title: Cauza C-465/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 27 septembrie 2010 — Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales/Chambre de commerce et d'industrie de l'Indre

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 27 septembrie 2010 — Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales/Chambre de commerce et d'industrie de l'Indre
   (Cauza C-465/10)
   ()
   2010/C 346/50
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales

      Pârâtă: Chambre de commerce et d'industrie (CCI) de l'Indre

      Întrebările preliminare

               1.

               În ceea ce privește existența unui fundament juridic din care ar rezulta o obligație de a recupera ajutorul plătit CCI:
               În cazul în care o autoritate contractantă beneficiară a unor subvenții plătite din FEDR nu a respectat una sau mai multe norme de atribuire a contractelor de achiziții publice pentru realizarea acțiunii subvenționate, deși nu este contestat, de altfel, faptul că acțiunea este eligibilă pentru acest fond și că a fost realizată, există o dispoziție de drept comunitar, în special în Regulamentul (CEE) nr. 2052/88 al Consiliului din 24 iunie 1988 (1) și în Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 (2), care să justifice o obligație de a recupera subvențiile? În caz afirmativ, o astfel de obligație există în cazul oricărei încălcări a normelor de atribuire a contractelor de achiziții publice sau numai în cazul unora dintre acestea? În cel din urmă caz, care sunt aceste încălcări?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ cel puțin parțial la prima întrebare, în ceea ce privește modalitățile de recuperare a unui ajutor plătit în mod nejustificat:

                           (a)

                           Încălcarea, de către o autoritate contractantă care beneficiază de un ajutor din FEDR, a uneia sau a mai multor norme privitoare la atribuirea contractelor de achiziții publice în ceea ce privește alegerea prestatorului însărcinat cu realizarea acțiunii subvenționate constituie o abatere în sensul Regulamentului nr. 2988/95 (3)? Împrejurarea că autoritatea națională competentă nu putea să ignore, în momentul în care a decis să acorde ajutorul solicitat din FEDR, că operatorul beneficiar încălcase normele privitoare la atribuirea contractelor de achiziții publice pentru a selecta, înainte chiar de atribuirea ajutorului, prestatorul însărcinat cu realizarea acțiunii finanțate de aceasta este de natură să aibă o incidență asupra calificării drept abatere în sensul Regulamentului nr. 2988/95?

                           (b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2) a) și atât timp cât, astfel cum s-a pronunțat Curtea de Justiție (29 ianuarie 2009, Hauptzollamt Hamburg-Jonas/Josef Vosding Schlacht, Kûhl- und Zerlegebetrieb GmbH&Co, C-278/07 C-280/07), termenul de prescripție prevăzut la articolul 3 din Regulamentul nr. 2988/95 este aplicabil măsurilor administrative precum recuperarea unui ajutor obținut nejustificat de un exportator ca urmare a unor abateri săvârșite de acesta:

                                       —

                                       este necesar ca punctul de plecare al termenului de prescripție să fie fixat la data la care ajutorul este plătit beneficiarului sau la data utilizării, de către acesta din urmă, a subvenției percepute pentru a remunera prestatorul selectat cu încălcarea uneia sau a mai multor norme privitoare la atribuirea contractelor de achiziții publice?

                                       —

                                       acest termen trebuie să fie considerat ca fiind întrerupt prin transmiterea, de către autoritatea națională competentă, către beneficiarul subvenției, a unui raport de control prin care se constată nerespectarea normelor de atribuire a contractelor de achiziții publice și care preconizează că autoritatea națională urmează, în consecință, să obțină rambursarea sumelor plătite?

                                       —

                                       în cazul în care un stat membru recurge la posibilitatea conferită la alineatul (3) al articolului 3 din Regulamentul nr. 2988/95 de a aplica un termen de prescripție mai lung, în special în cazul în care, în Franța, se aplică termenul de drept comun prevăzut, la data faptelor în litigiu, la articolul 2262 din code civil [Codul civil], potrivit căruia: „Toate acțiunile, atât reale, cât și personale, se prescriu în treizeci de ani […]”, compatibilitatea unui astfel de termen cu dreptul comunitar, în special cu principiul proporționalității, trebuie să se aprecieze în raport cu durata maximă de prescripție prevăzută de norma națională care constituie temeiul juridic al cererii de recuperare formulate de administrația națională sau în raport cu termenul pus în aplicare în mod efectiv în speță?

                           (c)

                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2) a), interesele financiare ale Comunității se opun ca, pentru plata unui ajutor precum cel în cauză în prezentul litigiu, instanța să aplice norme naționale referitoare la retragerea deciziilor constitutive de drepturi, potrivit cărora, cu excepția ipotezelor de inexistență, de obținere prin fraudă sau a unei cereri a beneficiarului, organele administrative pot retrage o decizie individuală constitutivă de drepturi, în cazul în care este nelegală, numai în termen de patru luni de la luarea acestei decizii, o decizie administrativă putând prevedea totuși, în special atunci când presupune plata unui ajutor, condiții rezolutorii a căror realizare permite retragerea ajutorului în cauză fără impunerea unui termen — avându-se în vedere că Conseil d’Etat s-a pronunțat că această normă națională trebuie să fie interpretată în sensul că nu poate fi invocată de beneficiarul unui ajutor acordat în mod nejustificat în temeiul unei dispoziții comunitare decât dacă acesta a fost de bună credință?

      (1)  Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 al Consiliului din 24 iunie 1988 privind misiunile și eficiența fondurilor structurale, precum și coordonarea activităților proprii și operațiunile Băncii Europene de Investiții și celelalte instrumente financiare existente (JO L 185, p. 9).

      (2)  Regulamentul (CEE) al Consiliului nr. 4253/88 din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente (JO L 374, p.1).

      (3)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1).


title: Cauza C-417/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 mai 2017 – August Storck KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) — Motive absolute de refuz — Marcă figurativă — Reprezentarea unui ambalaj în formă pătrată alb și albastru — Caracter distinctiv]

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/14

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 mai 2017 – August Storck KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-417/16 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) - Motive absolute de refuz - Marcă figurativă - Reprezentarea unui ambalaj în formă pătrată alb și albastru - Caracter distinctiv])
   (2017/C 213/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: August Storck KG (reprezentanți: I. Rohr și P. Goldenbaum, Rechtsanwältinnen)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă August Storck KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 428, 21.11.2016.


title: Cauza C-195/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Zala Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 10 aprilie 2007 — OTP Bank Rt. și Merlin Gerin Zala Kft./Zala Megyei Közigazgatási Hivatal

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/11

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Zala Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 10 aprilie 2007 — OTP Bank Rt. și Merlin Gerin Zala Kft./Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
   (Cauza C-195/07)
   (2007/C 129/19)
   Limba de procedură: maghiara
   Instanța de trimitere
   Zala Megyei Bíróság
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: OTP Bank Rt. și Merlin Gerin Kft.ó Rt., OTP Bank Rt., ERSTE Bank Hungary Rt și Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt..

