title: Cauza C-27/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État (Franța)) — Banque Fédérative du Crédit Mutuel/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Impozit pe profit — Directiva 90/435/CEE — Profit impozabil al societății-mamă — Caracter nedeductibil al cheltuielilor și al costurilor aferente participației în filială — Stabilirea respectivelor costuri la o valoare forfetară — Limită de 5 % a profitului distribuit de filială — Includerea creditelor fiscale)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État (Franța)) — Banque Fédérative du Crédit Mutuel/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Cauza C-27/07) (1)

   (Impozit pe profit - Directiva 90/435/CEE - Profit impozabil al societății-mamă - Caracter nedeductibil al cheltuielilor și al costurilor aferente participației în filială - Stabilirea respectivelor costuri la o valoare forfetară - Limită de 5 % a profitului distribuit de filială - Includerea creditelor fiscale)
   (2008/C 128/20)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Banque Fédérative du Crédit Mutuel

      Pârât: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État — Interpretarea articolelor 4, 5 și 7 din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97) — Reintegrarea în profitul impozabil al unei societăți-mamă a unei cote părți forfetare din cheltuieli și din costuri de 5 % din rezultatul participațiilor sale într-o filială, incluzând creditele fiscale — Compatibilitatea acestei reintegrări cu limita prevăzută la articolul 4 din directivă — Necesitatea unei imputări integrale a creditului fiscal asupra impozitului datorat de societatea-mamă
   Dispozitivul
   Noțiunea „profit repartizat de filială”, în sensul articolului 4 alineatul (2) teza finală din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, trebuie interpretată în sensul că nu se opune reglementării unui stat membru care include, în profitul menționat, credite fiscale care au fost acordate în vederea compensării unei rețineri la sursă efectuate la nivelul societății-mamă de către statul membru al filialei.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-467/10: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Murphy/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/48

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Murphy/Comisia
   (Cauza T-467/10)
   ()
   2010/C 328/76
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Larry Murphy (Castletownbere, Irlanda) (reprezentanți: A. Collins SC, N. Travers, Barrister, și D. Barry, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei notificate cu numărul C(2010) 4753 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori adresate Irlandei, prin care s-a respins cererea de creștere a capacității de siguranță cu privire la un nou trauler pelagic, preconizat să înlocuiască MFV Menhaden, și a fost înlocuită decizia privind cererea menționată cuprinsă în Decizia 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 cu privire la cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor POP IV în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în ceea ce privește reclamantul, prin Hotărârea Curții de Justiție din 17 aprilie 2008, Flaherty și alții/Comisia (cauzele conexate C-373/06 P, C-379/06 P și C-382/06 P, Rep., p. I-2649) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei notificate cu numărul C(2010) 4753 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori adresate Irlandei, prin care s-a respins cererea de creștere a capacității de siguranță cu privire la un nou trauler pelagic, preconizat să înlocuiască MFV Menhaden, și a fost înlocuită decizia privind cererea menționată cuprinsă în Decizia 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 cu privire la cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor POP IV în scopul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în ceea ce privește reclamantul, prin Hotărârea Curții de Justiție din 17 aprilie 2008, Flaherty și alții/Comisia (cauzele conexate C-373/06 P, C-379/06 P și C-382/06 P, Rep., p. I-2649).
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă următoarele motive:

               În primul rând, reclamantul susține că pârâta a acționat în lipsa unui temei legal. Articolul 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE a Consiliului din 26 iunie 1997 privind obiectivele și modalitățile vizând restructurarea, în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1997 și 31 decembrie 2001, a sectorului pescuitului comunitar, în vederea realizării unui echilibru durabil între resurse și exploatarea acestora (JO L 175, p. 27) continuă să constituie temeiul legal adecvat pentru decizia atacată și, astfel, Comisia nu a avut un temei legal pentru adoptarea deciziei sub forma unei decizii ad hoc.

               În al doilea rând, reclamantul susține că Comisia a comis o încălcare a normelor fundamentale de procedură. Reclamantul susține că decizia atacată ar fi trebuit, în temeiul Deciziei 97/413/CE a Consiliului, să fie adoptată în conformitate cu procedura comitetului de gestionare și că, prin faptul că a ales să adopte decizia pe un temei ad hoc, Comisia a acționat cu încălcarea normelor fundamentale de procedură.

               În al treilea rând, reclamantul susține că, prin interpretarea eronată a articolului 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE a Consiliului, Comisia și-a depășit competența, în special prin faptul că s-a întemeiat pe criterii nerelevante și nu a ținut seama de definiția „efortului de pescuit” prevăzută de Decizia 97/413/CE a Consiliului și de legislația comunitară în domeniul pescuitului aplicabilă la momentul depunerii cererii reclamantului pentru creșterea tonajulului de siguranță în decembrie 2001.

               În plus, se susține că decizia atacată conține o serie de erori vădite în ceea ce privește aprecierea cererii reclamantului pentru creșterea tonajului de siguranță. În special, reclamantul susține că decizia Comisiei de a respinge cererea acestuia ca urmare a volumului mai mare sub puntea principală al noii nave propuse, în comparație cu Menhaden, este în mod vădit eronată, ca de altfel și presupunerea acesteia că „efortul de pescuit” al noii nave propuse va fi mai mare decât cel al Menhaden.

               În sfârșit, reclamantul arată că i-a fost încălcat de către Comisie dreptul la egalitate de tratament. Se susține că respingerea de către Comisie a cererii, ca urmare a volumului mai mare sub puntea principală al noii nave propuse, constituie o diferență de tratament semnificativă care determină o discriminare nepermisă a acestuia în raport cu abordarea total diferită adoptată cu privire la evaluarea unora dintre cererile de creștre a tonajului de siguranță admise prin Decizia 2003/245 a Comisiei, precum și cu privire la una dintre cererile respinse inițial prin decizia menționată, dar admisă ulterior prin Decizia Comisiei din 13 iulie 2010 notificată cu numărul C(2010) 4765.


title: Cauza C-539/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 15 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/22/CE — Articolul 26 alineatul (3) — Numărul de apel de urgență unic european — Informații privind localizarea apelantului — Punerea la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/4

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 15 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-539/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/22/CE - Articolul 26 alineatul (3) - Numărul de apel de urgență unic european - Informații privind localizarea apelantului - Punerea la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2009/C 55/06)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Montaguti și A. Nijenhuis, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia, agent și S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213)
   Dispozitivul

               1)

               Prin nepunerea la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență a informațiilor privind localizarea apelantului, în măsura posibilităților tehnice, pentru toate apelurile la numărul de apel de urgență unic european „112”, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal).

