title: Cauza C-418/04: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 79/409/CEE — Conservarea păsărilor sălbatice — Articolul 4 și articolul 10 — Transpunere și aplicare — IBA 2000 — Valoare — Calitatea datelor — Criterii — Marjă de apreciere — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale, precum și a speciilor de faună și floră sălbatică — Articolul 6 — Transpunere și aplicare)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-418/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 79/409/CEE - Conservarea păsărilor sălbatice - Articolul 4 și articolul 10 - Transpunere și aplicare - IBA 2000 - Valoare - Calitatea datelor - Criterii - Marjă de apreciere - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale, precum și a speciilor de faună și floră sălbatică - Articolul 6 - Transpunere și aplicare)
   (2008/C 51/06)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Doherty și M. van Beek, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, E. Cogan, Barrister, G. Hogan, SC)

      Intervenienți în interesul celeilaltei părți în procedură: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent), Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 4 și 10 din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 77) — Încălcarea articolului 6 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale, precum și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109)
   Dispozitivul

               1)

               Neprocedând la:

                           —

                           clasificarea totalității celor mai adecvate teritorii, ca număr și ca suprafață, pentru speciile menționate în anexa I la Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/49/CE a Comisiei din 29 iulie 1997, cu excepția teritoriilor destinate asigurării conservării gârliței mari de Groenlanda (Anser albifrons flavirostris), precum și pentru speciile migratoare care apar în mod regulat care nu sunt cuprinse în anexa I, cu excepția teritoriilor destinate asigurării protecției nagâțului (Vanellus vanellus), a fluierarului cu picioarele roșii (Tringa totanus), a becaținei comune (Gallinago gallinago) și a culicului mare (Numenius arquata), începând cu 6 aprilie 1981, în conformitate cu articolul 4 alineatele (1) și (2) din directiva menționată;

                           —

                           asigurarea aplicării prevederilor articolului 4 alineatul (4) prima teză din Directiva 79/409, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/49, la zonele care trebuiau clasificate ca arii de protecție specială în temeiul directivei menționate, începând cu 6 aprilie 1981;

                           —

                           transpunerea și aplicarea în mod corect și integral a prevederilor articolului 4 alineatul (4) a doua teză din Directiva 79/409, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/49;

                           —

                           adoptarea, în privința tuturor ariilor de protecție specială clasificate în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 79/409, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/49, sau recunoscute în temeiul articolului 4 alineatul (2) din aceeași directivă, a tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma prevederilor articolului 6 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale, precum și a speciilor de faună și floră sălbatică;

                           —

                           adoptarea, în privința utilizării în scopuri recreative a tuturor siturilor cărora ar trebui să le fie aplicabile prevederile articolului 6 alineatul (2) din Directiva 92/43, a tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma dispozițiilor articolului menționat;

                           —

                           adoptarea, în privința planurilor, a tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma prevederilor articolului 6 alineatele (3) și (4) din Directiva 92/43;

                           —

                           adoptarea, în privința autorizării proiectelor de acvacultură, a tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma prevederilor articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43;

                           —

                           adoptarea, în privința lucrărilor de întreținere a canalelor de drenaj în cadrul ariei de protecție specială Glen Lough, a tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma prevederilor articolului 6 alineatele (2)-(4) din Directiva 92/43;

                           —

                           adoptarea tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma prevederilor articolului 10 din Directiva 79/409, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/49,

                     Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatele (1), (2) și (4) și al articolului 10 din Directiva 79/409, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/49, precum și al articolului 6 alineatele (2)-(4) din Directiva 92/43.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

               4)

               Republica Elenă și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 6, 8.1.2005.


title: Cauza T-275/09: Ordonanța Tribunalului din 4 iulie 2011 — Sepracor Pharmaceuticals/Comisia ( „Acțiune în anulare — Medicamente de uz uman — Substanța activă eszopiclon — Autorizație de introducere pe piață — Refuzul de a recunoaște calitatea de substanță activă nouă — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/17

         Ordonanța Tribunalului din 4 iulie 2011 — Sepracor Pharmaceuticals/Comisia
   (Cauza T-275/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Medicamente de uz uman - Substanța activă eszopiclon - Autorizație de introducere pe piață - Refuzul de a recunoaște calitatea de substanță activă nouă - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate)
   2011/C 282/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: I. Dodds-Smith, solicitor, D. Anderson, QC și J. Stratford, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Sipos, ulterior M. Wilderspin și M. Šimerdová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pe care o conține scrisoarea Comisiei adresată reclamantei la 6 mai 2009, în contextul procedurii de autorizare a introducerii pe piață a Lunivia, în măsura în care privește calificarea ca substanță activă eszopiclon

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza T-649/13: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – TrekStor/OAPI (SmartTV Station) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SmartTV Station — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/27

         Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – TrekStor/OAPI (SmartTV Station)
   (Cauza T-649/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SmartTV Station - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 414/34)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: TrekStor Ltd (Hong Kong, China) (reprezentanți: O. Spieker și M. Alber, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial M. Fischer, ulterior G. Schneider și A. Schifko, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 1 octombrie 2013 (cauza R 128/2013-4) având ca obiect o cerere de înregistrare a semnului verbal SmartTV Station ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               TrekStor Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul de Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza T-120/10: Acțiune introdusă la 8 martie 2010 — ClientEarth și alții/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/42

         Acțiune introdusă la 8 martie 2010 — ClientEarth și alții/Comisia
   (Cauza T-120/10)
   2010/C 134/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: ClientEarth (Londra, Regatul Unit), Transport & Environment (Bruxelles, Belgia) European Environmental Bureau (Bruxelles, Belgia) și BirdLife International (Bruxelles, Belgia), (reprezentant: S. Hockman QC, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea încălcării de către pârâtă a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1) și a Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 (2);

               —

               stabilirea faptului că motivele refuzului divulgării unui document în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001 trebuie expuse în scris în termenele prevăzute ale unei proceduri administrative în două faze sau trebuie respinse ca invocare a unei excepții de apărare în drept, fiind astfel exceptate de la controlul judiciar;

               —

               anularea deciziei atacate din 9 februarie 2010 [SG.E3/MM/psi Ares (2010) 70321] prin care Comisia și-a declarat intenția de a refuza accesul reclamantelor la anumite documente care conțin informații privind mediul;

               —

               obligarea pârâtei să acorde accesul la toate documentele solicitate, identificate în cursul evaluării cererii din 15 octombrie 2009, a cererii de confirmare din 17 decembrie 2009 și la toate documentele întocmite în cursul examinării acestora, fără întârziere sau redactare, în conformitate cu articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată suportate de reclamante, inclusiv a cheltuielilor suportate de orice intervenient.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta cerere, reclamantele solicită, potrivit articolului 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei din 9 februarie 2010, prin care pârâta a declarat că refuză accesul reclamantelor la anumite documente care conțin informații privind mediul referitoare la emisiile de gaze cu efect de seră rezultate din producția de biocarburanți, întocmite și/sau utilizate de Comisie potrivit Directivei 2009/28/CE (3).
   În susținerea acțiunii formulate, reclamantele invocă următoarele motive:

               În primul rând, încălcarea articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin nedivulgarea la timp a documentelor sau necomunicarea motivelor refuzului. Cererea a fost depusă la 15 octombrie 2009. Pârâta a emis un refuz parțial, divulgând patru documente și refuzând accesul la aproximativ 200 de documente. Reclamantele au contestat temeiul refuzului. La 9 februarie 2010, data limită prevăzută de regulament, Comisia a refuzat să divulge documentele restante sau să ofere motive valabile pentru refuzul accesului.

               În al doilea rând, încălcarea articolului 7 alineatul (1) și a articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin lipsa motivării amănunțite a refuzului accesului la fiecare document. Pentru a fi îndeplinite condițiile unei excepții, este necesară comunicarea în scris, în termenul prevăzut, a motivării amănunțite a refuzului accesului la fiecare document. La 9 februarie 2010, data expirării termenului limită prevăzut de regulament, Comisia a refuzat să divulge documentele restante și nu a oferit motivarea amănunțită pentru refuzul accesului la acestea, astfel cum impune regulamentul și jurisprudența.

               În plus, reclamantele invocă încălcarea articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin nerealizarea unei evaluări concrete, individuale a conținutului fiecărui document. Comisia trebuie să realizeze o evaluare concretă, individuală a conținutului fiecărui document pentru a stabili dacă documentul sau o parte a acestuia intră în cadrul unei excepții de la regula generală că toate documentele ar trebui făcute accesibile. La 9 februarie 2010, data expirării termenului limită prevăzut de regulament, Comisia a recunoscut că nu a fost efectuată această analiză cu privire la documentele solicitate și, în măsura în care ar fi fost efectuată vreo analiză, aceasta nu a fost pusă la dispoziția reclamantelor.

               În continuare, reclamantele invocă încălcarea articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 prin aplicarea nelegală a excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (3). Comisia a invocat inițial excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (3) pentru aproximativ 200 de documente. La 9 februarie 2010, data expirării termenului limită prevăzut de regulament, Comisia nu a divulgat documentele. Pentru a invoca excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (3), Comisia trebuie să arate că documentul sau informații cuprinse de acesta ar aduce grav atingere procesului său decizional. Reclamantele susțin că documentele — care conțin informații privind mediul referitoare la emisii — nu ar aduce grav atingere procesului decizional al Comisiei și, în măsura în care vreun document ar îndeplini condițiile aplicării unei excepții, ar exista un interes public superior care justifică divulgarea acestuia.