      Pârât: Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
   Întrebările preliminare

               1)

               Punctul 3 litera (a) din capitolul 4 al anexei X din „actul de aderare” (1) (Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană), aplicabil în temeiul articolului 24 din actul de aderare citat, care prevede că „Ungaria poate aplica, inclusiv până la 31 decembrie 2007, reduceri ale impozitului pe întreprinderile locale de până la 2 % din veniturile nete ale întreprinderilor, acordate de administrația locală pentru o perioadă limitată în temeiul articolelor 6 și 7 din legea C din 1990 privind impozitele locale […]”, trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           este vorba despre o derogare provizorie care permite Ungariei să mențină impozitul pe întreprinderile locale, sau că

                           —

                           prevăzând posibilitatea de a păstra reducerile fiscale privind impozitul pe întreprinderile locale, actul de aderare a recunoscut dreptul (provizoriu) al Ungariei de a menține, de asemenea, impozite de aceeași natură cu impozitul pe întreprinderile locale?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, instanța de trimitere adresează în plus următoarea întrebare:
               În interpretarea corectă a directivei a șasea 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (2), care sunt criteriile care permit să se considere că un impozit nu are caracter de impozit pe cifra de afaceri în sensul articolului 33 din directivă?

      (1)  JO L 236, p. 846.

      (2)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-338/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 7 iunie 2017 – Virginie Marie Gabrielle Guigo/Fond „Garantirani vzemaniya na rabotnitzite i sluzhitelite”

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 7 iunie 2017 – Virginie Marie Gabrielle Guigo/Fond „Garantirani vzemaniya na rabotnitzite i sluzhitelite”
   (Cauza C-338/17)
   (2017/C 269/16)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Virginie Marie Gabrielle Guigo

      Pârât: Fond „Garantirani vzemaniya na rabotnitzite i sluzhitelite”

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 151 și 153 TFUE, precum și articolele 3, 4, 11 și 12 din Directiva 2008/94 (1) trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei dispoziții naționale precum articolul 4 alineatul 1 din Zakon za Garantiranite vzemania na rabotnitsite i sluzhitelitepri nesastoyatelnost na rabotodatelia (Legea privind garantarea creanțelor lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului), potrivit căreia sunt excluse de la protecția creanțelor neachitate rezultate dintr-un contract de muncă persoanele al căror raport de muncă a încetat înainte să înceapă să curgă termenul de trei luni anterior înscrierii hotărârii privind deschiderea procedurii de insolvență asupra patrimoniului angajatorului?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: în cadrul obiectivului social prevăzut la articolele 151 și 153 TFUE și de Directiva 2008/94, principiul autonomiei procedurale a statelor membre, privit în lumina principiilor echivalenței, efectivității și proporționalității, trebuie înțeles în sensul că potrivit acestuia este posibilă o măsură națională precum cea prevăzută la articolul 25 din Zakon za Garantiranite vzemania na rabotnitsite i sluzhitelitepri nesastoyatelnost na rabotodatelia, potrivit căreia, la împlinirea unui termen de două luni de la data înscrierii hotărârii privind deschiderea procedurii de insolvență, drepturile la invocarea și la plata creanțelor garantate se sting, în cazul în care dreptul național al statului membru conține o dispoziție precum cea de la articolul 358 alineatul 1 punctul 3 din Kodeks na truda (Codul muncii), potrivit căreia termenul pentru invocarea creanțelor neachitate rezultate dintr-un raport de muncă este de trei ani de la data la care creanța ar fi trebuit să fie plătită, iar plățile efectuate după expirarea acestui termen nu sunt considerate nedatorate?

               3)

               Articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că permite o astfel de diferențiere, pe de o parte între lucrătorii salariați care dețin creanțe neachitate și ale căror raporturi de muncă au încetat înainte de termenul de trei luni anterior înscrierii hotărârii privind deschiderea procedurii de insolvență având ca obiect patrimoniul angajatorului și lucrătorii salariați ale căror raporturi de muncă au încetat în timpul termenului de trei luni prevăzut, precum și, pe de altă parte, între acești lucrători și lucrătorii care potrivit articolului 358 alineatul 1 punctul 3 din Kodeks na truda au dreptul, la încetarea raportului de muncă, la protecția creanțelor lor neachitate în termen de trei ani de la data la care creanța ar fi trebuit să fie plătită?

               4)

               Articolul 4 coroborat cu articolul 3 din Directiva 2008/84 și cu principiul proporționalității trebuie interpretat în sensul că acesta nu se opune unei dispoziții precum cea de la articolul 25 din Zakonza Garantiranite vzemania na rabotnitsite i sluzhitelitepri nesastoyatelnost na rabotodatelia, potrivit căreia drepturile la invocarea și la plata creanțelor garantate se sting automat și fără posibilitatea unei aprecieri individuale a împrejurărilor relevante la împlinirea termenului de două luni de la data înscrierii hotărârii privind deschiderea procedurii de insolvență?

      (1)  Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (versiune codificată) (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2008, L 283, р. 36).


title: Cauza C-185/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank 's-Gravenhage (Țările de Jos) la 29 aprilie 2008 — Latchways plc și Eurosafe Solutions BV/Kedge Safety Systems BV și Consolidated Nederland BV

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank 's-Gravenhage (Țările de Jos) la 29 aprilie 2008 — Latchways plc și Eurosafe Solutions BV/Kedge Safety Systems BV și Consolidated Nederland BV
   (Cauza C-185/08)
   (2008/C 197/10)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank 's-Gravenhage
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Latchways plc și Eurosafe Solutions BV

      Pârâte: Kedge Safety Systems BV și Consolidated Nederland BV
   Întrebările preliminare

               1)

               Dispozitivele de ancorare din clasa A1 vizate în standardul EN 795 (destinate să rămână fixate în permanență) intră exclusiv în domeniul de aplicare al Directivei 89/106/CEE (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, aceste dispozitive de ancorare — eventual în calitate de element al unui echipament de protecție — intră în domeniul de aplicare al Directivei 89/686/CEE (2)?

               3)

               În cazul unor răspunsuri negative la prima și la a doua întrebare: ținând seama în special de Anexa II la Directiva 89/686/CEE, mai ales de punctul 3.1.2.2. din aceasta, trebuie — în privința unui echipament de protecție care intră în domeniul de aplicare al acestei directive — apreciat dacă acest echipament de protecție individuală îndeplinește în sine condițiile esențiale ale acestei directive sau trebuie examinat în același context dacă dispozitivul de ancorare — la care se racordează echipamentul de protecție individuală — este sigur în condițiile previzibile de utilizare în sensul Anexei II menționate?

               4)

               Reglementarea comunitară și în special [Decizia] 93/465/CEE (3) permite aplicarea în mod facultativ a unei mărci CE pe un dispozitiv de ancorare precum cel avut în vedere la prima întrebare ca dovadă a conformității sale cu Directiva 89/686/CEE și/sau cu Directiva 89/106/CEE?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ, în tot sau în parte, la a patra întrebare: care este procedura ce trebuie respectată sau care sunt procedurile ce trebuie respectate pentru determinarea conformității cu Directiva 89/686/CEE și/sau cu Directiva 89/106/CEE?

               6)

               În privința dispozitivelor de ancorare avute în vedere la prima întrebare, standardul EN 795 trebuie calificând ca aparținând dreptului comunitar — ca intrând în domeniul de aplicare al interpretării Curții de Justiție a Comunităților europene?

               7)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a șasea întrebare, standardul EN 795 trebuie interpretat în sensul că dispozitivul de ancorare avut în vedere la prima întrebare trebuie testat (de către un organism notificat „Notified Body”) în condițiile previzibile de utilizare (temperaturi exterioare, condiții atmosferice, uzura dispozitivului de ancorare ca atare și/sau a elementelor de fixare precum și a acoperișului)?

