza C-667/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 14 decembrie 2015 – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV/Paul Adriaensen și alții

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 14 decembrie 2015 – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV/Paul Adriaensen și alții
   (Cauza C-667/15)
   (2016/C 106/14)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Loterie Nationale – Nationale Loterij NV

      Intimați: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

      Întrebarea preliminară

   Pentru aplicarea punctului 14 din anexa I la Directiva 2005/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 [privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului] trebuie să se considere că există un joc piramidal interzis numai atunci când realizarea promisiunii financiare în raport cu membrii existenți:

               —

               depinde în special sau în principal de plata directă din cotizațiile noilor membri („legătură directă”),
               sau

               —

               este suficient ca realizarea promisiunii financiare față de membrii existenți să depindă în special sau în principal de o plată indirectă prin intermediul cotizațiilor membrilor existenți, mai precis fără ca membrii existenți să își realizeze contraprestația în special sau în principal din vânzarea proprie sau din consumul propriu de bunuri sau servicii, ci să depindă, în ceea ce privește realizarea promisiunii financiare, în special sau în principal de introducerea și de cotizațiile noilor membri („legătură indirectă”)?

      (1)  JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260.


title: Cauza C-324/13 P: Recurs introdus la 14 iunie 2013 de Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 10 aprilie 2013 în cauza T-360/11, Fercal — Consultadoria e Serviços/OAPI — Parfums Rochas (Patrizia Rocha)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/22

         Recurs introdus la 14 iunie 2013 de Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 10 aprilie 2013 în cauza T-360/11, Fercal — Consultadoria e Serviços/OAPI — Parfums Rochas (Patrizia Rocha)
   (Cauza C-324/13 P)
   2013/C 260/39
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda (reprezentant: A. J. Rodrigues, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene, și modele industriale) (OAPI)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții […] declararea recursului drept întemeiat și:

               (a)

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțată la 10 aprilie 2013 și notificată la 11 aprilie 2013 în cauza T-360/11 și, pe cale de consecință, anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 aprilie 2011, cauza […] R 2355/2010-2, în procedura de anulare nr. 2004 C, conform dispozițiilor de drept comunitar aplicabile;

               (b)

               confirmarea validității mărcii recurentei și menținerea în vigoare a acestei mărci;

               (c)

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               —

               Articolul 60 din RMC (1) prevede, în ceea ce privește formularea căii de atac și depunerea memoriului care expune motivele căii de atac, că această cale de atac trebuie să fie formulată în scris în termen de două luni și că memoriul care expune motivele de atac trebuie să fie depus în termen de patru luni de la data notificării deciziei.

               —

               Or, deși a fost trimis prin poștă la 27 ianuarie 2011, memoriul care expune motivele de atac a fost primit la 2 februarie 2011, respectiv după expirarea termenului de patru luni prevăzut de articolul 60 din RMC.

               —

               Pe de altă parte, calculul termenelor și modalitățile de notificare sunt prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).

               —

               Atunci când sunt exprimate în zile, săptămâni, luni sau ani, termenele încep să curgă în ziua imediat următoare datei notificării, care are loc la momentul recepției documentului notificat, conform normei 70 alineatele (1) și (2) din regulamentul menționat.

               —

               Atunci când termenul este exprimat în luni, precum cel în speță, acesta expiră patru luni mai târziu, în aceeași zi cu ziua în care a avut loc evenimentul, conform normei 70 alineatul (4).

               —

               Acest termen se suspendă pentru intervenția unor circumstanțe particulare și în caz de forță majoră neimputabilă uneia dintre părți.

               —

               În consecință, întrucât recurenta a primit notificarea deciziei la 27 septembrie 2010 și dispunea de un termen de patru luni pentru a depune un memoriu care expune motivele căii sale de atac, termenul începea să curgă la 28 septembrie 2010 și expira la aceeași dată, patru luni mai târziu, respectiv la 28 ianuarie 2011.

               —

               Aceasta înseamnă că recurenta trebuia să realizeze actul respectiv în acest termen, sub sancțiunea reducerii termenului său, cu alte cuvinte, să dispună de un termen mai mic în loc de cele patru luni.

               —

               Recurenta a trimis memoriul care expune motivele de atac prin poștă la 27 ianuarie 2011, în ziua precedentă zilei expirării termenului.

               —

               Memoriul a fost primit de [intimată] la 2 februarie 2011, întrucât a fost trimis la sfârșit de săptămână.

               —

               Recurenta apreciază că a acționat în deplină legalitate și în termenul acordat, astfel încât calea sa de atac ar trebui să fie admisă.

               —

               Recurenta precizează, în această privință, că a formulat calea de atac în termenul de două luni prevăzut la articolul 60 prima parte din RMC.

               —

               În plus, motivele căii de atac au fost expuse în scris în termenul de patru luni.

               —

               Recurenta arată că motivele menționate au fost prezentate prin poștă, ieșind astfel din sfera sa de influență.

               —

               „Depunerea” la care se referă hotărârea atacată nu poate fi considerată în niciun caz, cu excepția respectării unei interpretări și unei opinii diferite, drept o recepționare de către intimată sub sancțiunea, în fapt, ca recurenta să nu dispună de termenul care îi este acordat în mod legal.

               —

               Or, contrar interpretării reluate și reținute în hotărârea atacată, deși articolul 60 din Regulamentul nr. 207/2009 se referă, desigur, la depunerea unui „memoriu în care să se expună motivele de atac” în termen de patru luni, aceasta nu poate însemna totuși că primirea respectivului memoriu trebuie să intervină în acest termen, depunerea și primirea nefiind întotdeauna simultane.

               —

               Recurenta trebuie bineînțeles să își îndeplinească obligația în termenul acordat, ceea ce aceasta a făcut, iar interpretarea potrivit căreia data primirii este cea care contează nu poate, prin urmare, să fie primită, întrucât aceasta ar implica o încălcare a principiului egalității ținând seama de diversitatea țărilor și de faptul că mijloacele nu sunt disponibile și nici exigibile și sunt prin urmare alternative conform dispozițiilor Regulamentului nr. 2868/95.