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza C-437/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 martie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Niedersächsisches Finanzgericht — Germania) — Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG/Finanzamt Göttingen (A șasea directivă TVA — Persoană impozabilă care desfășoară în același timp activități economice, taxate sau scutite, și activități neeconomice — Drept de deducere a TVA-ului aferent intrărilor — Cheltuieli în legătură cu emisiunea de acțiuni și de titluri de participare atipice — Repartizarea TVA-ului aferent intrărilor în funcție de caracterul economic al activității — Calcularea proporției deductibile)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 martie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Niedersächsisches Finanzgericht — Germania) — Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG/Finanzamt Göttingen
   (Cauza C-437/06) (1)

   (A șasea directivă TVA - Persoană impozabilă care desfășoară în același timp activități economice, taxate sau scutite, și activități neeconomice - Drept de deducere a TVA-ului aferent intrărilor - Cheltuieli în legătură cu emisiunea de acțiuni și de titluri de participare atipice - Repartizarea TVA-ului aferent intrărilor în funcție de caracterul economic al activității - Calcularea proporției deductibile)
   (2008/C 116/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Niedersächsisches Finanzgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG

      Pârât: Finanzamt Göttingen
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Niedersächsisches Finanzgericht — Interpretarea articolului 2 alineatul (1) și a articolului 17 alineatul (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Emisiune de acțiuni și de titluri de participare tacite de către o societate pe acțiuni cu ocazia unei majorări de capital — Prestație efectuată cu titlu oneros în sensul articolului 2 alineatul (1) din directivă — Deductibilitate a TVA-ului condiționată de legătura directă și imediată cu activitatea economică a persoanei impozabile — Deductibilitate parțială în sensul articolului 17 alineatul (4) din directivă
   Dispozitivul

               1)

               Dacă o persoană impozabilă exercită în același timp activități economice, taxate sau scutite, și activități neeconomice, care nu fac parte din sfera de aplicare a Celei de a șasea directive 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, deducerea taxei pe valoarea adăugată aferente cheltuielilor în legătură cu emisiunea de acțiuni și de titluri de participare tacite atipice nu se admite decât în măsura în care aceste cheltuieli pot fi imputate activității economice a persoanei impozabile în sensul articolului 2 alineatul (1) din directiva menționată.

               2)

               Stabilirea metodelor și a criteriilor de alocare a valorii taxei pe valoarea adăugată aferente intrărilor între activități economice și activități neeconomice în sensul celei de a șasea directive ține de puterea de apreciere a statelor membre, care, în exercitarea acestei puteri, trebuie să țină seama de finalitatea și de economia celei de a șasea directive și, astfel, să prevadă un mod de calcul care să reflecte în mod obiectiv partea reală a cheltuielilor în amonte imputată fiecăreia dintre aceste două activități.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-498/07 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iunie 2009 — Krcova/Curtea de Justiție ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Stagiu — Prelungirea stagiului — Raport de sfârșit de stagiu — Concediere la finalul stagiului — Articolul 34 din statut — Obligație de motivare a Tribunalului Funcției Publice )

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/14

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iunie 2009 — Krcova/Curtea de Justiție
   (Cauza T-498/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Stagiu - Prelungirea stagiului - Raport de sfârșit de stagiu - Concediere la finalul stagiului - Articolul 34 din statut - Obligație de motivare a Tribunalului Funcției Publice”)
   2009/C 233/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Erika Krcova (Trnava, Slovacia) (reprezentant: J. Rooy, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Justiție a Comunităților Europene (reprezentanți: inițial M. Schauss, ulterior A. V. Placco, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 18 octombrie 2007, Krcova/Curtea de Justiție (F-112/06) având ca obiect anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               O obligă pe doamna Erika Krcova la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Curtea de Justiție a Comunităților Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-57/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Belgia) la 28 ianuarie 2010 — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW/Belgische Staat

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Belgia) la 28 ianuarie 2010 — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW/Belgische Staat
   (Cauza C-57/10)
   2010/C 100/38
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 litera (b), articolul 4 alineatul (2), articolul 5 și articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 998/2003 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 26 mai 2003 privind cerințele de sănătate animală aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie și de modificare a Directivei 92/65/CEE a Consiliului, precum și articolele și anexele la Decizia 2003/803/CE (2) a Comisiei din 26 noiembrie 2003 de stabilire a pașaportului tip pentru circulația intracomunitară a câinilor, pisicilor și a dihorilor domestici se opun unui regim național care, în domeniul pașaportulul pentru pisici și dihori domestici, face trimitere la modelul și la cerințele suplimentare stabilite prin Decizia Comisiei din 26 noiembrie, menționată mai sus, însă stabilește în plus ca fiecare pașaport să conțină un număr unic compus din 13 caractere, și anume codul ISO al Belgiei „BE”, urmat de un număr de autorizare al distribuitorul compus din două cifre și de un număr succesiv compus din nouă cifre?

               2.

               Un regim național care, în domeniul pașaportul pentru pisici și dihori domestici, face trimitere la modelul și la cerințele suplimentare stabilite prin Decizia Comisiei din 26 noiembrie, menționată mai sus, însă stabilește în plus ca fiecare pașaport să conțină un număr unic compus din 13 caractere, și anume codul ISO al Belgiei „BE”, urmat de un număr de autorizare al distribuitorul compus din două cifre și de un număr succesiv compus din nouă cifre, este o reglementare tehnică în sensul articolului 1 din Directiva 98/34/CE (3) de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice care, în temeiul articolului 8 din această directivă, trebuie comunicată Comisiei Europene înaintea adoptării sale?

      (1)  JO L 146, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 47, p. 190.

      (2)  JO L 313, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 51, p. 140.

      (3)  JO L 294, p. 34, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207.


title: Cauza T-488/07: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2007 — Cabel Hall Citrus/OAPI — Casur (EGLÉFRUIT)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/44

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2007 — Cabel Hall Citrus/OAPI — Casur (EGLÉFRUIT)
   (Cauza T-488/07)
   (2008/C 64/73)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Cabel Hall Citrus Ltd Grand Cayman, Cayman Islands) (reprezentant: C. Rogers, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Casur S. Coop. Andaluza (Viator, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 19 septembrie a Camerei întâi de recurs a OAPI în cauza R 293/2007-1;

               —

               obligarea diviziei de anulare competente să declare nulitatea înregistrării mărcii comunitare nr. 3 517 431 EGLÉFRUIT;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Marca verbală EGLÉFRUIT pentru produse și servicii din clasele 29, 30 și 31 — marca comunitară nr. 3 517 431.

      Titularul mărcii comunitare: Casur S. Coop. Andaluza.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: mărcile comunitară și națională, verbală și figurativă „UGLI” pentru produse din clasele 29, 31 și 32.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, deoarece camera de recurs a aplicat eronat criteriul riscului de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza T-828/14: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2014 – Antrax It/OAPI – Vasco Group (Radiatoare pentru încălzire)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/47

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2014 – Antrax It/OAPI – Vasco Group (Radiatoare pentru încălzire)
   (Cauza T-828/14)
   (2015/C 065/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Antrax It Srl (Resana, Italia) (reprezentant: L. Gazzola, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vasco Group BVBA (Dilsen, Belgia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar pentru produsele „Radiatoare pentru încălzire” – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 593959-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a OAPI din 10 octombrie 2014 în cauza R 1272/2013-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               dispunerea conexării cu acțiunea prezentată de reclamantă împotriva deciziei R 1273/2013-3 OAPI, deoarece este întru totul identică cu decizia atacată prin prezenta acțiune;

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care a declarat nulitatea modelului industrial comunitar nr. 593959-0001 pentru lipsa caracterului individual și, prin urmare, declararea validității modelului în cauză fără a trimite, pentru a treia oară, cauza în fața Oficiului;

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care a obligat Antrax IT s.r.l. la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea OAPI și Vasco Group BVBA, în solidar, la plata în favoarea Antrax IT s.r.l. a cheltuielilor de judecată, a compensațiilor și a onorariilor de avocat, precum și a oricăror sume prevăzute de lege;

               —

               obligarea Vasco Group BVBA la plata în favoarea Antrax IT s.r.l. a cheltuielilor de judecată, a compensațiilor, inclusiv tehnice, și a onorariilor de avocat, precum și a oricăror sume prevăzute de lege, efectuate de aceasta în cadrul procedurii în fața OAPI;

               —

               declararea articolului 1d din Regulamentul nr. 216/96 ca fiind contrar articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene .

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

               —

               încălcarea articolelor 6, 61, 62 și 63 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare.


title: Cauza T-702/14: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2014 – Hamas/Consiliul

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/61

      Acțiune introdusă la 21 septembrie 2014 – Hamas/Consiliul
      (Cauza T-702/14)
      (2014/C 395/74)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Hamas (Damasc, Siria) (reprezentant: L. Glock, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei 2014/483/PESC a Consiliului din 22 iulie 2014 de actualizare și de modificare a listei persoanelor, grupurilor și entităților care fac obiectul articolelor 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului și de abrogare a Deciziei 2014/72/PESC, în măsura în care privește Hamas (inclusiv Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 790/2014 al Consiliului din 22 iulie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 125/2014, în măsura în care privește Hamas (inclusiv Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

                  —

                  obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive are sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-531/11, Hamas/Consiliul (1).

         (1)  JO 2012, C 126, p. 18.


title: Cauza C-391/13 P: Recurs introdus la 8 iulie 2013 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 mai 2013 în cauza T-294/11, Republica Elenă/Comisia Europeană

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/35

         Recurs introdus la 8 iulie 2013 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 mai 2013 în cauza T-294/11, Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza C-391/13 P)
   2013/C 260/64
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentant: I. Chalkias, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea recursului,

               —

               Anularea hotărârii atacate pentru motivele expuse mai precis în cererea introductivă de recurs,

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               —

               Prin intermediul primului motiv de recurs, privind sectorul uleiului de măsline, Republica Elenă susține că hotărârea atacată este afectată de erori de drept în măsura în care Tribunalul a procedat la o greșită interpretare și aplicare a orientărilor conținute în documentele AGRI/VI/5330/1997, AGRI/17933/2000 și AGRI/61495/2002, în forma în vigoare, întrucât a considerat ameliorarea incontestabilă a sistemului de control în sectorul uleiului de măsline în perioada 2004-2005 în raport cu perioada 2003-2004, ca fiind o încălcare repetată, o slăbiciune recurentă și o deteriorare semnificativă care justifică o majorare a corecției pentru perioada 2004-2005, în timp ce în mod vădit nu era necesară majorarea corecției de la 10 %, impusă pentru perioada 2003-2004, la 15 % pentru perioada 2004-2005, pe motiv de încălcări repetate, având în vedere numeroasele ameliorări (actualizarea constantă a GIS-ului pentru culturile de măslini, ameliorarea controalelor la fața locului și a controalelor încrucișate care dau prilejul constatării unor încălcări și impunerii de sancțiuni) care au imunizat sistemul de control.

               —

               Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs care se referă la sectorul culturilor arabile, Republica Elenă arată că:

                           1.

                           constituie o încălcare a dreptului Uniunii și a principiului proporționalității, greșita interpretare și aplicare a directivelor de orientare neactualizate în ceea ce privește impunerea de corecții forfetare ale fostei PAC la noua PAC, din moment ce procentajul de corecție forfetară privea regimuri de controale diferite, și

                           2.

                           motivarea hotărârii Tribunalului este insuficientă în măsura în care compararea datelor LPIS-GIS utilizat pentru declarațiile anului 2007, cu datele noului LPIS-GIS actualizat din 2009, a revelat diferențe și erori minime care nu depășesc 2,4 % și prin urmare, corecția de 5 % este nemotivată, cu atât mai mult cu cât argumentele de fond ale Republicii Elene referitoare la calitatea controalelor administrative încrucișate au fost ignorate.


title: Cauza T-363/12: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 – Harper Hygienics/OAPI – Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înrgistrare a mărcii comunitare figurative CLEANIC natural beauty — Mărcile comunitare verbale anterioare CLINIQUE — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/27

         Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 – Harper Hygienics/OAPI – Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)
   (Cauza T-363/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înrgistrare a mărcii comunitare figurative CLEANIC natural beauty - Mărcile comunitare verbale anterioare CLINIQUE - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 213/47)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Harper Hygienics S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: inițial R. Rumpel, ulterior D. Rzążewska și G. Pietras, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Clinique Laboratories, LLC (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard, A. Renck, avocați, și K. Hughes, solicitor, ulterior K. Hughes)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 mai 2012 (cauza R 1134/2011-2), privind o procedură de opoziție între Clinique Laboratories, LLC și Harper Hygienics S.A.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Harper Hygienics S.A. la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și de Clinique Laboratories, LLC.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza T-360/16: Acțiune introdusă la 27 iunie 2016 – Dimos Athinaion/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/9

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2016 – Dimos Athinaion/Comisia
   (Cauza T-360/16)
   (2016/C 371/10)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Dimos Athinaion (Municipalitatea Atena) (Atena, Grecia) (reprezentant: G. Georgakarakos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) 2016/646 al Comisiei din 20 aprilie 2016 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 692/2008 în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 6) (1) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 191 TFUE, care definește obiectivele politicii Uniunii în domeniul mediului.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 37 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care consacră dreptul la un nivel ridicat de protecție a mediului.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 15 din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (2).

      (1)  JO 2016, L 109, p. 1.

      (2)  JO 2007, L 171, p. 1.


title: Cauza T-641/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Malle/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/55

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Malle/Parlamentul
   (Cauza T-641/15)
   (2016/C 048/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tanja Malle (Viena, Austria) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8324 C a Parlamentului European din 14 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


               10.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/9

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2013 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-14/13)
   2013/C 294/09
   La data de 3 iulie 2013, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis, Gjermund Mathisen și Auður Ýr Steinarsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS să declare că:

               1.

               prin menținerea în vigoare a unei diferențe de tratament între fuziunile naționale și fuziunile transfrontaliere ca urmare a aplicării articolului 51 alineatul (1) din Legea nr. 90/2003 privind impozitul pe venit (lög nr. 90/2003 um tekjuskatt), Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care decurg din articolele 31 și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European;

               2.

               Islanda trebuie să suporte cheltuielile de judecată.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               prezenta cerere depusă de către Autoritatea AELS de Supraveghere se referă la nerespectarea de către Islanda a obligațiilor care îi revin în ceea ce privește libertatea de stabilire și libera circulație a capitalurilor în temeiul articolelor 31 și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European (Acordul privind SEE), prin impunerea unei taxe fiscale imediate asupra activelor și acțiunilor societăților care fuzionează cu societăți stabilite în celelalte state ale SEE, precum și asupra acționarilor acestor societăți, în timp ce tranzacții similare efectuate pe teritoriul islandez nu implică nicio consecință fiscală imediată;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că această diferență de tratament între fuziunile naționale și fuziunile transfrontaliere nu este justificată și că, prin urmare, aceasta este incompatibilă cu articolele 31 și 40 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-163/11: Acțiune introdusă la 17 martie 2011 — Cofra/OAPI — O2 (can do)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/27

         Acțiune introdusă la 17 martie 2011 — Cofra/OAPI — O2 (can do)
   (Cauza T-163/11)
   2011/C 139/52
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Cofra Holding AG (Zug, Elveția) (reprezentanți: K.-U. Jonas și J. Bogatz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: O2 Holdings Ltd (Slough, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 ianuarie 2011 în cauza R 246/2009-4;

               —

               obligarea pârâtului și, dacă este cazul, a celorlalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: 02 Holdings Ltd.