               8)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a șaptea întrebare, testul trebuie efectuat cu respectarea restricțiilor de utilizare (prevăzute în manualul de utilizare)?

      (1)  Directiva 89/106/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții (JO 1989, L 40, p. 12, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 3).

      (2)  Directiva 89/686/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la echipamentul individual de protecție (JO L 399, p. 18, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 214).

      (3)  Decizia Consiliului din 22 iulie 1993 privind modulele diverselor faze ale procedurilor de evaluare a conformității și normele de aplicare și utilizare a mărcii de conformitate CE, care sunt propuse spre a fi utilizate în cadrul directivelor de armonizare tehnică (JO L 220, p. 23, Ediție specială, 13/vol. 13, p. 42).


title: Cauza T-534/15: Ordonanța Tribunalului din 28 martie 2017 – LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/18

         Ordonanța Tribunalului din 28 martie 2017 – LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT)
   (Cauza T-534/15) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 178/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republica Coreea) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: A. Wulff și U. Hildebrandt, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 iunie 2015 (cauzele conexate R 1937/2014-2 și R 1564/2014-2) privind o procedură de opoziție între Cyrus Wellness Consulting GmbH și LG Electronics, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

               2)

               Obligă LG Electronics, Inc. să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Cyrus Wellness Consulting GmbH.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza C-237/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 1 iulie 2009 — État belge/Nathalie De Fruytier

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 1 iulie 2009 — État belge/Nathalie De Fruytier
   (Cauza C-237/09)
   2009/C 220/39
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: État belge

      Pârâtă: Nathalie De Fruytier

      Întrebările preliminare

               1)

               O activitate de transport de organe și de prelevări de origine umană, efectuată în calitate de independent pentru spitale și laboratoare constituie o livrare de organe, sânge și lapte uman, scutită de taxa pe valoarea adăugată de articolul 13 punctul A alineatul (1) litera (d) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1)?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza F-73/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 iulie 2011 — Coedo Suárez/Consiliul (Funcție publică — Funcționari — Acțiune în despăgubire — Decizie implicită de respingere a cererii de despăgubire, urmată de o decizie explicită de respingere a deciziei menționate — Tardivitatea reclamației prealabile împotriva deciziei implicite de respingere — Inadmisibilitate)

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 iulie 2011 — Coedo Suárez/Consiliul
   (Cauza F-73/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune în despăgubire - Decizie implicită de respingere a cererii de despăgubire, urmată de o decizie explicită de respingere a deciziei menționate - Tardivitatea reclamației prealabile împotriva deciziei implicite de respingere - Inadmisibilitate)
   2011/C 282/94
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Angel Coedo Suárez (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: K. Zieleśkiewicz și M. Bauer, agenți)

      Obiectul cauzei

   Cerere de anulare a deciziei pârâtului de respingere a cererii de despăgubire a reclamantului și a cererii de reparare a prejudiciului material și moral suferit.

      Dispozitivul ordonanței

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010, p. 63


title: Cauza C-259/07: Acțiune introdusă la 31 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/22

         Acțiune introdusă la 31 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-259/07)
   (2007/C 183/39)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Kukovec și K. Nyberg, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/51/CE (1) a Comisiei din 7 septembrie 2005 de modificare a anexei XX la Directiva 2004/17/CE (2) și a anexei VIII la Directiva 2004/18/CE (3) ale Parlamentului European și ale Consiliului privind contractele de achiziții publice sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 31 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 257, p. 127.

      (2)  JO L 134, p. 1.

      (3)  JO L 134, p. 114.


title: Cauza T-151/10: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2010 — Bank Nederlandse Gemeenten/Comisia

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/43

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2010 — Bank Nederlandse Gemeenten/Comisia
   (Cauza T-151/10)
   2010/C 148/72
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Bank Nederlandse Gemeenten NV (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: B. Drijber, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 15 decembrie 2009 [C(2009) 9963], în măsura în care Comisia consideră că posibilitatea societăților pentru locuințe sociale de a contracta un împrumut la Bank Nederlandse Gemeenten NV reprezintă un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea are ca obiect anularea în parte a Deciziei C(2009) 9963 a Comisiei din 15 decembrie 2009 privind ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 (Țările de Jos) — ajutor existent și ajutor specific destinat unui proiect în favoarea societăților pentru locuințe sociale.
   În susținerea acțiunii, reclamanta arată în primul rând că decizia atacată încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât, printr-o interpretare eronată a condiției imputabilității, Comisia a concluzionat că împrumuturile acordate reclamantei reprezintă ajutoare de stat.
   În al doilea rând, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât, printr-o apreciere eronată a situației de fapt, Comisia a concluzionat că împrumuturile acordate reclamantei nu sunt conforme cu condițiile de piață și, prin urmare, sunt preferențiale.
   În al treilea rând, reclamanta invocă încălcarea obligației de motivare și a obligației de diligență întrucât, în pofida argumentelor prezentate de autoritățile olandeze cu privire la împrumuturile acordate reclamantei, în lipsa oricărei investigații, Comisia a decis că împrumuturile reprezintă ajutoare de stat.


title: Cauza C-246/13 P: Recurs introdus la 2 mai 2013 de Manutencoop Soc. coop., fostă Manutencoop Soc. coop. r.l. și Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. r.l. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauzele conexate T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și ații/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/25

         Recurs introdus la 2 mai 2013 de Manutencoop Soc. coop., fostă Manutencoop Soc. coop. r.l. și Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. r.l. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauzele conexate T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și ații/Comisia
   (Cauza C-246/13 P)
   2013/C 207/39
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Manutencoop Soc. coop., fostă Manutencoop Soc. coop. r.l. și Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. r.l. (reprezentanți: A. Vianello, A. Bortoluzzi și A. Veronese, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Comitato „Venezia vuole vivere”

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea și/sau modificarea Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie, notificată la 25 februarie 2013, pronunțată în cauzele T-280/00 și T-285/00;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii se invocă două motive.
   În primul rând, ordonanța Tribunalului ar fi afectată de o eroare de drept în aplicarea principiilor exprimate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere” în ceea ce privește obligația de motivare a deciziilor Comisiei în materia ajutoarelor de stat. În special, Tribunalul nu s-ar fi conformat celor statuate de Curtea de Justiție, acolo unde afirmă că decizia Comisiei „trebuie să includă în sine toate elementele esențiale pentru punerea sa în aplicare de către autoritățile naționale”. Or, deși în decizia atacată lipsesc elementele esențiale pentru punerea sa în aplicare de către autoritățile naționale, Tribunalul nu ar fi evidențiat nicio carență referitoare la metoda adoptată de Comisie în decizia în litigiu, săvârșind astfel o eroare de drept.
   În al doilea rând, ordonanța Tribunalului ar fi afectată de o eroare de drept în aplicarea principiilor exprimate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Comitato Venezia vuole vivere” în ceea ce privește repartizarea sarcinii probei în legătură cu condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE. În temeiul principiilor enunțate de Curte, în cazul recuperării ajutorului, ar revine statului membru iar nu, așadar, beneficiarului să demonstreze în fiecare caz în parte existența condițiilor prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE. Însă, în prezenta cauză, Comisia nu ar fi clarificat în decizia atacată „modalitățile” unei astfel de verificări. În consecință, nedispunând de elementele esențiale pentru a demonstra, în cazul recuperării ajutorului, dacă scutirile acordate ar constitui pentru beneficiari ajutoare de stat, Republica Italiană ar fi inversat onus probandi, solicitând fiecărei întreprinderi beneficiare a ajutoarelor acordate sub formă de reduceri să demonstreze că scutirile în discuție nu denaturează concurența și nici nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre; în absența unei asemenea probe, se prezumă că scutirea acordată este în măsură să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale comunitare.


