title: Cauza C-508/07 P: Recurs introdus la 21 noiembrie 2007 de Cain Cellars, Inc. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-304/05 — CainCellars, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/32

         Recurs introdus la 21 noiembrie 2007 de Cain Cellars, Inc. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-304/05 — CainCellars, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-508/07 P)
   (2008/C 22/57)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Cain Cellars, Inc. (reprezentant: J. Albrecht, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate a Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 în cauza T-304/05;

               —

               constatarea faptului că motivul de refuz prevăzut la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 nu se opune înregistrării mărcii solicitate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața camerei de recurs a OAPI, procedurii în fața Tribunalului de Primă Instanță și procedurii de recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Rezumatul motivelor recurentei în procedura de recurs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 12 septembrie 2007 în cauza T-304/05
   Primul motiv de recurs
   Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94:
   Recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță nu a luat în considerare, la aprecierea caracterului distinctiv al mărcii solicitate în formă de pentagon, de principalele împrejurări de fapt și de aspectele juridice și principiile de drept relevante, în măsura în care a apreciat marca în formă de pentagon a recurentei pe baza unor considerente pur teoretice și abstracte și nu a ținut cont de principiile generale concrete de apreciere a caracterului distinctiv al formei unui pentagon, în special de particularitatea („uniqueness”) acesteia pentru sectorul vinicol relevant în această cauză. Tribunalul de Primă Instanță a calificat semnul ca simplă „figură geometrică de bază” și a considerat, a priori și în mod abstract, că această categorie de simple figuri geometrice este lipsită de orice caracter distinctiv.
   Al doilea motiv de recurs
   Încălcarea articolului 67 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță

               a)

               Potrivit articolului 67 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, Tribunalul ia în considerare doar înscrisurile pe care avocații și agenții părților le-au putut consulta și asupra cărora și-au putut exprima punctul de vedere. Hotărârea atacată face referire, la punctul 34, la înscrisuri pe care OAPI le-a prezentat pentru prima dată în memoriul său în replică și asupra cărora reclamanta nu și-a putut exprima punctul de vedere (procedura scrisă s-a încheiat după prezentarea memoriului în replică). Hotărârea se întemeiază așadar pe mijloace de probă inadmisibile. Faptul că recurenta nu a avut posibilitatea de a-și exprima punctul de vedere constituie o încălcare a principiului dreptului de a fi ascultat.

               b)

               În sfârșit, recurenta susține că reproducerile de produse prezentate în cadrul procedurii orale pentru dovedirea caracterului distinctiv al mărcii solicitate, în privința cărora OAPI și-a exprimat acordul pentru utilizarea acestora în cadrul procedurii și care aveau o importanță deosebită în ceea ce privește problema caracterului distinctiv al mărcii a cărei înregistrare s-a solicitat, nu au fost menționate în hotărârea atacată și nu au fost avute în vedere în considerentele hotărârii privind aprecierea caracterului distinctiv. Aceasta constituie de asemenea o încălcare a principiului dreptului de a fi ascultat.


title: Cauza F-30/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 21 octombrie 2011 — Torijano Montero/Consiliul

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/40

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 21 octombrie 2011 — Torijano Montero/Consiliul
   (Cauza F-30/11) (1)

   2012/C 138/104
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011, p. 21.


title: Cauza C-214/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republica Polonă) la 9 mai 2011 — Grand Sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republica Polonă) la 9 mai 2011 — Grand Sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Cauza C-214/11)
   2011/C 219/07
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Grand Sp. z o.o.

      Pârât: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Întrebările preliminare

   Articolul 1 punctul 11 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (1) trebuie interpretat în sensul că „reglementările tehnice” ale căror proiecte trebuie comunicate Comisiei conform articolului 8 alineatul (1) din directivă includ și o lege care interzice modificarea autorizațiilor pentru o activitate în domeniul jocurilor mecanice cu câștig redus în măsura în care este vorba despre o modificare a locului de organizare a jocurilor?

      (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 de modificare a Directivei 98/34/CE de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 217, p. 18, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 282).


title: Cauza C-325/07: Acțiune introdusă la 11 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/28

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-325/07)
   (2007/C 211/52)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: G. Rozet, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 martie 2003 de modificare a Directivei 83/477/CEE a Consiliului privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest la locul de muncă (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acelor dispoziții Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2003/18/CE a expirat la 14 aprilie 2006.

      (1)  JO L 97, p. 48.


title: Cauza C-234/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 26 iunie 2009 — Skatteministeriet/DSV Road A/S

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 26 iunie 2009 — Skatteministeriet/DSV Road A/S
   (Cauza C-234/09)
   2009/C 205/45
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Skatteministeriet

      Pârâtă: DSV Road A/S

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 204 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolele 92 și 96, precum și cu articolul 1 și cu articolul 4 punctele 9 și 10 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (1) trebuie interpretat în sensul că:

                           a)

                           o datorie vamală ia naștere în cazul în care un regim de tranzit de mărfuri care nu există fizic este generat din greșeală în sistemul NSTI de către un expeditor autorizat și, în consecință, regimul de tranzit nu poate fi încheiat conform normelor aplicabile, sau în sensul că

                           b)

                           aceasta nu dă naștere unei datorii vamale din moment ce se prezumă că regimul de tranzit se aplică numai mărfurilor care există fizic, astfel încât crearea greșită a unui tranzit în sistemul NSTI pentru mărfuri care nu există fizic nu conduce la aplicarea de taxe vamale?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 litera a), noțiunea „import de mărfuri” de la articolul 4 punctul 10 și noțiunea „mărfuri” de la articolul 204 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretate în sensul că aceste noțiuni acoperă atât mărfurile care există fizic, cât și mărfurile care nu există fizic?

      (1)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza T-270/14: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2014 – Grupa Azoty ATT Polymers/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/24

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2014 – Grupa Azoty ATT Polymers/Comisia
   (Cauza T-270/14)
   2014/C 223/29
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Grupa Azoty ATT Polymers GmbH (Guben, Germania) (reprezentanți: H. Janssen și S. Kobes, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 în cazul Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) – Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține că decizia atacată este contrară articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât suprataxa EEG prevăzută în Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, denumită în continuare „EEG”) și regimul specific de compensare nu ar constitui o acordare de resurse de stat sau de resurse controlate de stat. Ansamblul faptelor pertinente pentru calificarea acestor măsuri ar fi fost stabilite în procedura precontencioasă dintre Comisie și Republica Federală Germania. Reclamanta consideră că nu mai exista nicio îndoială pe care Comisia ar fi trebuit să o clarifice într-o procedură în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE și al articolului 4 alineatul 4 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE și a principiului securității juridice

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că Comisia nu a respectat articolul 108 alineatul (1) TFUE și principiul securității juridice, întrucât a aplicat procedura pentru ajutoare noi în temeiul articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999 în locul procedurii pentru ajutoare existente în temeiul articolului 17 și următoarelor din Regulamentul nr. 659/1999, pentru a verifica evaluarea sa preliminară cu privire la calificarea EEG drept ajutor. În această privință, ea susține în special că, prin Decizia din 22 mai 2002, Comisia nu a calificat EEG 2000 ca ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, pentru că nu exista niciun transfer de resurse de stat. Modificările aduse EEG 2000 prin EEG 2012 nu ar fi substanțiale în raport cu Decizia Comisiei din 22 mai 2002. Comisia ar fi putut așadar să invoce o modificare de interpretare juridică în cadrul unei proceduri în temeiul articolului 108 alineatul (1) TFUE, fără a afecta reclamanta.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale și a principiului dreptului de a fi ascultat

                           —

                           În plus, reclamanta invocă faptul că pârâta a adoptat decizia atacată fără a oferi în prealabil părților posibilitatea de a prezenta observații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1. Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-441/17: Acțiune introdusă la 4 iulie 2017 – Arca Capital Bohemia/Comisia

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/26

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2017 – Arca Capital Bohemia/Comisia
   (Cauza T-441/17)
   (2017/C 347/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Arca Capital Bohemia a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: M. Nedelka, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322 din 13 martie 2017 prin care s-a refuzat în parte accesul la documentele în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 privind cazul COMP/SA. 25076 (2011/NN) – Privatizarea Rental Housing – Karbon Invest;

               —

               anularea deciziei Comisiei C(2017) 3129 final din 4 mai 2017 prin care se confirmă decizia Comisiei COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322 din 13 martie 2017

               —

               obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și la suportarea celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că excepțiile stabilite la articolul 4 alineatul (2) prima și a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 au fost aplicate eronat.