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „can do” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 25, 35, 36, 38 și 43.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca figurativă care cuprinde elementul verbal „CANDA” pentru produse din clasa 25.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 15 și a articolului 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) și a normei 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (2), în măsura în care la aprecierea probei utilizării efective, camera de recurs a aplicat criterii prea restrictive și nu a ținut seama suficient de situația în care se afla situația distribuție în întreprinderea reclamantei. Încălcarea articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009, în măsura în care camera de recurs a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a luat în considerare diverse documente prezentate ca dovezi ale utilizării mărcii invocate în sprijinul opoziției. În sfârșit, încălcarea articolului 75 al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât camera de recurs nu a comunicat reclamantei că apreciase drept insuficiente dovezile prezentate în sprijinul utilizării și nu a oferit reclamantei posibilitatea de a prezenta mai multe dovezi în cadrul unei ședințe.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza T-27/11: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Comisia

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/29

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Comisia
   (Cauza T-27/11)
   2011/C 72/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: A. Rosenfeld și I. Liebach, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în parte a Deciziei Comisiei din 21 decembrie 2010 C(2010) 9525 final, ajutor de stat, MC 8/2009 și C-43/2009 — Germania — WestLB, în măsura în care prin aceasta se refuză prelungirea, solicitată prin cererea depusă de Germania la 28 octombrie 2010, a termenului pentru vânzarea și încetarea noilor operațiuni ale societății Westdeutsche Immobilienbank AG după data de 15 februarie 2011;

               —

               în subsidiar, anularea în parte a Deciziei Comisiei din 21 decembrie 2010 C(2010) 9525 final, ajutor de stat, MC 8/2009 și C-43/2009 — Germania — WestLB, în măsura în care prin aceasta Comisia a decis implicit că Germania a depus numai o singură cerere de prelungire pentru vânzarea și încetarea noilor operațiuni ale societății Westdeutsche Immobilienbank AG până la data de 15 februarie 2011 și, prin urmare, că nu trebuie să decidă asupra unei prelungiri după această dată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea cererii, reclamanta invocă 5 motive.
   1.   Primul motiv: încălcarea obligației de motivare în conformitate cu articolul 296 al doilea paragraf TFUE
   Reclamanta susține în această privință că nu au fost expuse de Comisie motivele regrupării într-o singură cerere a celor două cereri de prelungire adresate de Germania.
   În plus, Comisia nu ar fi expus motivele pentru care nu ar fi îndeplinite condițiile unei prelungiri a termenului în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) din Decizia Comisiei C(2009) 3900 final corectată din 12 mai 2009 cu privire la ajutorul de stat pe care Germania intenționează să îl acorde în vederea restructurării WestLB AG (C-43/2008 [N 390/2008]) (denumită în continuare „Decizia din 12 mai 2009”)
   2.   Al doilea motiv: abuz de putere și erori de apreciere
   Reclamanta susține în această privință că decizia discreționară a Comisiei cu privire la acordarea unei prelungiri a termenului se întemeiază pe stabilirea greșită a situației de fapt. În opinia reclamantei, decizia atacată pornește în mod eronat de la premisa că s-a solicitat o prelungire a termenului numai până la data de 15 februarie 2011 și/sau constată implicit că nu mai este necesar să se adopte o decizie asupra unei cereri de prelungire mai extinsă a termenului.
   În continuare, reclamanta susține că, deși condițiile prevăzute la articolul 2 alineatul (2) din Decizia din 12 mai 2009 erau îndeplinite, Comisia nu a utilizat posibilitatea prelungirii termenului prevăzută în mod expres de acesta. În schimb, Comisia a invocat un drept de prelungire nescris sui generis care nu are niciun temei legal și ale cărui condiții detaliate sunt extrem de neclare.
   3.   Al treilea motiv: încălcarea principiului proporționalității
   Reclamanta susține în această privință, printre altele, că decizia Comisiei privind încetarea noilor operațiuni ale societății Westdeutsche Immobilienbank AG după data de 15 februarie 2011 este disproporționată în raport cu dezavantajele rezultate din aceasta.
   4.   Al patrulea motiv: încălcarea principiului egalității de tratament
   În această privință se arată că, în alte cazuri legate de criza financiară, în care instituții financiare au obținut ajutoare în cuantum net superior, Comisia a acordat termene mult mai lungi pentru vânzarea participațiilor și a societăților de finanțare imobiliară.
   5.   Al cincilea motiv: încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a principiului bunei administrări
   În cadrul celui de al cincilea motiv, potrivit reclamantei, Comisia nu are dreptul de a interpreta și de a decide cu privire la cererile unui stat membru în contradicție cu conținutul expres, precum și cu sensul și obiectivul acestora.


title: Cauza C-380/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) la 21 august 2008 — ENI SpA/Ministero Ambiente e tutela del territorio e del mare și alții

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) la 21 august 2008 — ENI SpA/Ministero Ambiente e tutela del territorio e del mare și alții
   (Cauza C-380/08)
   (2008/C 301/28)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: ENI SpA

      Pârâți: Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare și alții
   Întrebările preliminare

               1)

               Directiva comunitară 2004/35/CE din 21 aprilie 2004 (1) privind repararea daunelor aduse mediului și, în special, articolul 7 și anexa II menționată de acesta trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună, cu titlu de „opțiuni rezonabile de reparare a daunelor aduse mediului”, realizarea unor intervenții asupra matricelor de mediu (care constau, în speță, în „îndiguirea fizică” a pânzei de apă situate de-a lungul frontului de mare), diferite și ulterioare față de intervențiile care au fost decise inițial în urma unei anchete contradictorii adaptate și care sunt deja aprobate, puse în aplicare și în curs de executare?

               2)

               Aceeași directivă trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună din oficiu astfel de măsuri, respectiv fără a fi evaluat condițiile specifice sitului, costurile de executare în raport cu beneficiile previzibile în mod rațional, daunele colaterale eventuale sau probabile și efectele adverse asupra sănătății și securității publice, precum și termenele necesare pentru realizare?

               3)

               Având în vedere specificitatea situației care există în situl de interes național Priolo, aceeași directivă trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună din oficiu astfel de măsuri, cu titlu de condiții de autorizare pentru utilizarea legitimă a unor terenuri care nu sunt vizate în mod direct de bonificație, în măsura în care acestea au făcut deja obiectul unei bonificații sau, în orice caz, nu sunt poluate și sunt cuprinse în perimetrul sitului de interes național Priolo?