title: Cauza T-300/15: Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2016 – Oase/OAPI – Compo France (AlGo) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/45

         Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2016 – Oase/OAPI – Compo France (AlGo)
   (Cauza T-300/15) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 098/59)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Oase GmbH (Hörstel, Germania) (reprezentant: T. Weeg, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: H. Kunz, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Compo France SAS (Roche-Lez-Beaupré, Franța) (reprezentant: J. Meyer, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 februarie 2015 (cauza R 1409/2013-1) privind o procedură de opoziție între Compo France SAS și Oase GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Oase GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI). Compo France SAS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-593/10 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2010 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 30 septembrie 2010 în cauza T-85/09, Yassin Abdullah Kadi/Comisia Europeană

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/9

         Recurs introdus la 16 decembrie 2010 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 30 septembrie 2010 în cauza T-85/09, Yassin Abdullah Kadi/Comisia Europeană
   (Cauza C-593/10 P)
   2011/C 72/16
   Limba de procedură: engleză

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop, E. Finnegan și R. Szostak, agenți)

      Celelalte părți în proces: Yassin Abdullah Kadi, Comisia Europeană, Republica Franceză, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal în cauza T-85/09;

               —

               respingerea ca nefondată a cererii intimatului având ca obiect anularea Regulamentului 1190/2008 al Comisiei (1) în măsura în care îl vizează pe acesta;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cursul procedurilor desfășurate în fața Tribunalului și a Curții de Justiție.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentului recurs, Consiliul urmărește să conteste mai multe aprecieri ale Tribunalului. Consiliul arată că:

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că regulamentul atacat nu beneficiază de imunitate de jurisdicție;

         Cu titlu subsidiar, Consiliul arată că:

               —

               Tribunalul a interpretat și a aplicat jurisprudența Curții de Justiție în mod eronat, atunci când a considerat că se impune efectuarea unui control „complet și riguros” și când a solicitat transmiterea probelor pe care se întemeiază decizia către persoana sau către entitatea desemnată, precum și către instanțele Uniunii, în scopul de a asigura respectarea dreptului la apărare al acestei persoane sau al acestei entități și

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când nu a ținut seama în mod adecvat de crearea Oficiului Ombudsmanului prin Rezoluția 1904(2009) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite.

      (1)  JO L 322, p. 25.


title: Cauza C-381/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables (Poluarea mediului acvatic — Directiva 2006/11/CE — Articolul 6 — Substanțe periculoase — Deversări — Autorizație prealabilă — Stabilire a standardelor de emisie — Regim de declarare — Ferme piscicole)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   (Cauza C-381/07) (1)

   (Poluarea mediului acvatic - Directiva 2006/11/CE - Articolul 6 - Substanțe periculoase - Deversări - Autorizație prealabilă - Stabilire a standardelor de emisie - Regim de declarare - Ferme piscicole)
   (2008/C 327/07)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS

      Pârât: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État — Interpretarea articolului 6 din Directiva 2006/11/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 februarie 2006 privind poluarea cauzată de anumite substanțe periculoase deversate în mediul acvatic al Comunității (JO L 64, p. 52, Ediție specială, 15/vol. 15, p. 244) — Necesitatea unei autorizații prealabile, care stabilește standardele de emisie pentru orice deversare efectuată în ape susceptibilă să conțină o substanță periculoasă — Conformitatea normelor naționale care înlocuiesc autorizația prealabilă cu un simplu regim de declarare în privința fermelor piscicole însoțit, totuși, de o înștiințare cu privire la standardele de calitate a mediului aplicabile și de un drept, al autorității administrative competente, de a se opune deschiderii exploatației sau de a impune valori limită de deversare caracteristice instalației respective
   Dispozitivul
   Articolul 6 din Directiva 2006/11/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 februarie 2006 privind poluarea cauzată de anumite substanțe periculoase deversate în mediul acvatic al Comunității nu poate fi interpretat în sensul că permite statelor membre ca, după adoptarea, în temeiul acestui articol, a unor programe de reducere a poluării apelor care cuprind standarde de calitate a mediului, să instituie, pentru anumite instalații considerate slab poluante, un regim de declarare însoțit de o înștiințare privind aceste norme și de un drept al autorității administrative de a se opune deschiderii exploatației sau de a impune valori limită de deversare caracteristice instalației respective.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-272/09: Acțiune introdusă la 10 iulie 2009 — Pineapple Trademarks/OAPI — Dalmau Salmons (KUSTOM)

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/37

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2009 — Pineapple Trademarks/OAPI — Dalmau Salmons (KUSTOM)
   (Cauza T-272/09)
   2009/C 220/79
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pineapple Trademarks Pty Ltd (Burleigh Heads, Australia) (reprezentant: N. Saunders, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Angel Custodio Dalmau Salmons (Barcelona, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 martie 2009 în cauza R 383/2008-1 și trimiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare la OAPI în vederea soluționării acesteia și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Pineapple Trademarks Pty Ltd

      Marca comunitară vizată: marca verbală „KUSTOM” pentru produse din clasele 18, 25 și 28

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea mărcii verbale comunitare „CUSTO” pentru produse din clasele 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare atunci când a constatat că nu exista un risc de confuzie între mărcile în cauză; încălcarea dreptului la apărare al reclamantei întrucât camera de recurs a constatat asemănări auditive și conceptuale între mărcile în cauză care nu erau susținute de niciun element de probă relevant, fără a permite reclamantei să își prezinte observațiile.


title: Cauza C-157/09: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 43 CE — Libertatea de stabilire — Notari — Condiție de cetățenie — Articolul 45 CE — Participare la exercitarea autorității publice)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/3

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-157/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 43 CE - Libertatea de stabilire - Notari - Condiție de cetățenie - Articolul 45 CE - Participare la exercitarea autorității publice)
   2012/C 32/04
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Støvlbæk și W. Roels, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: D.J.M. de Grave și M.A.M. de Ree, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Slovenia (reprezentant: T. Mihelič, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 45 CE — Exercitarea și accesul la profesia de notar — Condiție de cetățenie — Participare la exercitarea autorității publice

      Dispozitivul

               1.

               Prin impunerea unei condiții de cetățenie pentru accesul la profesia de notar, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE.