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că pârâta a aplicat în mod eronat jurisprudența relevantă, care, în opinia sa, nu se aplică în cazuri în care dosarul administrativ a fost închis. De asemenea, în cauze privind ajutorul de stat, există un interes public foarte semnificativ în a se obține cât mai multe informații în scopul controlării organismelor statale și trebuie să se aplice considerații diferite în cazul argumentelor bazate pe interese comerciale față de cele care se aplică în cauze de fuziuni sau carteluri.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe existența unui interes public superior în ceea ce privește dezvăluirea.

                           —

                           Reclamanta formulează argumente în această privință în sensul că privatizarea respectivă are un impact social foarte negativ și se referă la suspiciunea răspândită că procesul implică comportamente nelegale din partea organismelor statale.


title: Cauza C-540/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 56 CE — Articolele 31 și 40 din Acordul privind SEE — Impozitare directă — Reținere la sursă din dividendele distribuite în afara țării — Impozitare la sediul beneficiarului dividendelor în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-540/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 56 CE - Articolele 31 și 40 din Acordul privind SEE - Impozitare directă - Reținere la sursă din dividendele distribuite în afara țării - Impozitare la sediul beneficiarului dividendelor în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri)
   2010/C 24/07
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și A. Aresu, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: R. Adam, agent, P. gentili, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 56 CE și 40 SEE — Regim fiscal mai oneros pentru dividendele distribuite societăților stabilite în alte state membre și în statele SEE decât cel aplicabil dividendelor „domestice”

      Dispozitivul

               1.

               Prin supunerea dividendelor distribuite societăților stabilite în alte state membre unui regim fiscal mai puțin favorabil decât cel aplicat dividendelor distribuite societăților rezidente, Republica Italiană a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 alineatul (1) CE.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Obligă Republica Italiană la plata a trei sferturi din totalul cheltuielilor de judecată. Obligă Comisia Comunităților Europene la plata restului de un sfert din cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza C-378/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Republica Ungară) la 28 iulie 2010 — VALE Építési Kft.

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Republica Ungară) la 28 iulie 2010 — VALE Építési Kft.
   (Cauza C-378/10)
   ()
   2010/C 317/25
   Limba de procedură: maghiară

      Instanța de trimitere

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: VALE Építési Kft.

      Întrebările preliminare

               1.

               Statul membru gazdă trebuie să țină seama de articolele 43 CE și 48 CE în cazul în care o societate constituită într-un alt stat membru (de origine) își transferă sediul social în statul membru gazdă și, simultan, radiază în acest scop înregistrarea din statul membru de origine, asociații încheie un nou act constitutiv în conformitate cu dreptul statului membru gazdă, iar societatea solicită înscrierea în Registrul comerțului din statul membru gazdă, potrivit dreptului acestui din urmă stat?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în cazul descris, articolele 43 CE și 48 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări sau unei practici dintr-un stat membru (gazdă) care interzice unei societăți legal constituite în orice alt stat membru (de origine) să își transfere sediul social în statul membru gazdă și să își continue activitatea în conformitate cu dreptul acestui din urmă stat?

               3.

               Pentru a se răspunde la cea de a treia întrebare, are importanță motivul pentru care statul membru gazdă refuză înregistrarea societății în Registrul comerțului, mai precis:

                           —

                           faptul că, în actul constitutiv încheiat în statul membru gazdă, societatea menționează drept predecesoare legală societatea constituită în statul membru de origine, a cărei înregistrare a fost radiată, și solicită înregistrarea societății menționate, în calitate de predecesoare legală a acesteia, în Registrul comerțului din statul membru gazdă;

                           —

                           aspectul dacă, în ipoteza transformării internaționale intracomunitare, la examinarea în statul membru gazdă a cererii de înregistrare a societății în Registrul comerțului, statul membru gazdă este obligat să țină seama de actul prin care în statul membru de origine a fost înscrisă schimbarea sediului social în Registrul comercial al acestui stat și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce măsură?

               4.

               Statul membru gazdă poate soluționa cererea de înregistrare în Registrul comerțului din acest stat, formulată de o societate care procedează la o transformare internațională intracomunitară, potrivit dispozițiilor dreptului său comercial care reglementează transformările naționale ale societăților, și anume solicitând societății menționate să îndeplinească toate cerințele impuse de dreptul comercial al statului membru gazdă în ceea ce privește transformările naționale (de exemplu, elaborarea unui bilanț și evidența patrimoniului) sau, dimpotrivă, este obligat, în temeiul articolelor 43 CE și 48 CE, să facă distincție între transformările internaționale intracomunitare și transformările naționale, și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce măsură?


title: Cauza T-52/13: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2013 — Efag Trade Mark Company/OAPI (FICKEN) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FICKEN — Motiv absolut de refuz — Marcă contrară ordinii publice sau bunelor moravuri — Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/15

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2013 — Efag Trade Mark Company/OAPI (FICKEN)
   (Cauza T-52/13) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FICKEN - Motiv absolut de refuz - Marcă contrară ordinii publice sau bunelor moravuri - Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 377/34
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Germania) (reprezentant: M. Wekwerth, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 18 octombrie 2012 (cauza R 493/2012-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal FICKEN ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza C-107/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulgaria) – FIRIN OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată  — Deducerea taxei achitate în amonte  — Plata unor avansuri  — Refuz de a acorda deducerea  — Fraudă  — Regularizarea deducerii în cazul în care operațiunea impozabilă nu este efectuată  — Condiții)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulgaria) – FIRIN OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-107/13) (1)

   ((Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Deducerea taxei achitate în amonte - Plata unor avansuri - Refuz de a acorda deducerea - Fraudă - Regularizarea deducerii în cazul în care operațiunea impozabilă nu este efectuată - Condiții))
   2014/C 135/15
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: FIRIN OOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Administrativen sad Veliko Tarnovo – Interpretarea articolului 168 litera (a) coroborat cu articolul 65, cu articolul 90 alineatul (1), și cu articolul 185 alin. (1), precum și a articolului 205 coroborat cu articolul 168 litera (a) și cu articolul 193 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) – Principiile neutralității TVA-ului, al eficacității și al proporționalității – Deducerea taxei achitate în amonte – Plata de sume în avans pentru bunurile desemnate cu precizie înainte de livrare – Refuzul acordării deducerii la încasarea avansului din cauza nelivrării bunurilor – Posibilitatea furnizorului de a regulariza deducerea efectuată inițial și impactul asupra refuzului de a acorda o astfel de deducere – Refuzarea deducerii TVA-ului destinatarului unei livrări din cauza răspunderii solidare pentru plata taxei a unei alte persoane impozabile decât debitorul – Desemnarea persoanei răspunzătoare solidar în temeiul unor prezumții întemeiate pe instituții juridice de drept civil