      (1)  JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168.


title: Cauza F-28/10: Acțiune introdusă la 7 mai 2010 — Mioni/Comisia

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/58

         Acțiune introdusă la 7 mai 2010 — Mioni/Comisia
   (Cauza F-28/10)
   2010/C 179/102
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de încetare a plății indemnizației de expatriere acordate anterior reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de AAIC la 18 iunie 2009, prin care s-a stabilit încetarea plății indemnizației de expatriere care fusese acordată anterior reclamantului, în temeiul articolului 4 din anexa VII la Statut, precum și a deciziei adoptate de AAIC la 28 ianuarie 2010, prin care s-a respins reclamația formulată de reclamant în data de 2 octombrie 2009;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-266/11: Ordonanța președintelui Curții din 24 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Dansk Funktionærforbund, Serviceforbundet, acționând în numele lui Frank Frandsen/Cimber Air A/S

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/25

         Ordonanța președintelui Curții din 24 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Dansk Funktionærforbund, Serviceforbundet, acționând în numele lui Frank Frandsen/Cimber Air A/S
   (Cauza C-266/11) (1)

   2012/C 73/46
   Limba de procedură: daneza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza C-530/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 8 octombrie 2013 — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 8 octombrie 2013 — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres
   (Cauza C-530/13)
   2014/C 15/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Leopold Schmitzer

      Autoritate pârâtă: Bundesministerin für Inneres

      Întrebările preliminare

               1.

               Fără a aduce atingere în primul rând articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și articolului 6 din Directiva 2000/78/CE (1) a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (denumită în continuare „directiva”), situația în care, din cauza introducerii unui sistem nou și nediscriminatoriu de avansare în treptele de salarizare pentru funcționari nou angajați, un funcționar în funcție care este discriminat conform vechii reglementări (din cauza excluderii posibilității de a lua în considerare pentru avansarea în treptele de salarizare perioadele realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani) poate într-adevăr opta, prin formularea unei cereri, să fie încadrat în sistemul nou și astfel să obțină stabilirea în mod nediscriminatoriu a unei date de referință pentru promovarea în trepte de salarizare, însă aprobarea unei astfel de cereri are drept efect — potrivit dreptului intern — faptul că din cauza prevederii unei avansări lente în noul sistem situația sa remuneratorie (și astfel în final salariul efectiv la care are dreptul) nu este una mult mai bună, în pofida corectării datei de referință pentru promovarea în treptele de salarizare, în sensul că nu se va afla în aceeași situație remuneratorie precum funcționarul în funcție favorizat în mod discriminatoriu potrivit vechii reglementări (care trebuie să facă dovada unor perioade echivalente realizate nu înainte de împlinirea vârstei de 18 ani, ci după împlinirea acestei vârste, perioade care i-au fost calculate deja conform vechii reglementări), care nu a considerat că este cazul să solicite încadrarea în noul sistem, reprezintă un tratament diferențiat (direct) pe motive de vârstă în sensul articolului 21 din cartă și al articolului 2 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din directivă?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, ținând seama de lipsa unui motiv justificativ în sensul articolului 52 alineatul (1) din cartă, respectiv al articolului 6 din directivă (a se vedea în acest sens în special a treia întrebare), un funcționar se poate întemeia, în cadrul unei proceduri privind o acțiune în constatarea situației sale remuneratorii, pe aplicarea directă a articolului 21 din cartă și a articolului 2 din directivă și în cazul în care a solicitat prin intermediul unei cereri formulate anterior corectarea datei de referință pentru promovarea în treptele de salarizare în cadrul noului sistem?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1, având în vedere introducerea unui sistem nediscriminatoriu pentru funcționarii nou angajați, o menținere a diferenței în ceea ce privește situația remuneratorie între funcționarii în funcție și favorizați care nu au optat pentru noul sistem, pe de o parte, și funcționarii în funcție care sunt în continuare dezavantajați în pofida opțiunii exercitate, pe de altă parte, este justificată în sensul articolului 52 alineatul (1) din cartă și al articolului 6 din directivă, ca fenomen tranzitoriu, pentru motive de economie administrativă și pentru motive legate de protecția drepturilor dobândite, respectiv pentru motive privind protecția încrederii legitime și în cazul în care:

                           (a)

                           la reglementarea sistemului de avansare în trepte de salarizare legiuitorul național nu este obligat să ia în considerare acordul partenerilor sociali, fiind ținut numai de limitele constituționale ale protecției încrederii legitime, care nu impune o menținere completă a drepturilor dobândite în sensul păstrării integrale a sistemului vechi pentru funcționarii în funcție favorizați și care nu au optat pentru noul sistem;

                           (b)

                           în acest context, legiuitorul național ar fi liber să stabilească egalitatea între funcționarii în funcție prin luarea în considerare și a perioadelor realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani cu menținerea regulilor vechi de avansare în treptele de salarizare aplicabile funcționarilor în funcție care au fost defavorizați până în acest moment;

                           (c)

                           cheltuielile administrative apărute ca urmare a numărului mare de cereri de acest tip ar fi substanțiale, chiar dacă aceste cheltuieli ar fi mult mai reduse decât cuantumul total al remunerațiilor pe care le pierd funcționarii defavorizați în raport cu funcționarii favorizați și pe care le vor pierde în continuare;

                           (d)

                           perioada de tranziție în care va exista în continuare acest tratament diferențiat între funcționarii în funcție va dura zeci de ani de acum înainte și va afecta pentru un timp îndelungat (din cauza faptului că în principiu nu vor mai fi angajați funcționari noi în temeiul unui contract de drept public) marea majoritate a tuturor funcționarilor;

                           (e)

                           ar avea loc o introducere cu titlu retroactiv a sistemului și, având în vedere aplicarea prioritară a dreptului Uniunii, cel puțin în perioada 1 ianuarie 2004-30 august 2010, această introducere ar însemna o ingerință în situația juridică mai favorabilă a acelor funcționari care au solicitat aplicarea acesteia în cazul lor înainte de adoptarea noii reglementări?

                     În cazul în care răspunsul la întrebările 1 sau 2 este negativ sau dacă răspunsul la întrebarea 3 este afirmativ:

               4.

                           (a)

                           o reglementare care prevede o perioadă mai lungă pentru avansarea în treptele de salarizare pentru perioadele de angajare și care îngreunează astfel avansarea în treapta imediat superioară reprezintă un tratament diferențiat indirect pe motiv de vârstă?

                           (b)

                           în cazul unui răspuns afirmativ, ținând seama de experiența profesională redusă la începutul carierei, este această inegalitate adecvată și necesară?

                     În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3:

               5.

                           (a)

                           o reglementare care, fără a viza studiile și acumularea experienței profesionale, prevede că „alte perioade” de până la 3 ani sunt luate în considerare în întregime și numai jumătate din alți trei ani reprezintă o discriminare pe motiv de vârstă?