               2.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Slovenia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza T-116/14: Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – Bunge Argentina/Consiliul

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/33

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – Bunge Argentina/Consiliul
   (Cauza T-116/14)
   2014/C 129/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bunge Argentina SA (Buenos Aires, Argentina) (reprezentanți: J. Bellis și R. Luff, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO L 315, p. 2), în măsura în care o priveşte pe reclamantă şi

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe susţinerea că instituţiile au săvârşit o eroare vădită de apreciere a situaţiei de fapt prin constatarea că a existat o denaturare a preţurilor de boabelor de soia şi de ulei de soia care justifica aplicarea articolului 2 alineatul (5) al doilea paragraf din regulamentul antidumping de bază (1).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe susţinerea că articolului 2 alineatul (5) al doilea paragraf din regulamentul antidumping de bază, astfel cum este interpretat de instituţii în prezenta cauză, nu poate fi aplicat importurilor dintr-un stat membru al WTO întrucât este incompatibil cu Acordul antidumping al WTO.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe susţinerea că evaluarea încălcării nu ia în considerare factori care încalcă legătura de cauzalitate dintre pretinsa încălcare şi pretinsele importuri care fac obiectul unui dumping cu încălcarea articolului 3 alineatul (7) din regulamentul antidumping de bază.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza T-695/14: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2014 – Omega/OAPI (Reprezentarea unei imagini în negru și alb)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/57

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2014 – Omega/OAPI (Reprezentarea unei imagini în negru și alb)
   (Cauza T-695/14)
   2014/C 409/78
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Omega International GmbH (Bad Oldesloe, Germania) (reprezentant: J. Becker, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 iulie 2014 pronunțată în cauza R 1037/2014-5 și înregistrarea mărcii cu numărul de cerere 1 2 1 74  215;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă, care reprezintă o imagine în negru și alb, pentru produse și servicii din clasele 3, 5, 32 și 33 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 2 1 74  215

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: semnul este apt să indice produsul pentru consumatorul mediu interesat.


title: Cauza T-702/14: Ordonanța Tribunalului din 27 ianuarie 2015 – Hamas/Consiliul

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/44

         Ordonanța Tribunalului din 27 ianuarie 2015 – Hamas/Consiliul
   (Cauza T-702/14) (1)

   (2015/C 089/53)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 395, 10.11.2014.


title: Cauza T-510/14: Acțiune introdusă la 3 iulie 2014 – Staywell Hospitality Group/OAPI – Sheraton International IP (PARK REGIS)

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/47

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2014 – Staywell Hospitality Group/OAPI – Sheraton International IP (PARK REGIS)
   (Cauza T-510/14)
   2014/C 303/55
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Australia) (reprezentant: D. Farnsworth, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sheraton International IP LLC (Stamford, Statele Unite ale Americii)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs din 30 aprilie 2014 în cauza R 240/2013-5 și în cauza R 303/2013-5 în măsura în care se referă la cauza R 240/2013-5 și

               —

               obligarea pârâtului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „PARK REGIS” pentru servicii din clasele 35, 36 și 43 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 4 88  933.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Sheraton International IP LLC.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale și figurative „ST. REGIS” pentru servicii din clasele 36, 42 și 43, înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „ST. REGIS” pentru servicii din clasa 36, precum și mărcile figurative și verbale notorii „ST. REGIS” în Uniunea Europeană.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-518/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Niedersächsisches Finanzgericht – Germania) – Senatex GmbH/Finanzamt Hannover-Nord [Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 167, articolul 178 litera (a), articolul 179 și articolul 226 punctul 3 — Deducerea taxei achitate în amonte — Emiterea unor facturi fără codul fiscal și fără numărul de identificare în scopuri de TVA — Reglementare a unui stat membru care exclude rectificarea ex tunc a unei facturi]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Niedersächsisches Finanzgericht – Germania) – Senatex GmbH/Finanzamt Hannover-Nord
   (Cauza C-518/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 167, articolul 178 litera (a), articolul 179 și articolul 226 punctul 3 - Deducerea taxei achitate în amonte - Emiterea unor facturi fără codul fiscal și fără numărul de identificare în scopuri de TVA - Reglementare a unui stat membru care exclude rectificarea ex tunc a unei facturi])
   (2016/C 419/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Niedersächsisches Finanzgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Senatex GmbH

      Pârâtă: Finanzamt Hannover-Nord

      Dispozitivul

   Articolul 167, articolul 178 litera (a), articolul 179 și articolul 226 punctul 3 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia rectificarea unei facturi care vizează un detaliu obligatoriu, și anume numărul de identificare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată, nu produce efecte retroactive, astfel încât dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată, exercitat pe baza facturii rectificate, privește anul în care această factură fost rectificată, iar nu anul în care a fost întocmită inițial.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza T-250/13: Hotărârea Tribunalului din 18 martie 2015 – Naazneen Investments/OAPI – Energy Brands (SMART WATER) [„Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară verbală SMART WATER — Utilizare serioasă — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/36

         Hotărârea Tribunalului din 18 martie 2015 – Naazneen Investments/OAPI – Energy Brands (SMART WATER)
   (Cauza T-250/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară verbală SMART WATER - Utilizare serioasă - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 146/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Naazneen Investments Ltd (Limassol, Cipru) (reprezentanți: P. Goldenbaum, I. Rohr și T. Melchert, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Energy Brands, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister, și D. Stone, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 februarie 2013 (cauza R 1101/2011-2) privind o procedură de decădere între Energy Brands, Inc. și Naazneen Investments Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Naazneen Investments Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-395/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 15 iulie 2016 – DOCERAM GmbH/CeramTec GmbH

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 15 iulie 2016 – DOCERAM GmbH/CeramTec GmbH
   (Cauza C-395/16)
   (2016/C 419/35)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: DOCERAM GmbH

      Pârâtă: CeramTec GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Există o condiționare tehnică ce exclude protecția în sensul articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (1) și atunci când efectul stilistic nu are nicio relevanță pentru designul produsului, ci funcționalitatea (tehnică) este unicul factor care determină designul?

               2)

               În cazul în care Curtea răspunde afirmativ la prima întrebare:
               Din ce perspectivă se va aprecia dacă caracteristicile individuale de prezentare ale unui produs au fost alese doar din raționamente privind funcționalitatea? Este necesar un „observator obiectiv”, iar în cazul unui răspuns afirmativ, cum trebuie definit acesta?

      (1)  JO L 3, 5.1.2002, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70.


title: Cauza C-528/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 noiembre 2014 – X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 noiembre 2014 – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-528/14)
   (2015/C 056/07)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: X

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul nr. 1186/2009 (1) include posibilitatea ca o persoană fizică să aibă reședința obișnuită în mod concomitent atât într-un stat membru cât și într-o țară terță, și, în acest caz, scutirea de la plata taxelor la import prevăzută la articolul 3 se aplică bunurilor aduse în Uniunea Europeană în contextul renunțării la reședința obișnuită din țara terță?

               2)

               În cazul în care Regulamentul nr. 1186/2009 exclude existența unei duble reședințe obișnuite, iar aprecierea tuturor împrejurărilor nu este suficientă pentru a determina reședința obișnuită, într-o situație cum este cea din speță, în care în țara terță persoana în cauză dispune de legături atât personale, cât și profesionale, iar în statul membru dispune de legături personale, conform cărei norme și pe baza căror criterii trebuie să se stabilească țara în care se află reședința obișnuită a persoanei în cauză?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1186/2009 al Consiliului din 16 noiembrie 2009 de instituire a unui regim comunitar de scutiri de taxe vamale (JO L 324, p. 32).


title: Cauza C-111/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Monomeles Protodikeio Athinon (Grecia) la 7 martie 2017 – OL/PQ

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Monomeles Protodikeio Athinon (Grecia) la 7 martie 2017 – OL/PQ
   (Cauza C-111/17)
   (2017/C 144/42)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Monomeles Protodikeio Athinon (Grecia)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: OL

      Pârâtă: PQ

      Întrebarea preliminară

   Ce interpretare trebuie dată termenilor „reședință obișnuită” în sensul articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (1)„privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești” în cazul unui sugar care, din motive fortuite sau de forță majoră, s-a născut într-un loc diferit de cel pe care părinții săi, care exercită împreună răspunderea părintească, îl aveau în vedere ca loc al reședinței obișnuite și care, de atunci, a fost reținut ilicit de unul dintre părinții săi în statul în care s-a născut sau a fost deplasat într-un stat terț [?] Mai precis, prezența fizică este, în toate cazurile, o condiție prealabilă necesară și evidentă pentru a stabili reședința obișnuită a unei persoane și, în special, a unui nou-născut?