      Dispozitivul

               1)

                  Articolul 65, articolul 90 alineatul (1), articolul 168 litera (a), articolul 185 alineatul (1) și articolul 193 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că acestea impun ca deducerea taxei pe valoarea adăugată realizată de destinatarul unei facturi întocmite pentru plata unui avans privind livrarea de bunuri să fie regularizată atunci când, în împrejurări precum cele din cauza principală, această livrare nu este efectuată în final, chiar dacă furnizorul rămâne obligat la plata acestei taxe și nu a rambursat avansul.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.


title: Cauza F-10/08: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2008 — Aayhan și alții/Parlamentul European

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/70

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2008 — Aayhan și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-10/08)
   (2008/C 64/116)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Laleh Aayhan (Strasbourg, Franța) și alții (reprezentant: R. Blindauer, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Parlamentului European din 25 octombrie 2007 de respingere a plângerii formulate de reclamanți la 21 iunie 2007 cu scopul de a obține recalificarea ansamblului contractelor pe perioadă determinată încheiate între aceștia și Parlamentul European ca un singur contract pe perioadă nedeterminată.
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei explicite din 25 octombrie 2007 adoptate de domnul secretar general al Parlamentului European, autoritatea împuternicită să facă numiri (AIPN), de respingere a unei plângeri primite de Parlamentul European la 27 iunie 2007;

               —

               considerarea ansamblului contractelor pe perioadă determinată încheiate între reclamanți și Parlamentul European drept un singur contract pe perioadă nedeterminată care se prelungește după 1 ianuarie 2007;

               —

               reintegrarea tuturor agenților reclamanți cu contracte pe perioadă nedeterminată în serviciul Parlamentului European;

               —

               acordarea pentru fiecare agent reclamant a unei indemnizații pentru toate perioadele lucrate de la începutul încadrării sale, echivalentă dreptului la concedii plătite pe care l-a dobândit prin munca sa;

               —

               consemnarea, la cererea reclamanților, a faptului că decizia din 20 aprilie 2007 este considerată de aceștia drept o respingere a unei plângeri și că au sesizat deja Tribunalul Funcției Publice.


title: Cauza C-598/14 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 aprilie 2017 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală/Gilbert Szajner, Forge de Laguiole [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (4) — Articolul 65 alineatele (1) și (2) — Marca verbală LAGUIOLE — Cerere de declarare a nulității întemeiată pe un drept anterior, dobândit în temeiul dreptului național — Aplicarea dreptului național de către EUIPO — Atribuții ale instanței Uniunii]

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 aprilie 2017 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală/Gilbert Szajner, Forge de Laguiole
   (Cauza C-598/14 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (4) - Articolul 65 alineatele (1) și (2) - Marca verbală LAGUIOLE - Cerere de declarare a nulității întemeiată pe un drept anterior, dobândit în temeiul dreptului național - Aplicarea dreptului național de către EUIPO - Atribuții ale instanței Uniunii])
   (2017/C 168/04)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Celelalte părți din procedură: Gilbert Szajner (reprezentant: A. Sam-Simenot, avocate), Forge de Laguiole (reprezentant: F. Fajgenbaum, avocate)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Forge de Laguiole SARL suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 96, 23.3.2015.


title: Cauza C-126/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Midden-Nederland – Țările de Jos) – Federatie Nederlandse Vakvereniging și alții/Smallsteps BV (Trimitere preliminară — Directiva 2001/23/CE — Articolele 3-5 — Transferuri de întreprinderi — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Excepții — Procedură de insolvență — „Pre-pack” — Supraviețuirea unei întreprinderi)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Midden-Nederland – Țările de Jos) – Federatie Nederlandse Vakvereniging și alții/Smallsteps BV
   (Cauza C-126/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2001/23/CE - Articolele 3-5 - Transferuri de întreprinderi - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Excepții - Procedură de insolvență - „Pre-pack” - Supraviețuirea unei întreprinderi))
   (2017/C 277/20)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Midden-Nederland

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Federatie Nederlandse Vakvereniging, Karin van den Burg-Vergeer, Lyoba Tanja Alida Kukupessy, Danielle Paase-Teeuwen, Astrid Johanna Geertruda Petronelle Schenk

      Pârâtă: Smallsteps BV

      Dispozitivul

   Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități, și în special articolul 5 alineatul (1) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că protecția lucrătorilor garantată de articolele 3 și 4 din această directivă este menținută într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care transferul unei întreprinderi intervine în urma unei declarații de faliment în contextul unui „pre-pack”, pregătit anterior acesteia și pus în aplicare imediat după declararea falimentului, în cadrul căruia, printre altele, un „sindic preconizat”, desemnat de o instanță, examinează posibilitățile unei eventuale continuări a activităților acestei întreprinderi de un terț și se pregătește pentru acțiuni care trebuie să aibă loc chiar după declararea falimentului pentru a realiza această continuare și, pe de altă parte, că nu este pertinent, în această privință, aspectul că obiectivul urmărit de această operațiune de „pre-pack” vizează deopotrivă maximizarea satisfacerii ansamblului creditorilor întreprinderii în cauză.

      (1)  JO C 165, 10.5.2016.


title: Cauza C-72/08: Acțiune introdusă la 20 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/22

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-72/08)
   (2008/C 92/42)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Vidal Puig și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind siguranța aeronavelor țărilor terțe care folosesc aeroporturile comunitare (1) sau, în orice caz, a faptului că nu le-a comunicat Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 din directivă;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/36/CE a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 143, p. 76, Ediție specială, 07/vol. 14, p. 25.


title: Cauza T-231/11: Acțiune introdusă la 2 mai 2011 — Fraas/OAPI (Motiv în carouri în culorile gri închis, gri deschis, albastru deschis, albastru închis, ocru și bej)

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/18

         Acțiune introdusă la 2 mai 2011 — Fraas/OAPI (Motiv în carouri în culorile gri închis, gri deschis, albastru deschis, albastru închis, ocru și bej)
   (Cauza T-231/11)
   2011/C 238/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs din 4 martie 2011 în cauza R 2041/2010-4 privind cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 008 423 626 (marcă figurativă);

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentată de un motiv în carouri în culorile gri închis, gri deschis, albastru deschis, albastru închis, ocru și bej pentru produse din clasele 18, 24 și 25 — cererea nr. 8 423 626

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca comunitară vizată are caracter distinctiv, precum și încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât camera de recurs nu a analizat în mod suficient motivele de fapt și de drept invocate de reclamantă.


title: Cauza T-184/16: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 – NRJ Group/EUIPO - Sky International (SKY ENERGY)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/23

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 – NRJ Group/EUIPO - Sky International (SKY ENERGY)
   (Cauza T-184/16)
   (2016/C 232/31)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: NRJ Group (Boileau, Franța) (reprezentant: M. Antoine-Lalance, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sky International AG (Zug, Elveția)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „SKY ENERGY” – cererea de înregistrare nr. 9 727 322