               —

               Recurenta susține că, în acest termen de patru luni, partea care introduce calea de atac are obligația de trimitere sau de depunere, cu atât mai mult cu cât, anunțând anterior intenția sa de a formula calea de atac, prezentarea motivelor nu este nici o noutate, nici o surpriză.

               —

               Ținând seama de ceea ce s-a decis (respingerea acțiunii în totalitate), recurenta apreciază că hotărârea atacată a încălcat dispozițiile articolului 60 din RMC și ale normelor 61, 62, 63, 64, 65 și 70 din Regulamentul nr. 2868/95.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-586/13: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – H.P. Gauff Ingenieure/OAPI – Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de marcă comunitară figurativă Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW — Mărcile naționale și comunitare verbale și figurative anterioare GAUFF — Motive relative de refuz — Refuz parțial al înregistrării — Cerere de restitutio in integrum — Articolul 81 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/21

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – H.P. Gauff Ingenieure/OAPI – Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)
   (Cauza T-586/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de marcă comunitară figurativă Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW - Mărcile naționale și comunitare verbale și figurative anterioare GAUFF - Motive relative de refuz - Refuz parțial al înregistrării - Cerere de restitutio in integrum - Articolul 81 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 262/27)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Nüremberg, Germania) (reprezentant: G. Schneider-Rothhaar, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nüremberg, Germania) (reprezentant: A. Molnar, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 septembrie 2013 (cauza R 118/2013-1), privind o cerere de restitutio in integrum

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG la plata, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI).

               3)

               Gauff GmbH & Co. Engineering KG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-844/16: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2016 – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner/EUIPO (Klosterstoff)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/41

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2016 – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner/EUIPO (Klosterstoff)
   (Cauza T-844/16)
   (2017/C 038/54)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Alpirsbacher Klosterbräu Glauner GmbH & Co. KG (Alpirsbach, Germania) (reprezentanți: W. Göpfert, Rechtsanwalt și S. Hofmann, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Klosterstoff” – cererea de înregistrare nr. 13 945 944

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2016 în cauza R 2064/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-135/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 3 aprilie 2008 — Janko Rottmann/Freistaat Bayern

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 3 aprilie 2008 — Janko Rottmann/Freistaat Bayern
   (Cauza C-135/08)
   (2008/C 171/22)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Janko Rottmann

      Pârât: Freistaat Bayern
   Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul comunitar se opune consecinței juridice a pierderii cetățeniei Uniunii (și a drepturilor și libertăților fundamentale legate de aceasta) care rezultă din faptul că retragerea acordării cetățeniei într-un stat membru (Germania) obținută prin manevre frauduloase — retragere care în sine este legală în aplicarea reglementării naționale relevante (germane) — are drept consecință faptul că persoana în cauză devine apatrid întrucât, precum în cazul reclamantului în speță, aceasta nu redobândește cetățenia inițială, în aplicarea dispozițiilor relevante ale reglementării altui stat membru (Austria)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Statul membru (Germania) care a acordat cetățenia unui cetățean al Uniunii și care intenționează să retragă cetățenia obținută în mod fraudulos trebuie să nu efectueze această retragere dacă sau atât timp cât acest lucru ar avea drept consecință pierderea cetățeniei Uniunii (precum și drepturile și libertățile fundamentale legate de aceasta) sau statul membru (Austria) al cetățeniei de origine este obligat, în vederea respectării dreptului comunitar, să interpreteze, să aplice sau să adapteze dreptul său intern încât să evite o astfel de consecință juridică?


title: Cauza F-82/07: Acțiune introdusă la 6 august 2007 — Dittert/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/32

         Acțiune introdusă la 6 august 2007 — Dittert/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-82/07)
   (2007/C 235/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Daniel Dittert (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: B. Cortese și C. Cortese, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Comisiei Comunităților Europene de a-l promova pe reclamant la gradul AD 9 și nu la gradul AD 10, în temeiul exercițiului de promovare 2006, astfel cum a fost confirmată prin decizia aceleiași instituții din 23 aprilie 2007 de respingere a reclamației nr. R/132/07 formulate de reclamant;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, funcționar titular al Comisiei, care fusese promovat la fostul grad A 7 începând cu 1 aprilie 2002, era promovabil la gradul A 6 la 30 aprilie 2004. La 1 mai 2004, AIPN a înlocuit gradul A 7 în dosarul personal al reclamantului cu noul grad A*8, indicând ca motiv al modificării „reforma carierelor de la 1 mai 2004”. Drept urmare, gradul A *8 a fost redenumit AD 8 începând cu 1 mai 2006.
   Reclamantul arată că atât funcționarii promovați în 2004, cât și cei promovați în 2005 sau în 2006 din fostul grad A 7 au fost promovați după intrarea în vigoare a modificărilor statutului, unii au fost numiți în gradul A*10/AD 10, iar alții, printre care și reclamantul, în gradul A*9/AD 9. Reclamantul invocă o încălcare a principiului egalității de tratament și al dreptului la carieră.


20150731067617172015/C 270/568212014TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150619424215Cauza T-821/14: Ordonanța Tribunalului din 19 iunie 2015 – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C./Comisia
 ---documentbreak--- C2702015RO4250120150619RO0056425421Ordonanța Tribunalului din 19 iunie 2015 – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C./Comisia
   (Cauza T-821/14) (
         1
      )2015/C 270/56Limba de procedură: italianaPreședintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza T-2/11: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2013 — Portugalia/Comisia [ „FEOGA — Secțiunea Garantare — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate în cadrul măsurii POSEI (exercițiile 2005, 2006 și 2007)” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/65

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2013 — Portugalia/Comisia
   (Cauza T-2/11) (1)

   (FEOGA - Secțiunea Garantare - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate în cadrul măsurii POSEI (exercițiile 2005, 2006 și 2007))
   2013/C 225/144
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo și J. Saraiva de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și P. Rossi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/668/UE a Comisiei din 4 noiembrie 2010 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol de dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 288, p. 24), în ceea ce privește corecția financiară în valoare totală de 743 251,25 euro aplicată Republicii Portugheze în cadrul măsurii POSEI pentru exercițiile 2005-2007

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2010/668/UE a Comisiei din 4 noiembrie 2010 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol de dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 288, p. 24), în ceea ce privește corecția financiară aplicată Republicii Portugheze referitoare la măsura POSEI pentru exercițiile financiare 2006 și 2007.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 89, 19.3.2011.


title: Cauza C-366/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 1 iulie 2013 — Profit Investment SIM SpA, în lichidare/Stefano Ossi și Commerzbank AG

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 1 iulie 2013 — Profit Investment SIM SpA, în lichidare/Stefano Ossi și Commerzbank AG
   (Cauza C-366/13)
   2013/C 260/55
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Profit Investment SIM SpA, în lichidare

      Intimați: Stefano Ossi, Commerzbank AG

      Întrebările preliminare

               1.