                           (b)

                           în cazul unui răspuns afirmativ, este aceasta justificată în cazul în care are drept scop evitarea înrăutățirii situației remuneratorii pentru acei funcționari (este vorba evident și de funcționarii nou angajați) care nu dispun de astfel de perioade adecvate, realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani, care să poată fi luate în calcul, deși luarea în calcul se referă și la alte perioade realizate după împlinirea vârstei de 18 ani?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 4 a) și al unui răspuns negativ la întrebarea 4 b), concomitent cu un răspuns afirmativ la întrebarea 3 sau al unui răspuns afirmativ la întrebarea 5a) și al unui răspuns negativ la întrebarea 5 b):
               Caracterele discriminatorii ale noii reglementări au drept urmare faptul că tratamentul diferențiat în ceea ce privește funcționarii în funcție nu mai poate fi justificat ca fenomen de tranziție?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-625/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 septembrie 2013 — Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană [Recurs — Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) — Înregistrarea, evaluarea și autorizarea substanțelor chimice — Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) — Articolele 57 și 59 — Substanțe care fac obiectul autorizării — Identificarea acrilamidei drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită — Înscriere pe lista substanțelor candidate — Publicare — Termen de introducere a acțiunii — Articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Dată de la care trebuie calculat acest termen în cazul unei acțiuni îndreptate împotriva unei decizii publicate numai pe internet — Securitate juridică — Protecție jurisdicțională efectivă]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 septembrie 2013 — Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană
   (Cauza C-625/11) (1)

   (Recurs - Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) - Înregistrarea, evaluarea și autorizarea substanțelor chimice - Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) - Articolele 57 și 59 - Substanțe care fac obiectul autorizării - Identificarea acrilamidei drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Înscriere pe lista substanțelor candidate - Publicare - Termen de introducere a acțiunii - Articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Dată de la care trebuie calculat acest termen în cazul unei acțiuni îndreptate împotriva unei decizii publicate numai pe internet - Securitate juridică - Protecție jurisdicțională efectivă)
   2013/C 344/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS (reprezentanți: R. Cana și K. Van Maldegem, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä și W. Broere, agenți, asistați de J. Stuyck, advocaat), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și B. Koopman, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și E. Manhaeve, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 21 septembrie 2011, PPG și SNF/ECHA (T-268/10), prin care s-a respins ca inadmisibilă o acțiune prin care se urmărea anularea Deciziei Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) din 30 martie 2010 prin care acrilamida (CE nr. 201-173-7) este identificată drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84) și prin care acrilamida este inclusă pe lista substanțelor candidate la o includere ulterioară în anexa XIV la regulamentul menționat (lista substanțelor care fac obiectul autorizării), în conformitate cu articolul 59 din acest regulament — Termen de introducere a acțiunii — Data la care începe să curgă termenul — Act care face obiectul unei publicări numai pe internet

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 21 septembrie 2011, PPG și SNF/ECHA (T-268/10).

               2.

               Trimite prezenta cauză spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-360/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Regatul Unit) la 27 iunie 2013 — Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd și alții

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Regatul Unit) la 27 iunie 2013 — Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd și alții
   (Cauza C-360/13)
   2013/C 260/50
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Public Relations Consultants Association Ltd

      Pârâți: The Newspaper Licensing Agency Ltd și alții

      Întrebările preliminare

   În cazul în care:

               (i)

               un utilizator final vizualizează o pagină web fără să descarce, să imprime sau să inițieze copierea acesteia;

               (ii)

               pe ecran și în memoria „cache” internet stocată pe hard diskul utilizatorului final se creează în mod automat copii ale acestei pagini web;

               (iii)

               crearea acestor copii este esențială pentru procesele tehnice implicate într-o navigare pe internet corectă și eficientă;

               (iv)

               copia de pe ecran rămâne pe ecran până când utilizatorul final părăsește pagina web în cauză, moment în care aceasta este ștearsă în mod automat prin funcționarea normală a computerului;

               (v)

               copia cache rămâne în memoria cache până când este suprascrisă de alte materiale rezultate în urma vizualizării de către utilizatorul final a altor pagini web, moment în care aceasta este ștearsă în mod automat prin funcționarea normală a computerului și

               (vi)

               copiile sunt păstrate pentru o perioadă care nu depășește durata proceselor obișnuite asociate cu utilizarea internetului menționată la punctele (iv) și (v),

         aceste copii sunt (i) provizorii, (ii) tranzitorii sau accesorii și (iii) o parte integrantă și esențială a unui proces tehnic în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE (1)?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza T-352/08: Ordonanța Tribunalului din 12 iulie 2013 — Pannon Hőerőmű/Comisia

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/51

         Ordonanța Tribunalului din 12 iulie 2013 — Pannon Hőerőmű/Comisia
   (Cauza T-352/08) (1)

   2013/C 260/91
   Limba de procedură: maghiara
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-224/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/49/CE — Siguranța căilor ferate comunitare — Transpunere incompletă)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/23

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-224/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/49/CE - Siguranța căilor ferate comunitare - Transpunere incompletă)
   (2007/C 315/40)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și P. Dejmek, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară) (JO L 164, p. 44)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a tuturor actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-299/12: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s./Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát [Protecția consumatorilor — Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 — Mențiuni nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare — Articolul 2 alineatul (2) punctul 6 — Noțiunea „mențiune privind reducerea riscului de îmbolnăvire” — Articolul 28 alineatul (2) — Produse care poartă mărci comerciale sau denumiri comerciale — Măsuri tranzitorii]

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/17

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s./Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát
   (Cauza C-299/12) (1)

   (Protecția consumatorilor - Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 - Mențiuni nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare - Articolul 2 alineatul (2) punctul 6 - Noțiunea „mențiune privind reducerea riscului de îmbolnăvire” - Articolul 28 alineatul (2) - Produse care poartă mărci comerciale sau denumiri comerciale - Măsuri tranzitorii)
   2013/C 260/29
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s.

      Pârâtă: Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Nejvyšší správní soud — Interpretarea articolului 1 alineatul (3), a articolului 2 alineatul (2) punctul (6) și a articolului 28 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244) — Noțiunea „mențiune privind reducerea riscului de îmbolnăvire” — Mențiune care figurează pe ambalajul unui produs potrivit căreia „preparatul conține de asemenea calciu și vitamina D3, care contribuie la reducerea factorului de risc în privința dezvoltării osteoporozei și a fracturilor”

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 alineatul (2) punctul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 116/2010 al Comisiei din 9 februarie 2010, trebuie interpretat în sensul că, pentru a fi calificată drept „mențiune privind reducerea riscului de îmbolnăvire”, în sensul acestei dispoziții, o mențiune de sănătate nu trebuie în mod necesar să indice explicit că, prin consumul unei categorii de produse alimentare, al unui produs alimentar sau al unuia dintre constituenții săi, se reduce „semnificativ” un factor de risc în dezvoltarea unei boli umane.

               2.

               Articolul 28 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1924/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 116/2010, trebuie interpretat în sensul că o comunicare comercială care figurează pe ambalajul unui produs alimentar poate constitui o marcă comercială sau o denumire comercială, în sensul acestei dispoziții, cu condiția să fie protejată, ca o astfel de marcă sau ca o astfel de denumire, de reglementarea aplicabilă. Revine instanței naționale sarcina de a verifica, ținând seama de ansamblul elementelor de fapt și de drept care caracterizează cauza cu care este sesizată, dacă o asemenea comunicare este într adevăr o marcă comercială sau o denumire comercială astfel protejată.

               3.

               Articolul 28 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1924/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 116/2010, trebuie interpretat în sensul că se referă numai la produsele alimentare care poartă mărci comerciale sau denumiri comerciale care trebuie să fie considerate drept o mențiune nutrițională sau de sănătate în sensul acestui regulament și care, sub această formă, existau anterior datei de 1 ianuarie 2005.