      (1)  JO 2003, L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza T-320/10: Acțiune introdusă la 2 august 2010 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt/OAPI — Castel Frères (CASTEL)

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/24

         Acțiune introdusă la 2 august 2010 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt/OAPI — Castel Frères (CASTEL)
   (Cauza T-320/10)
   ()
   2010/C 260/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fürstlich Castell’sches Domänenamt, Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Germania) (reprezentanți: R. Kunze, solicitor, G. Würtenberger și T. Wittmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Castel Frères SA (Blanquefort, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 mai 2010, în cauza R 962/2009-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „CASTEL” pentru produse din clasa 33 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 2678167.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare și-a întemeiat cererea pe motive absolute de refuz, în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs: (i) pe de o parte, a admis în mod corect faptul că „Castell” reprezintă o indicație de origine recunoscută în ceea ce privește vinul, totuși, pe de altă parte, a săvârșit o eroare considerând că marca atacată „CASTEL” este în mod vădit diferită de „Castell” și, în consecință, a conchis că marca atacată putea fi înregistrată; (ii) prin faptul că a susținut că termenul „CASTEL” este un cuvânt folosit în mod obișnuit în industria vinului pentru „castel”, nu a concluzionat că marca „CASTEL” nu putea fi înregistrată; încălcarea articolelor 63, 64, 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a luat în considerare în mod adecvat faptele și argumentele prezentate; încălcarea articolului 65 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a comis un abuz de putere prin faptul că și-a motivat decizia pe o „coexistență pașnică”, deși nu este evident că această doctrină se ia în considerare pentru înregistrarea unei mărci.


title: Cauza T-251/12: Acțiune introdusă la 6 iunie 2012 — EGL și alții/Comisia

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/29

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2012 — EGL și alții/Comisia
   (Cauza T-251/12)
   2012/C 227/50
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: EGL, Inc. (Houston, Statele Unite), CEVA Freight (UK) Ltd (Ashby de la Zouch, Regatul Unit), CEVA Freight Shanghai Ltd (Shanghai, China) (reprezentanți: M. Brealey, QC (Queen's Counsel), S. Love, Barrister, M. Pullen, D. Gillespie și R. Fawcett-Feuillette, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolului 1 din Decizia C(2012) 1959 final a Comisiei din 28 martie 2012 în cazul COMP/39462 — Tranzit, privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, în măsura în care s-a considerat că reclamantele au fost implicate în două încălcări ale articolului 101 alineatul (1) TFUE constând în așa-numitul acord privind Noul Sistem de Export (denumit în continuare „NSE”) și în acordul privind Factorul de Ajustare Valutară (denumit în continuare „FAV”);

               —

               anularea articolului 2 din Decizia C(2012) 1959 final a Comisiei din 28 martie 2012 în măsura în care impune amenzi reclamantelor și, în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe faptul că pârâta nu a definit piața relevantă afectată de acordurile NSE și FAV și, prin urmare, a încălcat cerințele esențiale de certitudine juridică. Ca atare, a comis o eroare de drept și/sau în aprecierea elementelor de fapt.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că pârâta nu a demonstrat că acordul NSE a avut un efect apreciabil asupra comerțului între statele membre ale Uniunii. Ca atare, prin constatarea unui asemenea efect, a comis o eroare de drept și/sau în aprecierea elementelor de fapt.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că pârâta le-a impus o amendă în legătură cu acordul NSE în condițiile în care nu avea nicio calitate să procedeze astfel în considerarea Regulamentului (CEE) nr. 141/62 (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 3975/87 al Consiliului (2). În această privință, decizia atacată este viciată prin lipsa calitații și/sau printr-o eroare de drept.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe faptul că pârâta, care a acordat în mod eronat societății Deutsche Post imunitate în privința acordului FAV, nu a reușit în mod corespunzător să recunoască valoarea intrinsecă a elementelor de probă furnizate de reclamante în cererea lor de imunitate/clemență formulată în cazul Comisiei cu privire la acordul FAV.

      (1)  Regulamentul nr. 141 al Consiliului privind exceptarea sectorului transporturilor de la aplicarea Regulamentului nr. 17 (JO 1962 124, p. 2751).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 3975/87 al Consiliului din 14 decembrie 1987 de stabilire a procedurii de aplicare a regulilor de concurență întreprinderilor din sectorul transportului aerian (JO 1987 L 374, p. 1)


title: Cauza T-452/05: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2010 — BST/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a aței industriale — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Amenzi — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Cooperare — Răspundere extracontractuală — Divulgare de informații cu caracter confidențial — Prejudiciu — Legătură de cauzalitate” )

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/25

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2010 — BST/Comisia
   (Cauza T-452/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a aței industriale - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Amenzi - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Cooperare - Răspundere extracontractuală - Divulgare de informații cu caracter confidențial - Prejudiciu - Legătură de cauzalitate”)
   2010/C 148/43
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Belgian Sewing Thread (BST) NV (Deerlijk, Belgia) (reprezentanți: H. Gilliams și J. Bocken, advocats)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și K. Mojzesowicz, agenți)

      Obiectul

   Cerere prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2005) 3452 a Comisiei din 14 septembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.337 — PO/Thread), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2005) 3765 a Comisiei din 13 octombrie 2005, și, în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin această decizie și, pe de altă parte, obligarea Comisiei la repararea, în temeiul răspunderii extracontractuale a Comunității Europene, a prejudiciului care ar fi fost cauzat reclamantei.

      Dispozitivul

               1.

               Stabilește la 856 800 de euro cuantumul amenzii aplicate întreprinderii Belgian Sewing Thread (BST) NV, prevăzut la articolul 2 din Decizia C(2005) 3452 a Comisiei din 14 septembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.337 — PO/Thread).

               2.

               Respinge acțiunea în anulare pentru restul capetelor de cerere.

               3.

               Respinge cererea de despăgubiri.

               4.

               BST suportă 90 % din propriile cheltuieli de judecată și 90 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, iar Comisia Europeană suportă 10 % din propriile cheltuieli de judecată și 10 % din cheltuielile de judecată efectuate de BST.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza T-770/14: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2014 – Italia/Comisia

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/39

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2014 – Italia/Comisia
   (Cauza T-770/14)
   (2015/C 026/50)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italia (reprezentanți: P. Gentili, avvocato dello Stato, și G. Palmieri, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea notei din 11 septembrie 2014 [referința Ares (2014) 2975571] prin care Comisia Europeană a comunicat Republicii Italiene dezangajarea automată la 31 decembrie 2013 a unor resurse aferente obligațiilor FESR prevăzute de Programul de cooperare transfrontalieră dintre Italia și Malta 2007-2013; și, pronunțându-se pe fond, declararea admisibilității cheltuielilor de judecată și a cererilor de plată care fac obiectul cauzei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe nemotivare în sensul articolului 296 alineatul (2) TFUE