               Se poate considera că există legătura de conexitate între cauze diferite, prevăzută la articolul 6 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 (1), atunci când obiectul pretențiilor invocate prin intermediul celor două capete de cerere și temeiul în baza căruia sunt invocate pretențiile sunt diferite, fără ca între acestea să existe un raport de subordonare sau de incompatibilitate logică-juridică, dar eventuala admitere a unuia dintre acestea se poate repercuta, în fapt, asupra întinderii interesului pentru protecția căruia a fost formulat celălalt capăt de cerere?

               2.

               Se poate considera îndeplinită cerința formei scrise a clauzei de prorogare de competență prevăzută la articolul 23 alineatul (1) litera (a) din regulamentul menționat în cazul introducerii unei astfel de clauze într-un document (Information memorandum) care este întocmit în mod unilateral de emitentul de obligațiuni, astfel încât să determine aplicabilitatea prorogării de competență în cazul litigiilor care pot apărea cu oricare dintre viitorii cumpărători ai obligațiunilor în legătură cu validitatea acestora; or, în caz contrar, se poate considera că introducerea clauzei de prorogare de competență în documentul care reglementează emisiunea de obligațiuni cu circulație transfrontalieră corespunde unei forme conforme cu uzanțele din comerțul internațional, în sensul aceleia prevăzute la articolul 23 alineatul (1) litera (c) din același regulament?

               3.

               Expresia „materie contractuală” utilizată la articolul 5 punctul 1 din regulamentul menționat trebuie înțeleasă în sensul că se referă numai la litigiile în care se urmărește să se invoce în instanță raportul juridic rezultat din contract și la litigiile care sunt strâns legate de respectivul raport sau trebuie înțeleasă în sensul că se referă și la litigiile în care reclamantul, în loc să invoce contractul, neagă însăși existența unui raport contractual valid din punct de vedere juridic și urmărește să obțină restituirea sumei plătite în temeiul unui titlu care, în opinia sa, este lipsit de orice valoare juridică?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-344/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 septembrie 2015 – Franța/Comisia [„Măsuri provizorii — Acces la documentele instituțiilor — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente transmise de autoritățile franceze Comisiei în cadrul procedurii prevăzute de Directiva 98/34/CE — Opoziția Franței la divulgarea documentelor — Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente — Cerere de suspendare a executării — Urgenţă — Fumus boni iuris — Evaluare comparativă a intereselor”]

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/30

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 septembrie 2015 – Franța/Comisia
   (Cauza T-344/15 R)
   ([„Măsuri provizorii - Acces la documentele instituțiilor - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente transmise de autoritățile franceze Comisiei în cadrul procedurii prevăzute de Directiva 98/34/CE - Opoziția Franței la divulgarea documentelor - Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente - Cerere de suspendare a executării - Urgenţă - Fumus boni iuris - Evaluare comparativă a intereselor”])
   (2015/C 346/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas și F. Fize, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei GESTDEM 2014/6046 din 21 aprilie 2015 privind o cerere de confirmare a accesului la documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JOL 145, p. 43, Ediție specială, 1/vol. 3, p. 76), prin care Comisia a permis accesul la două documente emise de autoritățile franceze care îi fuseseră transmise în cadrul procedurii prevăzute de Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207)

      Dispozitivul

               1)

               Suspendă executarea Deciziei GESTDEM 2014/6046 a Comisiei Europene din 21 aprilie 2015 privind o cerere de confirmare a accesului la documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, prin care Comisia a permis accesul la două documente emise de autoritățile franceze, care îi fuseseră transmise în cadrul procedurii prevăzute de Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-360/07 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 5 iulie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-24/06, Abarca Montiel și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/31

         Recurs introdus la 19 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 5 iulie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-24/06, Abarca Montiel și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-360/07 P)
   (2007/C 283/58)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și L. Lozano Palacios, agenți)

      Celelalte părți în proces: S. Abarca Montiel (Wauthier-Braine, Belgia), K. Adams (Wavre, Belgia), M. Alvarez y Bejerano (Sint-Pieters-Leeuw, Belgia), C. Baesens (Bruxelles, Belgia), C. Blancke (Bruxelles, Belgia), V. Bruneel (Kampenhout, Belgia), G. Butera (Rebecq, Belgia), C. Clarie (Denderhoutem, Belgia), G. Gallo (Zellik-Asse, Belgia), C. Gilis (Ganshoren, Belgia), I. Gillard (Gingelom, Belgia), C. Kremer (Laeken, Belgia), D. Maris (Schaerbeek, Belgia), M. Menacho y Sanchez (Zellik-Asse, Belgia), R. Thiry (Herstal, Belgia), S. Timmermans (Bruxelles, Belgia), R. Tuts (Boutersem, Belgia), E. Tzikas (Anderlecht, Belgia), C. Van Droogenbroeck (Eghezee, Belgia), C. Willems (Liernu, Belgia)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 iulie 2007 pronunțate în cauza F-24/06;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului Funcției Publice;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată;