      (1)  JO C 273,8.09.2012.


title: Cauza C-13/07: Acțiune introdusă la data de 18 ianuarie 2007 — Comisie/Consiliu

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/22

         Acțiune introdusă la data de 18 ianuarie 2007 — Comisie/Consiliu
   (Cauza C-13/07)
   (2007/C 56/40)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P.J. Kuijper și M. Huttunen, Agents)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Consiliului și a statelor membre privind poziția Comunității și a statelor membre în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului referitoare la aderarea Republicii Socialiste Vietnam la Organizația Mondială a Comerțului (COM/2005/0659 final — ACC 2006/0215);

               —

               declararea efectelor deciziei anulate ca definitive;

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Propunerea avansată de către Comisie se întemeia pe prevederile articolului 133 alineatele (1) și (4) din Tratatul CE, coroborate cu prevederile cuprinse în al doilea paragraf al articolului 300 alineatul (2) din tratat. Consiliul a adăugat articolul 133 alineatul (6) ca bază juridică, ceea ce a condus la adoptarea de către reprezentanții guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului a unei decizii distincte din punct de vedere formal. Astfel, Consiliul și statele membre au procedat la adoptarea în comun a poziției Comunității și a statelor membre, în condițiile prevăzute de articolul 133 alineatul (6), al doilea paragraf, ultima teză.
   Alegerea bazei juridice de către Comisie a fost făcută în deplină conformitate cu factorii stabiliți prin jurisprudența Curții de Justiție a Comunităților Europene, anume scopul și conținutul actului. În particular, a fost fundamentată pe aprecierea că din punctul de vedere al conținutului, actul se subsumează conținutului articolului 133 alineatele (1) și (5), prin care se stabilesc competențe exclusive, și, ca urmare, citarea articolului 133 alineatul (6) nu era necesară. Comisia consideră că decizia trebuie anulată în ceea ce privește citarea bazei juridice amintite.


title: Cauza T-563/15: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – Paglieri Sell System/EUIPO (APOTEKE) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative APOTEKE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/41

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – Paglieri Sell System/EUIPO (APOTEKE)
   (Cauza T-563/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative APOTEKE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 392/53)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Formigaro, Italia) (reprezentanți: P. Pozzi și F. Braga, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: K. Doherty și L. Rampini, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 iulie 2015 (cauza R 2428/2014-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ APOTEKE ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Paglieri Sell System SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza C-137/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State Țările de Jos) — Marc Michel Josemans/Burgemeester van Maastricht (Libera prestare a serviciilor — Libera circulație a mărfurilor — Principiul nediscriminării — Măsura unei autorități publice locale prin care accesul în coffee shopuri este permis numai rezidenților olandezi — Comercializarea drogurilor așa numite „ușoare” — Comercializarea de băuturi nealcoolice și de alimente — Obiectivul de combatere a turismului drogurilor și a tulburărilor pe care acesta le cauzează — Ordine publică — Protecția sănătății publice — Coerență — Proporționalitate)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State Țările de Jos) — Marc Michel Josemans/Burgemeester van Maastricht
   (Cauza C-137/09) (1)

   (Libera prestare a serviciilor - Libera circulație a mărfurilor - Principiul nediscriminării - Măsura unei autorități publice locale prin care accesul în coffee shopuri este permis numai rezidenților olandezi - Comercializarea drogurilor așa numite „ușoare” - Comercializarea de băuturi nealcoolice și de alimente - Obiectivul de combatere a turismului drogurilor și a tulburărilor pe care acesta le cauzează - Ordine publică - Protecția sănătății publice - Coerență - Proporționalitate)
   2011/C 55/09
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Marc Michel Josemans

      Pârât: Burgemeester van Maastricht

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State — Interpretarea articolelor 12 CE, 18 CE, 29 CE și 49 CE — Turismul drogurilor — Regulament al poliției municipale prin care se interzice accesul nerezidenților în coffeeshops în care se vând stupefiante — Ordine publică — Diferență de tratament

      Dispozitivul

               1.

               În cadrul activității sale de comercializare a stupefiantelor care nu fac parte din circuitul strict supravegheat de autoritățile competente pentru a fi utilizate în scopuri medicale sau științifice, un administrator al unui coffee shop nu poate invoca articolele 12 CE, 18 CE, 29 CE sau 49 CE pentru a se opune unei reglementări locale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care interzice accesul în asemenea localuri al persoanelor care nu au reședința în Țările de Jos. În ceea ce privește activitatea care constă în comercializarea de băuturi nealcoolice și de alimente în aceleași localuri, articolul 49 CE și următoarele pot fi invocate în mod util de un asemenea administrator.

               2.

               Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că o reglementare precum cea în cauză în acțiunea principală constituie o restricție privind libera prestare a serviciilor consacrată de Tratatul CE. Această restricție este justificată însă prin obiectivul de combatere a turismului drogurilor și a tulburărilor pe care acesta le cauzează.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-506/09: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2010 — Carlyle/OAPI — MRP Consult (THE CARLYLE)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/66

      Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2010 — Carlyle/OAPI — MRP Consult (THE CARLYLE)
      (Cauza T-506/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/122)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza C-379/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franţa) la 16 iulie 2015 – Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franţa) la 16 iulie 2015 – Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
   (Cauza C-379/15)
   (2015/C 337/06)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Association France Nature Environnement

      Pârâți: Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

      Întrebările preliminare

               1)

               O instanță națională, instanță de drept comun a dreptului Uniunii Europene, trebuie să sesizeze cu titlu preliminar, în toate cazurile, Curtea de Justiție a Uniunii Europene pentru ca aceasta să aprecieze dacă este necesar să se mențină în vigoare în mod provizoriu dispozițiile considerate contrare dreptului Uniunii de către instanța națională?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la această primă întrebare, decizia care ar putea fi adoptată de către Conseil d’État de a menține până la 1 ianuarie 2016 efectele dispozițiilor articolului 1 din Decretul din 2 mai 2012 privind evaluarea anumitor planuri și documente care au efecte asupra mediului pe care le consideră nelegale, ar fi justificată în special de o cerință imperativă legată de protecția mediului?