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei cincea de recurs a EUIPO din 5/2/2016 în cauza R 3137/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               menținerea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta se admite opoziția în ceea ce privește următoarele produse și servicii:
               Clasa 9: programe înregistrate de radio; programe înregistrate pentru difuzarea sau transmiterea în alt mod pe aparate de radio;
               Clasa 38: difuzare de programe radio; servicii de transmisiuni și comunicații; difuzare și/sau transmisie de programe radio; difuzare și/sau transmisie prin satelit; transmisie prin DTT, cablu, DSL și bandă largă și/sau transmisie de materiale audio și/sau programare audio-vizuală; transmisie de programe audio, programare (prin orice mijloace); asigurarea accesului la știri, actualități și informații sportive; telecomunicații de informații (inclusiv pagini web); telecomunicații și/sau comunicații și/sau difuzare și/sau transmisie de programe radio;
               Clasa 41: servicii de divertisment radio, prezentare și distribuție de programe radio, furnizare de știri, actualități și informații sportive, servicii de știri, actualități si informare educațională; distribuție de programe radio, furnizare de programe radio;

               —

               anularea deciziei atacate în ceea ce privește toate celelalte dispoziții ale sale;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-606/13: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2013 — Mustang/OAPI — Dubek (20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/22

         Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2013 — Mustang/OAPI — Dubek (20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang)
   (Cauza T-606/13)
   2014/C 39/39
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Künzelsau, Germania) (reprezentant: S. Völker, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dubek Ltd (Petach Tikva, Israel)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 septembrie 2013 în cauza R 416/2012-4 privind procedura de opoziție împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 065 098;

               —

               Obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Dubek Ltd

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang” pentru produse din clasa 34 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6 065 098

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca germană verbală și figurativă „MUSTANG” pentru produse din clasele 9, 14, 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza T-364/08: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2010 — 2nine/OAPI — Pacific Sunwear of California (nollie) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative nollie — Mărci națională și internațională verbale anterioare NOLI — Motiv relativ de refuz — Lipsa similitudinii produselor — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/32

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2010 — 2nine/OAPI — Pacific Sunwear of California (nollie)
   (Cauza T-364/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative nollie - Mărci națională și internațională verbale anterioare NOLI - Motiv relativ de refuz - Lipsa similitudinii produselor - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009]”)
   2010/C 134/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: 2nine Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Palmer, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, California, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 iunie 2008 (cauza R 1591/2007-2), privind o procedură de opoziție între 2nine Ltd și Pacific Sunwear of California, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă 2nine Ltd la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 272, 25.10.2008


title: Cauza C-371/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited [Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Codul vamal — Articolul 212a — Regulamentul nr. (CEE) nr. 2454/93 — Articolul 292 — Regulamentul (CE) nr. 88/97 — Articolul 14 — Taxă antidumping — Cadre de biciclete]

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited
   (Cauza C-371/09) (1)

   (Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal - Articolul 212a - Regulamentul nr. (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 292 - Regulamentul (CE) nr. 88/97 - Articolul 14 - Taxă antidumping - Cadre de biciclete)
   2010/C 246/19
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Pârâtă: Isaac International Limited

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolului 14 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 88/97 al Comisiei din 20 ianuarie 1997 privind autorizarea scutirii importurilor de anumite componente pentru biciclete originare din Republica Populară Chineză de la extinderea efectuată prin Regulamentul (CE) nr. 71/97 al Consiliului de taxa antidumping instituită prin Regulamentul (CEE) nr. 2474/93 al Consiliului (JO L 17, p. 17) — Interpretarea articolului 292 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3) — Interpretarea articolului 212 litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Taxă antidumping instituite asupra bicicletelor originare din Republica Populară Chineză — Condiții de scutire a anumitor importuri de componente esențiale pentru biciclete — Obținerea unei autorizații de destinație finală — Importator care nu a obținut autorizația necesară ca urmare a neverificării dispozițiilor articolului 14 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 88/97 și ale articolului 292 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2451/93 — Noțiunea de neglijență evidentă

      Dispozitivul

               1.

               Procedura prevăzută la articolul 292 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 1602/2000 al Comisiei din 24 iulie 2000, nu poate servi drept autorizație unui importator care este stabilit și desfășoară activități în două state membre și care importă mărfuri în primul stat membru pentru a le transporta imediat către al doilea stat membru, astfel încât să beneficieze de o scutire de taxa antidumping în temeiul articolului 14 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 88/97 al Comisiei din 20 ianuarie 1997 privind autorizarea scutirii importurilor de anumite piese pentru biciclete originare din Republica Populară Chineză în ceea ce privește extinderea, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 71/97 al Consiliului, a taxei antidumping instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 2474/93 al Consiliului.

               2.

               Articolul 212a din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, nu autorizează acordarea unei scutiri de taxe antidumping unui importator care nu dispune de autorizația prealabilă pentru a beneficia de scutirea de asemenea taxe în temeiul articolului 14 litera (c) din Regulamentul nr. 88/97.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza F-26/14: Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – ZZ/Parlamentul European

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/56

         Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-26/14)
   2014/C 175/80
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi, C. Bernard-Glanz și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii de asistență introduse de reclamant pentru hărțuire morală

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a cererii de asistență a reclamantului din 13 februarie 2013;

               —

               anularea deciziei din 18 decembrie 2013 de respingere a reclamației reclamantului din 26 august 2013;

               —

               acordarea de daune interese reclamantului de natură a compensa prejudiciul său în cuantum de 7 500 de euro pentru prejudiciul material și în cuantum de 50 000 de euro pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-247/11: Acțiune introdusă la 13 mai 2011 — FairWild Foundation/OAPI — Wild (FAIRWILD)

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/18

         Acțiune introdusă la 13 mai 2011 — FairWild Foundation/OAPI — Wild (FAIRWILD)
   (Cauza T-247/11)
   2011/C 238/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: FairWild Foundation (Weinfelden, Elveția) (reprezentant: P. Neuwald și S. Müller, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Rudolf Wild GmbH & Co. KG (Eppelheim, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 martie 2011 în cauza R 1014/2010-1;

               —

               respingerea opoziției împotriva înregistrării mărcii internaționale nr. 950 962, „FAIRWILD”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura desfășurată la camera de recurs și în procedura de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „FAIRWILD” pentru produse din clasele 3, 5, 29 și 30 — înregistrare internațională nr. 950 962

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Rudolf Wild GmbH & Co. KG

      Marca sau semnul invocat:„WILD”, pentru produse din clasele 3, 9, 29, 30 și 32

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a constatat în mod neîntemeiat că există un risc de confuzie între mărcile aflate în conflict. Reclamanta arată că, în primul rând, camera de recurs a admis în mod greșit că, din punct de vedere semantic, conținutul semnului „WILD” ar fi familiar numai publicului vorbitor de limba germană și de limba engleză și, în al doilea rând, că a considerat că această noțiune nu este descriptivă pentru produsele care fac obiectul mărcii invocate în susținerea opoziției. Pentru aceste motive, în mod greșit, camera de recurs a acordat mărcii invocate în susținerea opoziției un caracter distinctiv mediu și a admis un grad mediu de similitudine, cu consecința că reclamanta ar fi fost dezavantajată prin aprecierea ponderii factorilor existenți aflați în interacțiune privind riscul de confuzie.


title: Cauza F-2/12: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2012 — ZZ/Comisia și EMA

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/21

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2012 — ZZ/Comisia și EMA
   (Cauza F-2/12)
   2012/C 184/45
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: M. Ekimdzhiev, K. Boncheva și G. Chernicherska, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Agenția Europeană pentru Medicamente