               —

               în subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 iulie 2007 pronunțate în cauza F-24/06 și, în rejudecare, admiterea concluziilor prezentate de pârâta în primă instanță și, pe cale de consecință, respingerea acțiunii în cauza F-24/06; obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin hotărârea din 5 iulie 2007 pronunțată în cauza F-24/06, Abarca Montiel și alții/Comisia, Tribunalul Funcției Publice (TFP) a anulat deciziile prin care Comisia a stabilit încadrarea și remunerația reclamantelor în baza unor contracte de agenți contractuali. Reclamantele, foste lucrătoare salariate în cadrul sistemului de drept belgian, au fost angajate în calitate de infirmiere specializate în puericultură, în urma unei modificări a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților.
   Primul motiv invocat de Comisie în susținerea recursului formulat se întemeiază pe o eroare de drept, în măsura în care Tribunalul ar fi încălcat limitele principiului egalității de tratament, prin interpretarea pe care a dat-o dispozițiilor aplicabile, mai ales în raport cu conceptul reținut de Comisie care constă în integrarea alocațiilor familiale în noțiunea de remunerație.
   Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului motivării, în măsura în care Tribunalul nu s-ar fi pronunțat asupra noțiunii de remunerație.


title: Cauza C-287/12 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 iunie 2013 — Ryanair Ltd/Comisia Europeană, Republica Italiană, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (Recurs — Ajutoare de stat — Împrumut acordat de Republica Italiană companiei aeriene Alitalia — Decizie prin care ajutorul este declarat ilegal și incompatibil — Vânzarea activelor Alitalia — Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor la încheierea fazei preliminare de examinare — Acțiune în anulare — Calitate procesuală activă — Parte interesată — Admisibilitate — Dificultăți serioase — Competență — Obligația de motivare)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/36

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 iunie 2013 — Ryanair Ltd/Comisia Europeană, Republica Italiană, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA
   (Cauza C-287/12 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Împrumut acordat de Republica Italiană companiei aeriene Alitalia - Decizie prin care ajutorul este declarat ilegal și incompatibil - Vânzarea activelor Alitalia - Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor la încheierea fazei preliminare de examinare - Acțiune în anulare - Calitate procesuală activă - Parte interesată - Admisibilitate - Dificultăți serioase - Competență - Obligația de motivare)
   2013/C 225/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ryanair Ltd (reprezentanți: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și D. Grespan, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, și P. Gentili, avvocato dello Stato), Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (reprezentant: G. Bellitti, avvocato)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 martie 2012, Ryanair/Comisia (T-123/09), prin care Tribunalul a respins o acțiune prin care se urmărea anularea parțială a Deciziei C(2008) 6743 a Comisiei din 12 noiembrie 2008 privind împrumutul de 300 de milioane de euro acordat de Italia companiei Alitalia [ajutorul C-26/08 (ex NN 31/08)] (JO 2009, L 52, p. 3), în măsura în care aceasta nu dispune recuperarea ajutorului de la succesorii Alitalia, precum și, pe de altă parte parte, anularea Deciziei C(2008) 6745 final a Comisiei din 12 noiembrie 2008 prin care se declară că procedura de vânzare de active ale Alitalia, în cadrul procedurii de administrare extraordinară în vederea lichidării companiei aeriene menționate, nu constitue ajutor de stat, cu condiția ca autoritățile italiene să își respecte angajamentele prin care se urmărește garantarea faptului că operațiunile vor fi efectuate la prețul pieței (ajutorul N 510/2008, JO C 46, p. 6)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Ryanair Ltd la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA.

               3.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 303, 6.10.2012.


title: Cauza T-694/14: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2014 – EREF/Comisia

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/56

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2014 – EREF/Comisia
   (Cauza T-694/14)
   2014/C 409/77
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Renewable Energies Federation (EREF) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: U. Prall, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea dispozițiilor din Comunicarea Comisiei – Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 din 28 iunie 2014 (JO C 200/1) referitoare la evaluarea compatibilității potrivit articolului 107 alineatul (3) din tratat, efectuată în capitolul 3.3.2 (intitulat „Ajutoare de exploatare acordate pentru producția de energie din surse regenerabile”), a structurii schemelor de sprijin pentru energiile regenerabile;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa de competență.

                           —

                           Comisia nu avea competența de a adopta orientările menționate, deoarece legiuitorul european dispune o competență limitată în domeniul energiei. Potrivit articolului 194 TFUE, nu pot fi impuse statelor membre scheme de sprijin neutre din punct de vedere tehnologic pentru energiile regenerabile, deoarece acestea aduc atingere drepturilor suverane în materie de energie. Comisia Europeană nu este legiuitorul Uniunii Europene și nu poate folosi orientări pentru a adopta dispoziții „cvasi-normative” care încalcă prevederile dreptului derivat al Uniunii, și anume Directiva 2009/28/CE privind energia din surse regenerabile.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare

                           —

                           Prin adoptarea orientărilor, Comisia a încălcat obligația de motivare și, astfel, o normă fundamentală de procedură. Nici în cuprinsul orientărilor, nici în analiza de impact nu se poate găsi o justificare suficientă pentru opțiunea politică de a impune, în principiu, tuturor statelor membre să adopte un sistem de ofertare concurențială, neutru din punct de vedere tehnologic, pentru a sprijini energiile regenerabile.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           Totodată, Comisia a încălcat prin aceste orientări principiul proporționalității, deoarece orientările propun instrumente care nu sunt adecvate pentru îndeplinirea scopurilor declarate de a promova obiectivele Uniunii Europene în materia energiei regenerabile prin reducerea efectelor de denaturare. În plus, aceste instrumente nu sunt proporționale, deoarece creează sarcini excesive atât pentru statele membre care vor trebui, aproape toate, să își reformeze schemele de sprijin pentru energiile regenerabile, cât și pentru persoanele individuale, care vor trebui să suporte sarcini administrative suplimentare cauzate de participarea la procedurile de ofertare concurențială.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe un abuz de putere

                           —

                           Orientările constituie un abuz de putere din partea Comisiei. Prin intermediul orientărilor, Comisia pare să încerce să legifereze în domenii în care legiuitorul Uniunii Europene nu este competent, și susțin că măsurile care urmăresc în mod direct armonizarea sprijinului pentru energiile regenerabile în Uniunii Europeană ar avea ca obiectiv să asigure compatibilitatea anumitor ajutoare de stat cu piața internă.