               10.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/10

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2013 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Regatului Norvegiei
   (Cauza E-13/13)
   2013/C 294/10
   La data de 3 iulie 2013, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Catherine Howdle, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, a introdus o acțiune împotriva Regatului Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS să declare că:

               1.

               prin nerespectarea obligației de a transpune în mod corect în legislația sa națională articolul 37 alineatul (1) din actul menționat la punctul 23b din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European (și anume Directiva 2005/60/CE privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               Regatul Norvegiei suportă cheltuielile de judecată.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               cererea se referă la faptul că Regatul Norvegiei nu a pus în aplicare în mod corect actul menționat la punctul 23b din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere consideră că legislația norvegiană nu a asigurat monitorizarea eficace a activităților desfășurate de anumite persoane care intră în domeniul de aplicare ratione personae al directivei. Aceasta afirmă, de asemenea, că Norvegia nu a luat măsuri pentru a remedia deficiențele existente la nivelul legislației sale naționale;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere consideră că situația actuală din Norvegia reflectă o încălcare continuă a obligațiilor Norvegiei de a transpune în legislația sa națională Directiva 2005/60/CE, astfel cum a fost încorporată în anexele la Acordul privind SEE.


title: Cauza T-403/07: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2007 — Union Nationale de l'Apiculture Française și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/19

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2007 — Union Nationale de l'Apiculture Française și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-403/07)
   (2008/C 8/35)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamante: Union Nationale de l'Apiculture Française (Paris, Franța), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Germania), Unione Nazionale Associazioni Apicoltori Italiani (Castel San Pietro Terme, Italia) și Asociación Galega de Apicultura (Santiago de Compostela, Spania) (reprezentant: B. Fau, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Declararea ca fiind admisibilă a cererii de anulare a Directivei 2007/52/CE a Comisiei din 16 august 2007;

               —

               anularea Directivei 2007/52/CE a Comisiei din 16 august 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamantele solicită anularea Directivei 2007/52/CE a Comisiei din 16 august 2007 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar, în vederea includerii substanțelor active etoprofos, pirimifos metil și fipronil (1).
   În susținerea acțiunii lor în anulare, reclamantele invocă trei motive.
   Mai întâi, acestea arată că directiva atacată ar fi fost adoptată cu nerespectarea normelor de procedură care, în opinia reclamantelor, erau obligatorii pentru Comisie. În opinia reclamantelor, deși Comisia a putut să primească delegare din partea Consiliului pentru a adopta, prin directivă, măsurile de executare necesare punerii în aplicare a Directivei 91/414/CEE, aceasta nu ar dispune de competențe pentru a efectua modificarea respectivei directive, în special în ceea ce privește obligațiile impuse statelor membre. Reclamantele arată că directiva atacată nu ar fi o simplă directivă de aplicare, ci o directivă de modificare a Directivei 91/414/CEE și, ca atare, aceasta ar fi trebuit adoptată potrivit procedurii care impune consultarea prealabilă a Parlamentului European. În lipsa unei astfel de consultări, aceasta ar fi afectată de un viciu de procedură.
   În plus, reclamantele pretind că, sub pretextul unor modificări ale procedurilor naționale de autorizare a introducerii pe piață a produselor de uz fitosanitar, directiva atacată ar încălca în realitate normele uniforme de evaluare prevăzute de Directiva de bază 91/414/CEE pentru includerea unei substanțe active în anexa I la aceasta.

      (1)  JO L 214, p. 3.


title: Cauza C-2/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte Suprema di Cassazione — Italia) — Amministrazione dell’economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl (TVA — Supremația dreptului comunitar — Dispoziție a dreptului național care consacră principiul autorității de lucru judecat)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte Suprema di Cassazione — Italia) — Amministrazione dell’economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl
   (Cauza C-2/08) (1)

   (TVA - Supremația dreptului comunitar - Dispoziție a dreptului național care consacră principiul autorității de lucru judecat)
   2009/C 256/09
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Amministrazione dell’economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Pârâtă: Fallimento Olimpiclub Srl

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte Suprema di Cassazione — Interpretarea celei de A șasea directive 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Supremația dreptului comunitar — Dispoziție a dreptului național prin care se urmărește să se consacre principiul autorității de lucru judecat care duce la un rezultat contrar dreptului comunitar în materia TVA-ului

      Dispozitivul

   Dreptul comunitar se opune aplicării, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, a unei dispoziții de drept național precum articolul 2909 din Codul civil italian (codice civile) într-un litigiu privind taxa pe valoarea adăugată referitoare la un an fiscal pentru care nu a fost pronunțată încă nicio decizie judecătorească definitivă, în măsura în care aceasta ar împiedica luarea în considerare de către instanța națională sesizată cu acest litigiu a normelor de drept comunitar în materia practicilor abuzive legate de taxa menționată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza T-174/13 P: Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Comisia/BO [Recurs — Funcție publică — Agenți contractuali — Asigurări sociale — Rambursarea cheltuielilor de transport — Cheltuieli de transport pentru motive lingvistice — Articolul 19 alineatul (2) din Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de boală a funcționarilor Comunităților Europene — Titlul II capitolul 12 punctul 2.5 din directivele generale de aplicare privind rambursarea cheltuielilor medicale]

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/20

      Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Comisia/BO
      (Cauza T-174/13 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Agenți contractuali - Asigurări sociale - Rambursarea cheltuielilor de transport - Cheltuieli de transport pentru motive lingvistice - Articolul 19 alineatul (2) din Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de boală a funcționarilor Comunităților Europene - Titlul II capitolul 12 punctul 2.5 din directivele generale de aplicare privind rambursarea cheltuielilor medicale)
      (2014/C 71/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: BO (Amman, Iordania) (reprezentanți: L. Levi, M. Vandenbussche și C. Bernard-Glanz, avocați)

         Obiectul

      Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 15 ianuarie 2013, BO/Comisia (F-27/11, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei hotărâri

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de BO în cadrul prezentei proceduri.

         (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza T-292/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 iulie 2011 — Cemex și alții/Comisia [ „Măsuri provizorii — Concurență — Solicitare de informații — Articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” ]

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 iulie 2011 — Cemex și alții/Comisia
   (Cauza T-292/11 R)
   (Măsuri provizorii - Concurență - Solicitare de informații - Articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2011/C 282/48
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Cemex SAB de CV (Monterrey, Mexic), New Sunward Holding BV (Amsterdam, Țările de Jos), Cemex España, SA (Madrid, Spania), Cemex Deutschland AG (Ratingen, Germania), Cemex UK (Egham, Surrey, Regatul Unit), Cemex Czech Operations s.r.o. (Praga, Republica Cehă), Cemex France Gestion (Rungis, Franța) și Cemex Austria AG (Langenzersdorf, Austria) (reprezentanți: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez și B. Martínez Corral, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, F. Castilla Contreras și C. Hödlmayr, agenți, assistés de J. Rivas, avocat)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2011) 2360 final a Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cazul 39.520 — Ciment și produse conexe)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-520/09 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Arkema SA/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE — Piața europeană a acidului monocloracetic — Norme privind imputabilitatea practicilor anticoncurențiale ale unei filiale societății sale mamă — Prezumția exercitării efective a unei influențe decisive — Obligația de motivare)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Arkema SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-520/09 P) (1)

   (Recurs - Înțelegeri - Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE - Piața europeană a acidului monocloracetic - Norme privind imputabilitatea practicilor anticoncurențiale ale unei filiale societății sale mamă - Prezumția exercitării efective a unei influențe decisive - Obligația de motivare)
   2011/C 340/02
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Arkema SA (reprezentant: M. Debroux, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 30 septembrie 2009, Arkema/Comisia (T-168/05), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantei având ca obiect, în principal, anularea Deciziei C(2004) 4876 final a Comisiei din 19 ianuarie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE în privința unei înțelegeri referitoare la piața acidului monocloracetic și, în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei — Nerespectarea normelor privind posibilitatea de a imputa practicile concurențiale ale unei filiale societății sale mamă — Încălcarea principiului egalității de tratament și a dreptului la un proces echitabil — Nerespectarea domeniului de aplicare al liniilor directoare privind calculul amenzilor

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Arkema SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.