                           —

                           Se arată în această privință că în decizia atacată, prin aceea că s-a afirmat numai că eroarea conținută în titlul deciziei de modificare din 31 decembrie 2012 nu a avut niciun efect asupra deciziei înseși și asupra implementării programului, Comisia ar fi omis să ia în considerare relevanța faptului că deciziile privind cheltuielile adoptate de regiune trebuiau să fie controlate anticipat de Curtea de Conturi, că între pronunțarea rectificării și efectuarea acesteia trec patru luni fără a se cunoaște motivele, ceea ce poate induce dubiul că rectificarea care trebuia adusă era mai importantă decât cea limitată numai la decizia din 31 decembrie 2012, iar Curtea de Conturi a confirmat că acțiunea întreprinsă de regiune, care s-a abținut de la adoptarea obligațiilor înainte să cunoască în mod oficial rectificarea (la 28 martie 2013), a fost corectă, lăsând astfel să se înțeleagă că ar fi fost incorectă acțiunea contrară.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului parteneriatului în administrarea fondurilor structurale și a principiilor cooperării între statele membre și instituțiile europene și respectării structurii și identității constituționale a statelor membre

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia nu a cooperat cu statul membru pentru ca acesta să poată implementa programul operativ în modul cel mai eficient, cu evitarea descalificărilor și că a neglijat să ia în considerare, printre altele, obligațiile procedurale de control intern, în special ale Curții de Conturi, pe care statul trebuia să le respecte.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 96 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999.

                           —

                           Se arată în această privință că situația care s-a creat în speță constituia de fapt o cauză de forță majoră care împiedica prezentarea cererii de plată aferentă proiectelor vizate de decizia de modificare. Astfel, eroarea inițială săvârșită de Comisie în notificarea deciziei, promisiunea imediat succesivă de corectare rapidă numai a titlului, tăcerea care a fost însă menținută timp de patru luni și care a sugerat că existau alte erori și vicii mai importante care trebuiau corectate au împiedicat complet autoritățile administrative naționale să organizeze procedura de gestionare a proiectului până la cererea de plată.

               4.

               În ultimul rând, în cadrul celui de al patrulea motiv, reclamanta invocă încălcarea principiului proporționalității.


title: Cauza T-326/16: Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2017 – Bundesverband Deutsche Tafel/EUIPO – Tiertafel Deutschland (Tafel) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de nulitate — Marcă a Uniunii Europene verbală Tafel — Executare de către EUIPO a unei hotărâri de anulare a deciziei camerelor sale de recurs — Motiv absolut de refuz — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter descriptiv — Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009 — Decizie adoptată în urma anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare”]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/27

         Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2017 – Bundesverband Deutsche Tafel/EUIPO – Tiertafel Deutschland (Tafel)
   (Cauza T-326/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de nulitate - Marcă a Uniunii Europene verbală Tafel - Executare de către EUIPO a unei hotărâri de anulare a deciziei camerelor sale de recurs - Motiv absolut de refuz - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter descriptiv - Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009 - Decizie adoptată în urma anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare”])
   (2017/C 249/41)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlin, Germania) (reprezentanți: T. Koerl, E. Celenk și S. Vollmer, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Germania) (reprezentant: M. Nitschke, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 aprilie 2016 (cauza R 248/2016-4), privind o procedură de declarare a nulității între Tiertafel Deutschland și Bundesverband Deutsche Tafel

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bundesverband Deutsche Tafel eV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 8.8.2016


title: Cauza T-80/14: Acțiune introdusă la 4 februarie 2014 – PT Musim Mas/Consiliul

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/38

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2014 – PT Musim Mas/Consiliul
   (Cauza T-80/14)
   2014/C 102/60
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonezia) (reprezentanți: J. García-Gallardo Gil-Fournier, lawyer, C. Humpe, solicitor, și A. Verdegay Mena, lawyer)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolelor 1 și 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO L 315, p. 2), în măsura în care o privește pe reclamantă, precum și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea (i) articolului 1 alineatul (1), a articolului 7 alineatul (2) și a articolului 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51) de către Consiliul Uniunii Europene, precum și pe încălcarea (ii) principiilor bunei administrări, al proporționalității și al nediscriminării de către Consiliul Uniunii Europene prin impunerea perceperii definitive a taxei antidumping provizorii aplicate reclamantei, întrucât:

                           —

                           în temeiul articolului 1 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului nu se pot aplica taxe antidumping exportatorilor, precum reclamanta, ale căror produse nu fac obiectului unui dumping. Prin urmare, nu există temei juridic pentru impunerea de taxe antidumping provizorii reclamantei și cu atât mai puțin pentru perceperea unor astfel de taxe;

                           —

                           Consiliul a încălcat articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului prin impunerea reclamantei și perceperea cu caracter definitiv a unor taxe antidumping provizorii de 2,8%, depășind marja de dumping provizorie corectă;

                           —

                           articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului interzice impunerea de taxe provizorii de către Comisie atunci când marja de dumping provizorie este mai mică de 2%. Consiliul a încălcat articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului prin perceperea definitivă a taxelor provizorii impuse reclamantei;

                           —

                           având în vedere erorile săvârșite de Comisia Europeană în calculul marjei de dumping provizorii a reclamantei, Consiliul ar fi trebuit să conchidă că Comisia nu a examinat cu atenție și imparțialitate toate aspectele pertinente ale cauzei. O astfel de omisiune echivalează cu încălcarea principiului bunei administrări;

                           —

                           acțiunile Consiliului, constând în perceperea definitivă a taxelor provizorii impuse în mod eronat reclamantei, trebuie considerate drept disproporționate în raport cu obiectivul Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului și, în consecință, drept o încălcare a principiului proporționalității;

                           —

                           impunând reclamantei perceperea definitivă a taxelor antidumping provizorii calculate în mod eronat și neimpunând societății P.T. Cilandra Perkasa plata de taxe antidumping provizorii, Consiliul a realizat o discriminare între două întreprinderi aflate în situații comparabile. În consecință, reclamanta invocă încălcarea de către Consiliu a principiului nediscriminării.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 alineatul (2), a articolului 2 alineatele (5), (8) și (10) litera (i) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, întrucât Consiliul Uniunii Europene:

                           —

                           nu a comunicat faptele esențiale în legătură cu presupusa existență a unei „situații speciale a pieței”, contrar articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului;

                           —

                           a ajustat costurile de producție ale reclamantei având în vedere presupusa existență a unei „situații speciale a pieței” în cadrul articolului 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului;

                           —

                           nu a luat în considerare utilizarea de către reclamantă a Palm Fatty Distillates ca materie primă;

                           —

                           nu a luat în considerare majorarea prin dubla înregistrare ca făcând parte din prețul la export al reclamantei, încălcând articolul 2 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului și

                           —

                           nu a considerat reclamanta și societățile afiliate acesteia drept o singură entitate economică, încălcând articolul 2 alineatul (10) litera (i) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-652/16 P: Recurs introdus la 16 septembrie 2016 de HD împotriva Hotărârii din 21 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-136/15, HD/Parlamentul

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/51

         Recurs introdus la 16 septembrie 2016 de HD împotriva Hotărârii din 21 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-136/15, HD/Parlamentul
   (Cauza T-652/16 P)
   (2016/C 419/68)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: HD (Aach, Germania) (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității prezentului recurs;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 21 iulie 2016, HD/Parlamentul (F-136/15);

               —

               admiterea concluziilor în anulare prezentate de recurent în primă instanță;

               —

               obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe denaturarea elementelor de fapt și de probă, pe o eroare vădită de apreciere și pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediție special, 13/vol. 3, p. 142).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nemotivarea hotărârii atacate.