title: Cauza T-169/08 RENV: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – DEI/Comisia [„Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața elenă a furnizării de lignit și piața elenă angro a energiei electrice — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 86 alineatul (1) CE coroborat cu articolul 82 CE — Acordare sau menținere a drepturilor de exploatare a zăcămintelor publice de lignit în favoarea unei întreprinderi publice — Delimitarea piețelor relevante — Existența unei inegalități de șanse — Obligația de motivare — Încredere legitimă — Abuz de putere — Proporționalitate”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/21

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – DEI/Comisia
   (Cauza T-169/08 RENV) (1)

   ([„Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața elenă a furnizării de lignit și piața elenă angro a energiei electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 86 alineatul (1) CE coroborat cu articolul 82 CE - Acordare sau menținere a drepturilor de exploatare a zăcămintelor publice de lignit în favoarea unei întreprinderi publice - Delimitarea piețelor relevante - Existența unei inegalități de șanse - Obligația de motivare - Încredere legitimă - Abuz de putere - Proporționalitate”])
   (2017/C 038/28)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grecia) (reprezentant: P. Anestis, avocat)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos și K. Boskovits, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou, agent, asistat de A. Oikonomou, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Elpedison Paragogi Ilektrikis Energeias AE (Elpedison Energeiaki), fostă Energeiaki Thessalonikis AE (Marousi, Grecia) și Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & D SA) (Kifisia, Grecia) (reprezentanți: P. Skouris și E. Trova, avocați) și Mytilinaios AE (Atena), Protergia AE (Atena) și Alouminion tis Ellados VEAE, fostă Alouminion AE (Atena) (reprezentanți: N. Korogiannakis, I. Zarzoura, D. Diakopoulos și E. Chrisafis, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2008) 824 final a Comisiei din 5 martie 2008 privind acordarea sau menținerea de către Republica Elenă a drepturilor pentru extragerea de lignit în favoarea DEI.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) este obligată să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, de Elpedison Paragogi Ilektrikis Energeias AE (Elpedison Energeiaki), de Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & D SA), de Mytilinaios AE, de Protergia AE și de Alouminion tis Ellados VEAE.

               3)

               Republica Elenă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza C-467/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Gießen (Germania) la 28 septembrie 2010 — Procedură penală împotriva lui Baris Akyüz

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Gießen (Germania) la 28 septembrie 2010 — Procedură penală împotriva lui Baris Akyüz
   (Cauza C-467/10)
   ()
   2010/C 328/33
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Gießen

      Partea din acțiunea principală

   Baris Akyüz

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 alineatul (2) coroborat cu articolul 8 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (91/439/CEE) (1)

               2.

               Articolul 2 alineatul (1) coroborat cu articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (reformată) (2)

         trebuie interpretate în sensul că

               1.

               se opun ca un stat membru (statul gazdă) să refuze recunoașterea pe teritoriul său a unui permis de conducere eliberat de un alt stat membru (stat emitent), în cazul în care, înainte de dobândirea permisului de conducere în statul emitent, a fost refuzată acordarea acestui permis în statul gazdă pentru motivul că nu au fost îndeplinite cerințele fizice și psihice necesare conducerii în siguranță a unui autovehicul;

               2.

               în cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, aceste articole se opun ca un stat membru (statul gazdă) să refuze recunoașterea pe teritoriul său a unui permis de conducere eliberat de un alt stat membru (stat emitent), în cazul în care, înainte de dobândirea permisului de conducere în statul emitent, a fost refuzată acordarea acestui permis în statul gazdă pentru motivul că nu au fost îndeplinite cerințele fizice și psihice necesare conducerii în siguranță a unui autovehicul,
                     și
                  , pe baza mențiunilor din permisul de conducere sau a oricăror alte informații incontestabile care provin de la statul emitent ori pe baza altor constatări neîndoielnice, în special eventuale informații furnizate de titularul permisului de conducere însuși sau alte constatări certe deținute de statul gazdă, se stabilește că a fost încălcată dispoziția privind domiciliul prevăzută la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 91/439/CEE, respectiv la articolul 7 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2006/126/CE;

                           —

                           în măsura în care diversele constatări neîndoielnice, în special eventualele informații furnizate de titularul permisului de conducere însuși sau alte constatări certe deținute de statul gazdă nu sunt suficiente, informațiile relevante provin de asemenea de la statul emitent, în sensul jurisprudenței Curții de Justiție, în cazul în care acestea nu au fost transmise în mod direct de către statul emitent, ci doar în mod indirect, sub forma unei comunicări din partea unui terț care se întemeiază pe astfel de informații, în special ambasada statului gazdă în statul emitent;

               3.

               se opun ca un stat membru (statul gazdă) să refuze recunoașterea pe teritoriul său a unui permis de conducere eliberat de un alt stat membru (stat emitent), în cazul în care condițiile formale pentru dobândirea permisului de conducere în statul emitent au fost respectate, însă se stabilește că șederea a avut ca scop exclusiv obținerea permisului de conducere, fără a se urmări nicio altă finalitate protejată de dreptul Uniunii, în special libertățile fundamentale prevăzute de TFUE și de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și de Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale („turismul permiselor de conducere”)?

      (1)  JO L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62.

      (2)  JO L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216.


title: Cauza T-186/12: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2015 – Copernicus-Trademarks/OAPI – Maquet (LUCEA LED) (Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LUCEA LED — Marca comunitară verbală anterioară LUCEO — Lipsa anteriorității — Revendicarea priorității — Dată de prioritate înscrisă în registru — Documente de prioritate — Examinare din oficiu — Dreptul la apărare)

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/16

         Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2015 – Copernicus-Trademarks/OAPI – Maquet (LUCEA LED)
   (Cauza T-186/12) (1)

   ((Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LUCEA LED - Marca comunitară verbală anterioară LUCEO - Lipsa anteriorității - Revendicarea priorității - Dată de prioritate înscrisă în registru - Documente de prioritate - Examinare din oficiu - Dreptul la apărare))
   (2015/C 262/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Regatul Unit), admisă să substituie Verus EOOD (reprezentanţi: inițial S. Vykydal, ulterior F. Henkel, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Maquet SAS (Ardon, Franța) (reprezentant: N. Hebeis, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 13 februarie 2012 (cauza R 67/2011-4), privind o procedură de opoziție între Capella EOOD și Maquet SAS

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Copernicus-Trademarks Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Maquet SAS.