      Obiectul și descrierea litigiului

   În primul rând, anularea deciziilor Comisiei privind elaborarea și aprobarea listei de preselecție care a fost prezentată consiliului de administrație al EMA în cadrul procedurii de selecție și de numire a directorului executiv al agenției menționate, în al doilea rând, anularea numirii unui alt candidat pe postul menționat și, în al treilea rând, repararea prejudiciului moral pretins suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor juriului de preselecție de stabilire a unei liste de candidați care să fie prezentată comitetului consultativ pentru numiri al Comisiei Europene, comunicată reclamantului prin poșta electronică la 14 martie 2011;

               —

               anularea deciziei prealabile a comitetului consultativ pentru numiri al Comisiei Europene din 14 martie 2011 de convocare a patru candidați înscriși pe lista juriului de preselecție la un interviu cu comitetul consultativ pentru numiri, comunicată reclamantului prin poșta electronică la 14 martie 2011;

               —

               anularea deciziei comitetului consultativ pentru numiri al Comisiei Europene din 14 martie 2011 de subscriere la avizul juriului de preselecție în ceea ce privește competențele superioare ale celor patru candidați înscriși pe lista juriului de preselecție, comunicată reclamantului prin poșta electronică la 14 martie 2011;

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 20 aprilie 2011 de stabilire a listei candidaților preselectați;

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 6 octombrie 2011 prin care s-a respins reclamația introdusă drept cale administrativă de atac în temeiul articolului 90 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și au fost detaliate motivele deciziei Comisiei Europene din 20 aprilie 2011 de stabilire a unei liste de candidați preselectați;

               —

               anularea deciziei consiliului de administrație al EMA din 6 octombrie 2011 de numire a directorului executiv al EMA, potrivit modalităților prevăzute la articolul 91 alineatul (4) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene, care a făcut obiectul unei reclamații introduse la autoritatea împuternicită să facă numiri în temeiul articolului 90 din statutul amintit;

               —

               obligarea la o reparație echitabilă a prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea Comisiei și a EMA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-102/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — adidas AG, adidas Benelux BV/Marca Mode CV, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV (Mărci — Articolul 5 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2), precum și articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104/CEE — Cerință de disponibilitate — Mărci figurative constituite din trei benzi — Motive constituite din două benzi utilizate de concurenți ca element de decor — Critică întemeiată pe atingerea adusă mărcii și pe diluția acesteia)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/13

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — adidas AG, adidas Benelux BV/Marca Mode CV, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV
   (Cauza C-102/07) (1)

   (Mărci - Articolul 5 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2), precum și articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104/CEE - Cerință de disponibilitate - Mărci figurative constituite din trei benzi - Motive constituite din două benzi utilizate de concurenți ca element de decor - Critică întemeiată pe atingerea adusă mărcii și pe diluția acesteia)
   (2008/C 128/21)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: adidas AG, adidas Benelux BV

      Pârâte: Marca Mode CV, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea art. 3, alin. 1, lit. b) și c) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Refuz de înregistrare sau nulitate — Lipsa caracterului distinctiv — Dobândire prin utilizare — Interes general de a nu restrânge în mod nejustificat disponibilitatea anumitor semne percepute de publicul interesat ca elemente de decor ale produsului iar nu ca elemente distinctive
   Dispozitivul
   Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretată în sensul că, la aprecierea întinderii dreptului exclusiv al titularului unei mărci, nu se poate ține seama de cerința disponibilității decât în măsura în care este aplicabilă limitarea efectelor mărcii, definită la articolul 6 alineatul (1) litera (b) din directiva în cauză.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-438/10: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2010 — Forgital Italy/Consiliul

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/43

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2010 — Forgital Italy/Consiliul
   (Cauza T-438/10)
   ()
   2010/C 317/77
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Forgital Italy SpA (Velo d’Astico, Italia) (reprezentanți: V. Turinetti di Priero și R. Mastroianni, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 566/2010 al Consiliului din 29 iunie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1255/96 de suspendare temporară a taxelor vamale autonome prevăzute de Tariful vamal comun pentru anumite produse industriale, agricole și pescărești, în special a articolului 1 alineatul (1) și a anexei, în măsura în care modifică denumirea codului NC 8108 20 00 din acest regulament;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată și a onorariilor aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta din prezenta cauză, o societate cu sediul în Italia, specializată în prelucrarea metalelor, solicită anularea regulamentului atacat, care a modificat reglementarea aplicabilă suspendării temporare a taxelor vamale autonome prevăzute de Tariful vamal comun, în măsura în care printre modificările introduse se numără și cea aplicabilă produsului cu codul NC 8108 20 00, TARIC 20, a cărui descriere a fost înlocuită cu următoarea: „Lingouri brute din fuziunea titanului și a aliajelor de titan, cu un diametru de maximum 380 mm”.
   În urma acestei modificări, lingourile cu un diametru mai mare de 380 mm, care, până la acel moment, fuseseră scutite de taxe vamale în temeiul reglementării anterioare, sunt supuse, începând de la 1 iulie 2010, la plata tarifului vamal comun. În schimb, lingourile cu diametrul mai mic de 380 mm vor continua să beneficieze de scutirea de taxe pană la 31 decembrie 2013.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive:

               1.

               Lipsa ori insuficiența motivării deciziei. Se susține în acest sens că regulamentul atacat este lipsit de o motivare corespunzătoare care să justifice modificarea descrierii produsului care corespunde codului NC 8108 20 00, TARIC 20 și limitându-se să arate că această modificare este necesară „pentru a se ține cont de evoluția tehnică a produselor și de tendințele economice de pe piață”. În pofida condițiilor impuse de jurisprudență, o astfel de formulare nu permite reclamantei să cunoască justificările măsurii pentru a-și apăra propriile drepturi și nu permite instanței Uniunii să exercite propriul control.

               2.

               Încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime a reclamantei. Potrivit reclamantei, regulamentul atacat, în măsura în care privește descrierea produsului în cauză, nu este conform cu principiul securității juridice, întrucât dispozițiile menționate nu sunt previzibile în lumina practicii precedente și a indicațiilor cuprinse în Comunicarea Comisiei în materia suspendărilor și a contingentelor tarifare autonome (JO C 128, 25.4.1998). Aceasta presupune totodată încălcarea principiului încrederii legitime a reclamantei, care, cu bună-credință, avusese încredere i) în descrierea precedentă și în durata suspendării tarifare referitoare la produsele în cauză prevăzute de reglementarea anterioară modificării și ii) în criteriile explicate în practica precedentă și în comunicarea menționată anterior ca temei pentru eventuale modificări ale descrierii sau pentru eliminarea anticipată a suspendării tarifare menționate anterior.

               3.

               Încălcarea principiului tratamentului egal. Pentru reclamantă, regulamentul atacat introduce, fără a oferi nicio justificare plauzibilă, o diferență de tratament între importatorii de lingouri din aliaj de titan cu un diametru mai mic de 380 mm (care beneficiază de suspendarea tarifară) și cei care importă lingouri de titan de dimensiuni mai mari.

               4.