title: Cauza C-576/16 P: Recurs introdus la 14 noiembrie 2016 de TVR Italia Srl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a patra) din 9 septembrie 2017 în cauza T-277/16, TVR Italia/EUIPO – TVR Automotive (TVR ITALIA)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/14

         Recurs introdus la 14 noiembrie 2016 de TVR Italia Srl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a patra) din 9 septembrie 2017 în cauza T-277/16, TVR Italia/EUIPO – TVR Automotive (TVR ITALIA)
   (Cauza C-576/16 P)
   (2017/C 144/19)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: TVR Italia Srl (reprezentant: F. Caricato, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, TVR Automotive Ltd
   Prin Ordonanța din 2 martie 2017 Curtea (Camera a opta) a respins recursul și a dispus ca TVR Italia Srl să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-207/08: Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2011 — Habanos/OAPI — Tabacos de Centroamérica (KIOWA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative KIOWA — Marcă comunitară și marcă națională figurative anterioare COHIBA — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/13

         Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2011 — Habanos/OAPI — Tabacos de Centroamérica (KIOWA)
   (Cauza T-207/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative KIOWA - Marcă comunitară și marcă națională figurative anterioare COHIBA - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 194/18
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Corporación Habanos, SA (Havana, Cuba) (reprezentanți: inițial V. Gil Vega și A. Ruiz López, ulterior A. Ruiz López, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Tabacos de Centroamérica, SL (Pozuelo de Alarcón, Spania) (reprezentant: R. M. Caldés Llopis, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 31 martie 2008 (cauza R 1189/2007-2) privind o procedură de opoziție între Corporación Habanos, SA și Tabacos de Centroamérica, SL

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Corporación Habanos, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)(OAPI).

               3.

               Tabacos de Centroamérica, SL suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauze conexate T-217/07, T-218/07, T-244/07 — T-246/07, T-252/07 — T-255/07, T-258/07 — T-260/07, T-268/07 — T-272/07 și T-394/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 20 octombrie 2008 — Las Palmeras și alții/Consiliul și Comisia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/42

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 20 octombrie 2008 — Las Palmeras și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauze conexate T-217/07, T-218/07, T-244/07 — T-246/07, T-252/07 — T-255/07, T-258/07 — T-260/07, T-268/07 — T-272/07 și T-394/07) (1)

   (2008/C 327/77)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzelor conexate T-217/07, T-218/07, T-244/07, T-245/07, T-246/07, T-253/07, T-254/07, T-255/07, T-258/07, T-259/07, T-260/07, T-268/07, T-269/07, T-270/07 și T-394/07.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-493/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 5 noiembrie 2012 — Eli Lilly and Company Ltd/Human Genome Sciences Inc

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 5 noiembrie 2012 — Eli Lilly and Company Ltd/Human Genome Sciences Inc
   (Cauza C-493/12)
   2013/C 9/55
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Eli Lilly and Company Ltd

      Pârâtă: Human Genome Sciences Inc

      Întrebările preliminare

               1.

               Care sunt criteriile în funcție de care se stabilește dacă „produsul este protejat de un brevet de bază în vigoare” in sensul articolul 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 (1) (denumit în continuare „regulamentul”)?

               2.

               Criteriile menționate sunt diferite în situația în care produsul nu este o compoziție și, în cazul unui răspuns afirmativ, care sunt acestea?

               3.

               În situația unei revendicări referitoare la un anticorp sau la o clasă de anticorpi este suficient ca anticorpul sau anticorpii să fie definiți în funcție de caracteristicile referitoare la legarea lor de proteina țintă sau este necesar să se furnizeze o definiție structurală a anticorpului sau a anticorpilor și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce măsură?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (versiune codificată) (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 152, p. 1).


title: Cauza T-138/08: Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2017 – Cavankee Fishing și alții/Comisia

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/49

         Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2017 – Cavankee Fishing și alții/Comisia
   (Cauza T-138/08) (1)

   (2017/C 249/66)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza C-575/14 P: Recurs introdus la 11 decembrie 2014 de Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 2 octombrie 2014 în cauza T-340/07 RENV, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/25

         Recurs introdus la 11 decembrie 2014 de Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 2 octombrie 2014 în cauza T-340/07 RENV, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană
   (Cauza C-575/14 P)
   (2015/C 065/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentanți: M. Sfyri, I. Ampazis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate a Tribunalului Uniunii Europene;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciului suferit de recurentă rezultând din neexecutarea de către Comisie a obligațiilor sale contractuale în cadrul contractului nr. EDC-53007 EEBO/27873 semnat cu Comisia, privind proiectul „e-Content Exposure and Business Opportunities” („EEBO”) și, mai precis, obligarea Comisiei la plata către recurentă a sumei de 1 72  588,62 euro care reprezintă costurile care au fost suportate de recurentă pentru lucrările începute înainte de rezilierea contractului la 16 mai 2003 și efectuate de recurentă în conformitate cu obligațiile sale contractuale; în subsidiar, în cazul în care Curtea consideră că recurenta trebuia să înceteze orice prestație începând cu 16 mai 2003, obligarea Comisiei la plata cel puțin a cuantumului de 1 27  076,48 euro reprezentând toate cheltuielile angajate sau efectuate în mod legal de recurentă în perfectă conformitate cu termenii contractului până la această dată;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă, inclusiv a celor efectuate în legătură cu procedura inițială și cu prezentul recurs, chiar și în ipoteza respingerii recursului, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentului recurs, în ipoteza admiterii acestuia.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta își întemeiază recursul pe faptul că Tribunalul a denaturat semnificația clară a elementelor de probă care i-au fost prezentate, interpretând eronat anexa II intitulată „Condiții generale” la contractul EDC-53007 EEBO/27873, punând sub semnul întrebării valoarea probatorie a situației cheltuielilor prezentate și, prin urmare, reținând în mod eronat că înscrisurile prezentate de recurentă nu ar demonstra corespunzător cerințelor legale faptul că cheltuielile menționate în acestea au fost într-adevăr efectuate pentru punerea în aplicare a proiectului.


title: Cauza C-164/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 2 aprilie 2013 — Turbu.com Mobile Phone’s BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 2 aprilie 2013 — Turbu.com Mobile Phone’s BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-164/13)
   2013/C 171/38
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Turbu.com Mobile Phone’s BV

      Cealaltă parte din procedură: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebarea preliminară

   Autoritățile și instanțele naționale trebuie să refuze, conform dreptului Uniunii Europene, dreptul de deducere a TVA-ului în cazul în care, pe baza unor împrejurări obiective, se constată că bunurile în cauză au făcut obiectul evaziunii fiscale în materie de TVA și că persoana impozabilă a avut cunoștință sau ar fi trebuit să aibă cunoștință că participă la aceasta, chiar dacă dreptul național nu prevede că, în aceste împrejurări, deducerea TVA-ului trebuie refuzată?


title: Cauza T-217/15: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2015 – Fiesta Hotels & Resorts/OAPI – Residencial Palladium (PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/40

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2015 – Fiesta Hotels & Resorts/OAPI – Residencial Palladium (PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA)
   (Cauza T-217/15)
   (2015/C 205/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Spania) (reprezentant: J. Devaureix, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA” – Marca comunitară nr. 10 524 213

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 23 februarie 2015 în cauza R 2391/2013-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate a Camerei a doua de recurs a OAPI din 23 februarie 2015,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009, coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009,

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.