      (1)  JO C 200, 7.7.2012.


title: Cauza C-306/07: Hotărârea Curții (Prima Cameră) din 18 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Ruben Andersen/Kommunernes Landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidomnul Skælskør Kommune) (Informarea lucrătorilor — Directiva 91/533/CEE — Articolul 8 alineatele (1) și (2) — Domeniu de aplicare — Lucrători cuprinși într o convenție colectivă — Noțiunea de contract sau de raport de muncă temporară )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/13

         Hotărârea Curții (Prima Cameră) din 18 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Ruben Andersen/Kommunernes Landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidomnul Skælskør Kommune)
   (Cauza C-306/07) (1)

   (Informarea lucrătorilor - Directiva 91/533/CEE - Articolul 8 alineatele (1) și (2) - Domeniu de aplicare - Lucrători „cuprinși’ într o convenție colectivă - Noțiunea de contract sau de raport de muncă „temporară’)
   (2009/C 44/21)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Højesteret
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ruben Andersen

      Pârâte: Kommunernes Landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidomnul Skælskør Kommune)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Højesteret — Interpretarea articolului 8 alineatele (1) și (2) din Directiva 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă (JO L 288, p. 32, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 174) — Aplicabilitatea unei convenții colective care asigură transpunerea directivei în cazul unui lucrător care nu este membru al uneia dintre organizațiile sindicale semnatare a convenției menționate — Dreptul lucrătorilor care se consideră nedreptățiți prin nerespectarea obligațiilor care decurg din prezenta directivă de a-și urmări drepturile pe cale judiciară
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că o convenție colectivă care asigură transpunerea în dreptul național a dispozițiilor directivei menționate se aplică unui lucrător chiar în cazul în care acesta nu este membru al niciunei organizații sindicale semnatare a unei astfel de convenții colective.

               2)

               Articolul 8 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 91/533 trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un lucrător care nu este membru al unei organizații sindicale semnatare a unei convenții colective care reglementează raportul de muncă al acestuia să poată fi considerat a fi „cuprins în” această convenție în sensul dispoziției menționate.

               3)

               Termenii „contract sau raporturi de muncă temporară” care figurează la articolul 8 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 91/533 trebuie interpretați în sensul că au în vedere contractele și raporturile de muncă de scurtă durată. În lipsa unei norme adoptate în acest scop prin reglementarea dintr un stat membru, revine instanțelor naționale obligația de a stabili această durată de la caz la caz și în funcție de particularitățile anumitor sectoare sau ale anumitor ocupații și activități. Durata respectivă trebuie însă stabilită astfel încât să asigure protecția efectivă a drepturilor pe care directiva menționată le conferă lucrătorilor.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-19/07: Acțiune introdusă la data de 25 ianuarie 2007 — Systran și Systran Luxembourg/Comisie

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/21

         Acțiune introdusă la data de 25 ianuarie 2007 — Systran și Systran Luxembourg/Comisie
   (Cauza T-19/07)
   (2007/C 69/49)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamante: Systran SA și Systran Luxembourg (reprezentanți: J. P. Spitzer și E. de Boissieu, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               dispunerea încetării imediate a faptelor de contrafacere și a faptelor de divulgare săvârșite de Comunitatea Europeană reprezentată prin Comisie;

               —

               dispunerea confiscării tuturor suporturilor deținute de către Comisie și de către societatea GOSSELIES pe care sunt reproduse dezvoltările informatice realizate de către societatea GOSSELIES pornind de la versiunea EC-SYSTRAN Unix și SYSTRAN Unix cu încălcarea drepturilor SYSTRAN și transmiterea acestora către SYSTRAN ori, cel puțin, distrugerea acestora sub controlul unei persoane investite cu autoritate;

               —

               obligarea Comunității Europene reprezentată prin Comisie la plata de daune-interese pentru repararea prejudiciului suferit de către reclamante ca urmare a actului de contrafacere comis de către Comisie și, în special, de către DGT în exercitarea competențelor lor;

               —

               stabilirea acestor daune-interese astfel:

                           —

                           pentru SYSTRAN Luxembourg, la 1 531 000 euro;

                           —

                           pentru SYSTRAN SA, la 47 014 000 euro, calculată cu titlu provizoriu, și la 2 000 000 euro pentru prejudiciul moral;

               —

               dispunerea publicării hotărârii care se va pronunța de către Tribunal, pe cheltuiala Comisiei, în ziare specializate, în reviste specializate și pe site-uri de internet specializate, stabilite de către SYSTRAN;