               Încălcarea principiului proporționalității. Reclamanta susține în acest sens că, în ceea ce privește produsul în cauză, regulamentul atacat pare disproporționat în raport cu cerința declarată de „a se ține cont de evoluția tehnică a produselor și de tendințele economice de pe piață” în măsura în care i) nu se constată schimbări economice și tehnice apreciabile în sectorul lingourilor din aliaj de titan de natură să facă necesară modificarea regimului de import introdusă de regulament și ii) natura drastică și neprevăzută a unor astfel de modificări, neînsoțite de nicio perioadă tranzitorie, pare disproporționată în raport cu scopul urmărit de regulament.


title: Cauza C-245/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Asylgerichtshof — Austria) — K/Bundesasylamt [Regulamentul (CE) nr. 343/2003 — Stabilirea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate în unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe — Clauza umanitară — Articolul 15 din acest regulament — Persoană care beneficiază de azil într un stat membru și care este dependentă de asistența solicitantului de azil ca urmare a faptului că suferă de o boală gravă — Articolul 15 alineatul (2) din regulament — Obligația acestui stat membru, care nu este responsabil potrivit criteriilor prevăzute în capitolul III din același regulament, să examineze cererea de azil prezentată de respectivul solicitant de azil — Condiții]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/15

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Asylgerichtshof — Austria) — K/Bundesasylamt
   (Cauza C-245/11) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 343/2003 - Stabilirea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate în unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe - Clauza umanitară - Articolul 15 din acest regulament - Persoană care beneficiază de azil într un stat membru și care este dependentă de asistența solicitantului de azil ca urmare a faptului că suferă de o boală gravă - Articolul 15 alineatul (2) din regulament - Obligația acestui stat membru, care nu este responsabil potrivit criteriilor prevăzute în capitolul III din același regulament, să examineze cererea de azil prezentată de respectivul solicitant de azil - Condiții)
   2013/C 9/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Asylgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: K

      Pârât: Bundesasylamt

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Asylgerichtshof — Interpretarea art. 3 alin. (2) precum și a art. 15 din Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50 din 23.02.2003, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 56) — Obligația unui stat membru de a examina, din motive umanitare, o cerere de azil care îi este prezentată, chiar dacă această examinare nu îi incumbă în temeiul criteriilor stabilite de Regulamentul (CE) nr. 343/2003 — Legături strânse între solicitantul dreptului de azil și o persoană foarte vulnerabilă care beneficiază deja de dreptul de azil în statul membru respectiv

      Dispozitivul

   În împrejurări precum cele din cauza principală, articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe trebuie interpretat în sensul că un stat membru care nu este responsabil de examinarea unei cereri de azil potrivit criteriilor prevăzute în capitolul III din regulamentul menționat dobândește această calitate. Revine statului membru devenit statul membru responsabil în sensul aceluiași regulament sarcina de a și asuma obligațiile corespunzătoare acestei responsabilități. Statul respectiv informează cu privire la acest aspect statul membru anterior responsabil. Această interpretare a articolului 15 alineatul (2) se aplică și atunci când statul membru care era responsabil în temeiul criteriilor prevăzute în capitolul III din regulamentul amintit nu a prezentat o cerere în acest sens în conformitate cu alineatul (1) a doua teză al aceluiași articol.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza C-296/16 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 8 iunie 2017 – Dextro Energy GmbH & Co. KG/Comisia Europeană [Recurs — Protecția consumatorilor — Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 — Mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare, altele decât cele care se referă la reducerea riscului de îmbolnăvire și la dezvoltarea și la sănătatea copiilor — Respingere a cererii de înscriere a anumitor mențiuni în pofida avizului pozitiv al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA)]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/10

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 8 iunie 2017 – Dextro Energy GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-296/16 P) (1)

   ([Recurs - Protecția consumatorilor - Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 - Mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare, altele decât cele care se referă la reducerea riscului de îmbolnăvire și la dezvoltarea și la sănătatea copiilor - Respingere a cererii de înscriere a anumitor mențiuni în pofida avizului pozitiv al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA)])
   (2017/C 249/14)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Dextro Energy GmbH & Co. KG (reprezentanți: M. Hagenmeyer și T. Teufer, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Grünheid și K. Herbout-Borczak, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Dextro Energy GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 8.8.2016.


title: Cauza C-612/12 P: Recurs introdus la 21 decembrie 2012 de Ballast Nedam NV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-361/06, Ballast Nedam/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/10

         Recurs introdus la 21 decembrie 2012 de Ballast Nedam NV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-361/06, Ballast Nedam/Comisia
   (Cauza C-612/12 P)
   2013/C 71/16
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Ballast Nedam NV (reprezentanți: A.R. Bosman și E. Oude Elferink, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în tot sau în parte a deciziei Tribunalului, astfel cum este formulată în dispozitivul hotărârii atacate;

               —

               în cazul în care recursul este admis:

                           —

                           admiterea în tot sau în parte a cererilor formulate de Ballast Nedam în primă instanță;

                           —

                           obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului său, Ballast Nedam invocă două motive de recurs.
   Prin intermediul
         primului motiv de recurs
      , Ballast Nedam susține că Tribunalul a încălcat articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) și dreptul său la apărare prin faptul că nu a anulat (în parte) decizia Comisiei (2), în măsura în care destinatara acestei decizii era Ballast Nedam. Tribunalul nu a ținut seama de aspectul că, în prezenta cauză, comunicarea privind obiecțiunile din 18 octombrie 2004 nu îndeplinea cerințele impuse de dreptul Uniunii în privința unei astfel de comunicări.
   În susținerea acestei afirmații, Ballast Nedam invocă în primul rând faptul că, deși Tribunalul a admis în hotărârea atacată că comunicarea privind obiecțiunile nu era clară în privința unui aspect esențial, acesta nu a constatat nerespectarea de către Comisie a dreptului său la apărare.
   În al doilea rând, Ballast Nedam susține că este incorectă constatarea Tribunalului conform căreia Comisia a furnizat în comunicarea privind obiecțiunile elemente suficiente pentru a putea aprecia faptele și împrejurările pe care s-a întemeiat pentru a-și susține afirmația privind existența unei încălcări și a indicat în mod clar care sunt întreprinderile cărora li s-ar putea aplica o amendă. În măsura în care această constatare o privește pe Ballast Nedam, ea se întemeiază pe o interpretare incorectă a jurisprudenței Curții referitoare la cerințele pe care trebuie să le îndeplinească conținutul unei comunicări privind obiecțiunile. În această privință, prezintă relevanță faptul că filiala al cărei comportament ilicit a fost imputat societății Ballast Nedam nu a fost identificată în comunicarea privind obiecțiunile.
   În al treilea rând, Ballast Nedam critică constatarea Tribunalului potrivit căreia, având în vedere comunicarea privind obiecțiunile, ea nu putea ignora în calitate de societate-mamă a Ballast Nedam Grond en Wegen B.V. (denumită în continuare „BN Grond en Wegen”) faptul că putea să fie destinatara deciziei finale a Comisiei. Procedând astfel, Tribunalul a încălcat, printre altele, conținutul jurisprudenței Curții conform căreia într-o comunicare privind obiecțiunile trebuie să se indice în ce calitate i se reproșează unei întreprinderi faptele reținute.
   În al patrulea rând, recurenta susține că, atunci când a examinat respectarea de către Comisie a dreptului la apărare, Tribunalul a ținut seama în mod neîntemeiat de un pretins răspuns dat de Ballast Nedam cu privire la conținutul comunicării privind obiecțiunile.
   Prin intermediul
         celui de al doilea motiv de recurs
      , Ballast Nedam susține că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii întrucât a aplicat în mod eronat principiile fundamentale aplicabile în privința problemei imputabilității în sarcina societăților-mamă a încălcărilor normelor privind înțelegerile. În opinia Ballast Nedam, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat că Comisia putea să îi impute răspunderea pentru săvârșirea unei încălcări a articolului 81 CE, în pofida faptului că încălcarea nu fusese constatată de către Comisie.
   În susținerea celui de al doilea motiv de recurs, Ballast Nedam subliniază în primul rând că, în Hotărârea din 24 martie 2011, Tomkins/Comisia (T-382/06, Rep., p. II-1157), Tribunalul a statuat că răspunderea unei societăți-mamă căreia i se impută încălcarea normelor privind înțelegerile nu poate depăși răspunderea filialei. De aici rezultă că unei societăți-mamă nu îi poate fi imputată o încălcare pe care Comisia nu a constatat-o.
   În această privință, Ballast Nedam susține că marja de apreciere de care dispune Comisia pentru a decide care sunt entitățile din cadrul unei întreprinderi care pot fi considerate responsabile pentru o încălcare a normelor privind înțelegerile nu este atât de largă încât să îi permită Comisiei să impute unei societăți-mamă răspunderea pentru o încălcare care nu a fost constatată.
   În al doilea rând, Ballast Nedam impută Tribunalului că a ținut seama de faptul că ea nu a răsturnat prezumția conform căreia a exercitat o influență decisivă asupra comportamentului pe piață al societății BN Grond en Wegen. Recurenta consideră că această împrejurare este strâns legată de încălcarea dreptului său la apărare și, în plus, este lipsită de relevanță din punct de vedere juridic.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).