               —

               în orice caz, condamnarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin contracte de licență de utilizare a programului informatic de traducere automată SYSTRAN încheiate între predecesorii legali ai reclamantelor și Comisie, aceasta din urmă a obținut dreptul de utilizare a programului informatic pentru nevoile proprii, precum și pentru cele ale administrației europene. Potrivit susținerilor reclamantelor, contractele nu prevedeau transmiterea către Comisie a drepturilor de proprietate intelectuală cu privire la programul informatic SYSTRAN. Între 1999 și 2002, SYSTRAN a asigurat pentru Comisie, prin intermediul filialei sale SYSTRAN Luxembourg, trecerea către noul sistem de exploatare. Contractul încheiat în acest scop cu Comisia prevedea că întregul sistem de traducere al Comisiei rămâne proprietatea acesteia, „fără a aduce totuși atingere drepturilor de proprietate intelectuală sau industrială deja existente“.
   În octombrie 2003, Comisia a publicat o cerere de oferte pentru acordarea unui contract de achiziție referitor la „menținerea în stare de funcționare și consolidarea lingvistică a serviciului de traducere automată al Comisiei Europene, precum și la prestări de servicii conexe“ (1). Reclamantele nu au participat la această procedură. Societatea SYSTRAN a prezentat totuși rezervele sale cu privire la obiectul cererii de oferte și la viitorul contract în măsura în care, potrivit acesteia, acest contract era susceptibil de a aduce atingere drepturilor de proprietate intelectuală asupra programului informatic.
   Prin prezenta acțiune, reclamantele pretind că atribuirea contractului de achiziție unei societăți, alta decât SYSTRAN, ar încălca prin ea însăși drepturile lor de proprietate intelectuală și ar impune o divulgare a know how-ului către beneficiarul contractului de achiziție. Acestea susțin că îndeplinirea sarcinilor prevăzute în cererea de oferte constând, printre altele, în efectuarea unor modificări și adaptări ale sistemului conceput inițial de către SYSTRAN, ar necesita cel puțin acordul prealabil al acesteia. Reclamantele mai susțin că, întrucât nu a primit acest acord, Comisia se face vinovată de contrafacerea drepturilor de proprietate intelectuală aferente sistemului SYSTRAN și, prin urmare, de divulgarea know how-ului reclamantelor cu încălcarea articolului 4 al Directivei 91/250/CEE (2) astfel cum a fost transpusă în sistemele de drept naționale.
   Reclamantele pretind că, astfel, contrafacerea programului informatic SYSTRAN și divulgarea know how-ului ar constitui fapte care ar angaja răspunderea Comisiei în temeiul articolului 235 CE și a articolului 288 alineatul (2) CE. Acestea mai susțin că aceste fapte au produs un prejudiciu care ar trebui să fie reparat de către Comisie.

      (1)  Cererea de oferte 2003/S 191-171556 (JO S 191).

      (2)  Directiva 91/250/CEE a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecţia juridică a programelor de calculator, JO L 122, p. 42.


title: Cauza C-580/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 16 decembrie 2014 – Avocata Sandra Bitter, în calitate de lichidator judiciar al Ziegelwerk Höxter GmbH/Republica Federală Germania

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 16 decembrie 2014 – Avocata Sandra Bitter, în calitate de lichidator judiciar al Ziegelwerk Höxter GmbH/Republica Federală Germania
   (Cauza C-580/14)
   (2015/C 096/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Avocata Sandra Bitter, în calitate de lichidator judiciar al Ziegelwerk Höxter GmbH

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

   Prevederea de la articolul 16 alineatul (3) a doua teză din Directiva 2003/87 (1), potrivit căreia amenda pentru depășirea emisiilor este de 100 de euro pentru fiecare tonă de dioxid de carbon echivalent emis pentru care operatorul sau operatorul aerian nu a restituit cotele, încalcă principiului proporționalității?

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78.


title: Cauza T-3/08: Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2008 — Coedo Suárez/Consiliul Uniunii Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/54

         Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2008 — Coedo Suárez/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-3/08)
   (2008/C 64/87)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Angel Coedo Suárez (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Declararea admisibilității prezentei cereri introductive;

               —

               anularea deciziei Consiliului din 30 octombrie 2007 în măsura în care prin aceasta se respinge cererea reclamantului de a avea acces la mai multe documente ale Consiliului care privesc un incident produs între reclamant și una dintre colegele acestuia la 19 februarie 2004 și care își au originea în acest incident (procese-verbale ale unor reuniuni interne, concluzii ale unei anchete și un raport al serviciului de securitate);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită anularea deciziei din 30 octombrie 2007, adoptată de DG F din cadrul Secretariatului general al Consiliului, prin care a fost respinsă cererea acestuia de confirmare a accesului la documente referitoare la un incident produs între reclamant și una dintre colegele sale.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.
   Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) și pe încălcarea obligației de motivare a aplicării acestei dispoziții.
   Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 5 din Regulamentul nr. 45/2001 (2) și pe o eroare vădită de aplicare a acestui regulament.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-270/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 ianuarie 2014 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Regulamentul (UE) nr. 236/2012 — Vânzarea în lipsă și anumite aspecte ale swapurilor pe riscul de credit — Articolul 28 — Validitate — Temei juridic — Dreptul de intervenție al Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe în situații excepționale]

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 ianuarie 2014 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-270/12) (1)

   (Regulamentul (UE) nr. 236/2012 - Vânzarea în lipsă și anumite aspecte ale swapurilor pe riscul de credit - Articolul 28 - Validitate - Temei juridic - Dreptul de intervenție al Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe în situații excepționale)
   2014/C 85/06
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: A. Robinson, agent, asistat de J. Stratford, QC, și de A. Henshaw, barrister)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: A. Neergaard și R. Van de Westelaken, precum și D. Gauci și A. Gros-Tchorbadjiyska, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Legal și A. De Elera, precum și E. Dumitriu-Segnana, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâților: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și E. Ranaivoson, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de F. Urbani Neri, avvocato dello Stato), Comisia Europeană (reprezentanți: T. van Rijn, B. Smulders și C. Zadra, precum și R. Vasileva, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anulare — Validitatea articolului 28 din Regulamentul (UE) nr. 236/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 martie 2012 privind vânzarea în lipsă și anumite aspecte ale swapurilor pe riscul de credit (JO L 86, p. 1) — Echilibru instituțional — Încălcarea condițiilor stabilite de jurisprudența Curții pentru delegarea de competențe agențiilor — Încălcarea articolelor 290 TFUE și 291 TFUE — Încălcarea articolului 114 TFUE — Atribuirea de drepturi de intervenție Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP) — Marjă de apreciere conferită AEVMP în ceea ce privește necesitatea intervenției sale și măsurile care trebuie adoptate — Caracterul măsurilor care pot fi adoptate de AEVMP.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Italiană și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza C-568/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 14 noiembrie 2011 — Agroferm A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/35

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 14 noiembrie 2011 — Agroferm A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
      (Cauza C-568/11)
      (2012/C 25/67)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Vestre Landsret

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Agroferm A/S

         Pârât: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Un produs care este obținut din zahăr fermentat în prezența bacteriei Corynebacterium glutamicum și care — astfel cum se precizează mai în detaliu în anexa 1 la prezenta decizie de trimitere — conține aproximativ 65 % sulfat de lizină, pe lângă impuritățile provenite în urma procesului de fabricație (materii prime nemodificate, reactivi utilizați în procesul de fabricație și produse derivate), se încadrează la poziția 2309, la poziția 2922 sau la poziția 3824 din Nomenclatura combinată, în versiunea corespunzătoare anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al [Comisiei] din 27 octombrie 2005 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 (1) al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun?
                  În această privință, prezintă relevanță aspectul dacă impuritățile au fost reținute în mod deliberat pentru a face ca produsul să fie în mod special adaptat producției de hrană pentru animale sau pentru a ameliora adaptarea lui în acest sens ori dacă impuritățile au fost reținute întrucât nu este necesar sau practic să fie eliminate? Ce criterii ar trebui utilizate pentru a putea analiza aceste aspecte în orice situație concretă?
                  Pentru răspunsul la această întrebare, este relevant faptul că există posibilitatea să se obțină alte produse care conțin lizină, inclusiv lizina „pură” (>98 %) și produsele de tipul lizină-HCl, care au un conținut mai ridicat de lizină decât produsul sulfat de lizină descris mai sus și, în această privință, este relevant faptul că cantitățile de sulfat de lizină și de alte impurități din produsul sulfat de lizină descris mai sus corespund cu cele conținute în produsele sulfat de lizină obținute de alți producători? Ce criterii ar trebui utilizate pentru a putea analiza aceste aspecte în orice situație concretă?

                  2.

                  Dacă se declară că, potrivit principiului legalității, producția nu trebuia inclusă în schema de restituiri, ar fi contrar dreptului Uniunii Europene ca autoritățile naționale să se abțină într-o cauză precum prezenta, în conformitate cu principiile naționale ale securității juridice și protecției încrederii legitime, să solicite rambursarea cuantumului restituirilor pe care producătorul le-a acceptat cu bună-credință?

                  3.

                  Dacă se declară că, potrivit principiului legalității, producția nu trebuia inclusă în schema de restituiri, ar fi contrar dreptului Uniunii Europene ca autoritățile naționale să respecte într-o cauză precum prezenta, în conformitate cu principiile naționale ale securității juridice protecției încrederii legitime consacrate, angajamentele (certificatele de restituire) care au fost supuse unor termene și pe care producătorul le-a acceptat cu bună-credință?

         (1)  JO 2005 L 286, p. 1


title: Cauza C-403/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Metherma GmbH & Co.KG/Hauptzollamt Düsseldorf (Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Pozițiile 8101 și 8102 — Sfărâmarea și spargerea barelor din tungsten sau din molibden simplu obținute prin sinterizare — Tungsten și molibden sub formă brută, inclusiv barele simplu obținute prin sinterizare — Deșeuri și resturi)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Metherma GmbH & Co.KG/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Cauza C-403/07) (1)

   (Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Pozițiile 8101 și 8102 - Sfărâmarea și spargerea barelor din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare’ - Tungsten și molibden sub formă brută, inclusiv barele „simplu obținute prin sinterizare’ - Deșeuri și resturi)
   (2009/C 19/12)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Metherma GmbH & Co.KG

      Pârât: Hauptzollamt Düsseldorf
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3) — Modificarea poziției tarifare pentru bare din tungsten sau din molibden obținute prin sinterizare în cazul sfărâmării barelor
   Dispozitivul
   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea aplicabilă în cursul anului 2001, și anume cea care rezultă din Regulamentul (CE) nr. 2388/2000 al Comisiei din 13 octombrie 2000 de modificare a anexei I la Regulamentul nr. 2658/87, trebuie interpretată în sensul că barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” intră sub incidența subpozițiilor 8101 91 10 și 8102 91 10. Astfel de bare, care reprezintă forma brută a metalelor în cauză, și nu prelucrări ale acestor metale, nu pot fi transformate, prin spargere sau prin sfărâmare, în resturi care să intre sub incidența subpoziției 8101 91 90 și, respectiv, a subpoziției 8102 91 90 din Nomenclatura combinată menționată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


20150731037616952015/C 270/503472015TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150618404121Cauza T-347/15: Acțiune introdusă la 18 iunie 2015 – Uganda Commercial Impex/Consiliul
 ---documentbreak--- C2702015RO4010120150618RO0050401412Acțiune introdusă la 18 iunie 2015 – Uganda Commercial Impex/Consiliul
   (Cauza T-347/15)2015/C 270/50Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Uganda Commercial Impex (UCI) Ltd (Kampala, Uganda) (reprezentanți: A. Meskarian, S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, solicitors, și R. Blakeley, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            Anularea Deciziei (PESC) 2015/620 a Consiliului (
                  1
               ) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/614 al Consiliului (
                  2
               ) în măsura în care acestea se aplică UCI [inclusiv înscrierea UCI la punctul 9 litera (b) din anexa la decizie și la regulament];

            —

            declararea, în măsura în care este necesar, a articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 al Consiliului din 18 iulie 2005 (astfel cum a fost modificat) ca nefiind aplicabil UCI și

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de UCI.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a omis să efectueze o evaluare independentă sau o evaluare independentă adecvată a desemnării UCI, astfel cum era obligat să procedeze.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, în orice caz, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere și/sau că desemnarea UCI este nelegală, întrucât criteriile de desemnare nu sunt îndeplinite în cazul UCI.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că drepturile procedurale ale UCI, în special dreptul la apărare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă, au fost încălcate, iar Consiliul a omis să furnizeze o motivare adecvată.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că desemnarea UCI constituie în orice caz o încălcare a drepturilor sale fundamentale și a principiului proporționalității.

      (
         1
      )	Decizia (PESC) 2015/620 a Consiliului din 20 aprilie 2015 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO L 102, 21.4.2015, p. 43).
   (
         2
      )	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/614 al Consiliului din 20 aprilie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 9 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO L 102, 21.4.2015, p. 10).