      (2)  Decizia C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)].


title: Cauza T-279/10: Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2011 — K-Mail Order/OAPI — IVKO (MEN’Z) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MEN’Z — Denumire comercială anterioară WENZ — Motiv relativ de refuz — Domeniu de aplicare local al semnului anterior — Articolul 8 alineatul (4)și articolul 41 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/44

         Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2011 — K-Mail Order/OAPI — IVKO (MEN’Z)
   (Cauza T-279/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MEN’Z - Denumire comercială anterioară WENZ - Motiv relativ de refuz - Domeniu de aplicare local al semnului anterior - Articolul 8 alineatul (4)și articolul 41 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 311/82
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: K-Mail Order GmbH & Co. KG (Pforzheim, Germania) (reprezentanți: T. Zeiher și G. Stallecker, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH (Baar-Wanderath, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 martie 2010 (cauza R 746/2009-1) privind o procedură de opoziție între Wenz GmbH și IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă K-Mail Order GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010


title: Cauza C-146/09: Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 22 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Prof. Dr. Claus Scholl/Stadtwerke Aachen AG

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/15

         Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 22 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Prof. Dr. Claus Scholl/Stadtwerke Aachen AG
   (Cauza C-146/09) (1)

   2010/C 195/23

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 153, 04.7.2009.


title: Cauza C-121/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 noiembrie 2015 – Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Regulamentul (UE) nr. 1316/2013 de instituire a Mecanismului pentru Interconectarea Europei — Proiecte de interes comun care privesc teritoriul unui stat membru — Aprobare din partea statului în cauză — Prelungire a unui coridor de transport feroviar de marfă — Temei juridic — Articolul 171 TFUE și articolul 172 al doilea paragraf TFUE]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 noiembrie 2015 – Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-121/14) (1)

   ([Acțiune în anulare - Regulamentul (UE) nr. 1316/2013 de instituire a Mecanismului pentru Interconectarea Europei - Proiecte de interes comun care privesc teritoriul unui stat membru - Aprobare din partea statului în cauză - Prelungire a unui coridor de transport feroviar de marfă - Temei juridic - Articolul 171 TFUE și articolul 172 al doilea paragraf TFUE])
   (2016/C 016/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: M. Holt și L. Christie, agenți, asistați de D.J. Rhee, barrister)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: A. Troupiotis și M. Sammut, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: Z. Kupčová și E. Chatziioakeimidou, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Samnadda și J. Hottiaux, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza T-30/03 RENV: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2011 — 3F/Comisia ( Ajutoare de stat — Ajutoare fiscale acordate de autoritățile daneze — Marinari angajați la bordul navelor înscrise în registrul internațional danez — Decizia Comisiei de a nu ridica obiecții — Acțiune în anulare — Dificultăți serioase )

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/15

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2011 — 3F/Comisia
   (Cauza T-30/03 RENV) (1)

   (Ajutoare de stat - Ajutoare fiscale acordate de autoritățile daneze - Marinari angajați la bordul navelor înscrise în registrul internațional danez - Decizia Comisiei de a nu ridica obiecții - Acțiune în anulare - Dificultăți serioase)
   2011/C 331/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: 3F, fost Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (Copenhaga, Danemarca) (reprezentanți: inițial P. Bentley, QC, și A. Worsøe, avocat, ulterior P. Bentley și P. Torbøl, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și N. Khan, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Danemarcei (reprezentanți: V. Pasternak Jørgensen și C. Vang, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2002) 4370 final a Comisiei din 13 noiembrie 2002 de a nu ridica obiecții în privința măsurilor fiscale daneze aplicabile marinarilor angajați la bordul navelor înscrise în registrul internațional danez

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă 3F, fostul Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană în fața Curții și a Tribunalului.

               3.

               Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în fața Curții și a Tribunalului.

      (1)  JO C 70, 22.3.2003.


title: Cauza C-410/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Najwyższy (Republica Polonă) la 28 octombrie 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z.o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sąd Najwyższy (Republica Polonă) la 28 octombrie 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z.o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Cauza C-410/09)
   2010/C 24/33
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z.o.o.

      Pârât: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Întrebarea preliminară

   Articolul 58 din Actul de aderare (JO 2003, L 236, p. 33) permite autorității naționale de reglementare ca, în cadrul analizei piețelor relevante, să invoce față de particularii stabiliți într-un stat membru Orientările Comisiei (JO 2002, C 165, p. 6) de care trebuie să țină seama în cea mai mare măsură, potrivit articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195), dacă aceste orientări nu au fost publicate în limba acestui stat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, iar limba respectivă este limbă oficială a Uniunii Europene?


title: Cauza C-562/16: Ordonanța președintelui Curții din 16 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter/TUIfly GmbH

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/13

         Ordonanța președintelui Curții din 16 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter/TUIfly GmbH
   (Cauza C-562/16) (1)

   (2017/C 202/23)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 46, 13.2.2017.


title: Cauza T-163/10: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2010 — Entegris/OAPI — Optimize Technologies (OPTIMIZE TECHNOLOGIES)

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/46

      Acțiune introdusă la 7 aprilie 2010 — Entegris/OAPI — Optimize Technologies (OPTIMIZE TECHNOLOGIES)
      (Cauza T-163/10)
      (2010/C 161/73)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Entegris, Inc. (Billerica, Statele Unite) (reprezentanți: T. Ludbrook, Barrister și M. Rosser, Solicitor)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Optimize Technologies, Inc. (Oregon City, Statele Unite)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Admiterea acțiunii;

                  —

                  anularea deciziei pronunțate de Camera a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la 18 ianuarie 2010 în cauza R 802/2009-2;

                  —

                  respingerii cererii de înregistrare a mărcii comunitare în cauză; și

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca comunitară vizată: marca verbală „OPTIMIZE TECHNOLOGIES” pentru produse din clasa 9.

         Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

         Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară „OPTIMIZER” pentru produse din clasele 1, 9 și 11.

         Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

         Decizia camerei de recurs: anulează decizia contestată și respinge opoziția în integralitatea sa.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât camera de recurs nu a aplicat norma respectivă conform jurisprudenței relevante, astfel încât aceasta a concluzionat în mod greșit că nu există un risc de confuzie între mărcile vizate.


title: Cauza T-347/13: Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2014 – Hawe Hydraulik/OAPI – HaWi Energietechnik (HAWI) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/19

         Ordonanța Tribunalului din 25 martie 2014 – Hawe Hydraulik/OAPI – HaWi Energietechnik (HAWI)
   (Cauza T-347/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 151/25
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hawe Hydraulik SE (München, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: HaWi Energietechnik AG (Eggenfelden, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 aprilie 2013 (cauza R 1690/2012-4), privind o procedură de opoziție între Hawe Hydraulik SE și HaWi Energietechnik AG

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată ale pârâtului.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza T-366/13: Acțiune introdusă la 12 iulie 2013 — Franța/Comisia

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/42

         Acțiune introdusă la 12 iulie 2013 — Franța/Comisia
   (Cauza T-366/13)
   2013/C 252/70
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas și N. Rouam, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a Deciziei C(2013) 1926 final a Comisiei Europene din 2 mai 2013 privind ajutorul de stat nr. SA.22843 2012 acordat de Franța în favoarea Société Nationale Corse Méditerranée și a Compagnie Méridionale de Navigation;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea introductivă, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2013) 1926 final a Comisiei din 2 mai 2013, prin care Comisia, mai întâi, a calificat drept ajutoare de stat compensațiile financiare plătite Société Nationale Corse Méditerranée (SNCM) și Compagnie Méridionale de Navigation (CNM) pentru servicii de transport maritim prestate între Marsilia și Corsica în perioada 2007-2013, în cadrul unei convenții de servicii publice. Ulterior, Comisia a declarat compatibile cu piața internă compensațiile plătite SNCM și CNM pentru servicii de transport prestate pe tot parcursul anului (denumite în continuare „serviciile numite «de bază»”), însă a declarat incompatibile cu piața internă compensațiile plătite pentru servicii prestate în perioadele de vârf, și anume în perioada Crăciunului, în luna februarie, în timpul primăverii-toamnei și/sau al verii (denumite în continuare „serviciile numite «complementare»”). În sfârșit, Comisia a dispus recuperarea ajutoarelor declarate incompatibile cu piața internă [cazul privind ajutorul de stat SA.22843 2012/C (ex 2012/NN)].
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, împărțit în două aspecte, întemeiat pe o încălcare a noțiunii de ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a calificat compensațiile plătite SNCM și CNM drept ajutoare de stat în măsura în care primul și al patrulea criteriu stabilite prin Hotărârea Curții din 24 iulie 2003, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Rec., p. I-7747), nu ar fi îndeplinite în totalitate.

                           —

                           Prin intermediul primului aspect al acestui motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă noțiunea de ajutor de stat în măsura în care Comisia a considerat că primul criteriu din Hotărârea Altmark nu era îndeplinit în parte. În această privință, reclamanta consideră:

                                       —

                                       în primul rând că, întrucât a făcut o distincție între serviciul numit „de bază” și serviciul numit „complementar”, Comisia a săvârșit o eroare de fapt și de drept și a încălcat marja largă de apreciere de care dispun statele membre pentru a defini serviciile de interes economic general;

                                       —

                                       în al doilea rând că, considerate împreună, serviciile acoperite de convenția de servicii publice încheiată între SNCM și CNM, pe de o parte, și Office des Transports de la Corse și colectivitatea teritorială din Corsica, pe de altă parte, constituie un serviciu de interes economic general și că convenția menționată îndeplinea primul criteriu din Hotărârea Altmark;

                                       —

                                       în al treilea rând că, presupunând chiar că serviciul numit „de bază” trebuie să se distingă de serviciul numit „complementar”, acesta din urmă constituie, la fel ca serviciul numit „de bază”, un serviciu de interes economic general și îndeplinește primul criteriu din Hotărârea Altmark, în măsura în care există nevoie reală de serviciu public ca urmare a insuficienței serviciilor regulate de transport în condiții de liberă concurență;

                           —

                           Prin intermediul celui de al doilea aspect al acestui motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă noțiunea de ajutor de stat în măsura în care Comisia a considerat că al patrulea criteriu din Hotărârea Altmark nu era îndeplinit. Reclamanta consideră că procedura de încheiere a convenției de serviciu public a permis asigurarea unei concurențe efective și, în consecință, selecția ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic pentru colectivitate.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat, in subsidiar, pe o încălcare a articolului 106 alineatul (2) TFUE, întrucât Comisia a considerat că compensațiile plătite SNCM pentru serviciul numit „complementar” constituiau ajutoare de stat incompatibile cu piața internă, în măsura în care acest serviciu nu ar constitui un serviciu de interes economic general.


title: Cauza T-135/07: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/38

         Acțiune introdusă la 19 aprilie 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-135/07)
   (2007/C 140/63)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: G. Aiello, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea, în baza articolului 230 CE, a deciziei conținute în scrisoarea din 7 februarie 2007, nr. de înregistrare 3585, a directorului general al Direcției generale Agricultură a Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Guvernul Republicii Italiene a introdus o acțiune în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene pentru a obține anularea, în baza articolului 230 CE, a deciziei conținute în scrisoarea din 7 februarie 2007, nr. de înregistrare 3585, a directorului general al Direcției generale Agricultură a Comisiei, prin care se respinge solicitarea autorităților italiene de a adopta măsuri excepționale de sprijinire a pieței italiene a cărnii de pasăre, în baza articolului 14 din Regulamentul (CEE) nr. 2777/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de pasăre (1), în ceea ce privește puii sacrificați în zonele afectate de gripa aviară și supuse unor măsuri veterinare care restrâng circulația în perioada decembrie 1999-septembrie 2003.
   În susținerea acțiunii, guvernul italian a invocat:

               —

               încălcarea principiului nediscriminării între producătorii comunitari prevăzuți la articolul 34 alineatul (2) paragraful al doilea CE, în măsura în care pârâta ar fi admis măsuri excepționale de sprijinire a pieței numai în sectorul ouălor de incubație, refuzând, prin decizia atacată, măsuri similare pentru sectorul cărnii de pasăre.

               —

               abuzul de putere și eroarea vădită de apreciere din partea Comisiei.
               În această privință, se arată că, în scopul îndeplinirii obiectivului urmărit de Regulamentul nr. 2777/75, Comisia ar fi trebuit să adopte măsuri excepționale de sprijinire a pieței italiene a cărnii de pasăre, sectorul avicol de departe cel mai afectat în Italia. Or, în pofida solicitărilor repetate ale reclamantei, aceasta a refuzat să o facă, limitându-se să admită măsuri de sprijinire numai în favoarea sectorului ouălor de incubație, cel mai puțin afectat în Italia de măsurile restrictive și, în fond, singurul afectat în Țările de Jos. În acest mod, Comisia a înțeles în mod clar să aloce producătorilor olandezi majoritatea resurselor disponibile, reducând la minim indemnitatea acordată producătorilor italieni.

               —

               Interpretarea greșită și încălcarea articolului 14 din Regulamentul nr. 2777/75 și eroarea vădită de apreciere.
               În opinia reclamantei și contrar susținerilor pârâtei, articolul 14 din regulamentul în cauză nu s-ar aplica numai atunci când dezechilibrele de pe piață sunt cauzate de imposibilitatea pentru producătorii care se află într-o zonă supravegheată și protejată de a avea acces la piață în afara acestei zone. De fapt, Comisia ar putea adopta măsuri excepționale de sprijinire pentru a reechilibra piața afectată de limitările aduse liberei circulații, care rezultă din aplicarea măsurilor destinate să combată răspândirea bolilor animale, indiferent dacă aceste limitări privesc produsele care intră sau cele care ies dintr-o zonă determinată.

               —

               În sfârșit, încălcarea principiilor bunei administrări, imparțialității, echității și transparenței.

      (1)  JO L 282, 1.11.1975, p. 77.