               De asemenea, reclamantele invocă încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin neredactarea documentelor. În cazul în care Comisia refuză divulgarea anumitor documente, aceasta trebuie să ia în considerare, în măsura posibilului, redactarea acelor secțiuni care îndeplinesc condițiile aplicării unei excepții și divulgarea acelor părți care nu intră în cadrul excepției. Reclamantele susțin că pârâta nu a luat în considerare și nu a realizat redactarea și, prin urmare, a refuzat accesul la informații sau la părți din documente care ar fi trebuit divulgate.

               În sfârșit, se arată că pârâta a încălcat articolul 4 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 prin neidentificarea perioadei de aplicare a excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (3). În cazul în care refuză divulgarea documentelor solicitate sau a unor părți din acestea, Comisia trebuie să identifice perioada în care se aplică excepția. Reclamantele susțin că pârâta nu a apreciat și nu a transmis perioada care s-ar aplica unei invocări valabile a excepției.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 176).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (3)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 140, p. 16).


title: Cauza T-548/11: Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2012 — MIP Metro/OAPI — Real Seguros (real,- QUALITY) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Decădere din drepturile conferite de mărci naționale anterioare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/47

         Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2012 — MIP Metro/OAPI — Real Seguros (real,- QUALITY)
   (Cauza T-548/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Decădere din drepturile conferite de mărci naționale anterioare - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 26/93
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Real Seguros, SA (Porto, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 august 2011 (cauza R 114/2011-4), privind o procedură de opoziție între Real Seguros, SA și MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului..

      (1)  JO C 6, 7.1.2012.


title: Cauza T-324/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 octombrie 2009 — Estonia/Comisia [ Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Măsuri tranzitorii care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre — Regulamentul (CE) nr. 832/2005 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului — Acțiune în anulare — Caracter colegial — Noțiunea stoc — Circumstanțe în care s-au constituit stocurile — Motivare — Bună administrare — Bună-credință — Nediscriminare — Drept de proprietate — Proporționalitate ]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/37

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 octombrie 2009 — Estonia/Comisia
   (Cauza T-324/05) (1)

   („Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Măsuri tranzitorii care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre - Regulamentul (CE) nr. 832/2005 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului - Acțiune în anulare - Caracter colegial - Noțiunea «stoc» - Circumstanțe în care s-au constituit stocurile - Motivare - Bună administrare - Bună-credință - Nediscriminare - Drept de proprietate - Proporționalitate”)
   2009/C 282/69
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Estonia (reprezentant: L. Uibo, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial L. Visaggio și E. Randvere și ulterior T. van Rijn, H. Tserepa-Lacombe și E. Randvere, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Letonia (reprezentanți: inițial E. Balode-Buraka și ulterior L. Ostrovska și K. Drēviņa, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 832/2005 al Comisiei din 31 mai 2005 privind stabilirea cantităților excedentare de zahăr, izoglucoză și fructoză pentru Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia și Slovacia (JO L 138, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 64, p. 3)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Estonia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Comunităților Europene.

               3.

               Republica Letonia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza C-263/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 19 iunie 2008 — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/Stockholms kommun genom dess marknämnd

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/34

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 19 iunie 2008 — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/Stockholms kommun genom dess marknämnd
   (Cauza C-263/08)
   (2008/C 209/51)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Högsta domstolen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening

      Pârâtă: Stockholms kommun genom dess marknämnd
   Întrebările preliminare

               1)

               Punctul 10 din anexa II la Directiva 85/337 (1) trebuie interpretat în sensul că include lucrări privind apa care presupun evacuarea dintr-un tunel care adăpostește linii electrice a apelor subterane care se infiltrează în acesta și injectarea (aportul) de apă în sol sau în rocă, pentru a compensa orice reducere a nivelului apelor subterane, precum și construcția și menținerea instalațiilor de evacuare și de aport de apă?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, dispoziția articolului 10a din Directiva 85/337, potrivit căreia în anumite împrejurări publicul interesat are acces la o cale de atac în fața unei instanțe judiciare sau a unui organism independent sau imparțial instituit în conformitate cu legea, prin care este contestată legalitatea de fond sau de procedură a unei decizii, presupune și faptul că publicul interesat are dreptul să conteste o decizie a unei instanțe prin care aceasta s-a pronunțat asupra unei cereri de autorizare, în cazul în care publicul interesat a avut ocazia să participe la analiza de către instanță a cererii de autorizare și să își exprime punctul de vedere în fața acestei instanțe?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima și la cea de a doua întrebare, articolul 1 alineatul (2), articolul 6 alineatul (4) și articolul 10a din Directiva 85/337 trebuie interpretate în sensul că pot fi prevăzute cerințe naționale diferite în ceea ce privește publicul interesat menționat la articolul 6 alineatul (4) și la articolul 10 a, astfel încât asociațiile mici de protecție a mediului și stabilite la nivel local au dreptul să participe la procedurile de adoptare a deciziilor prevăzute la articolul 6 alineatul (4) cu privire la proiecte care pot avea efecte importante asupra mediului în zona în care asociația este activă, dar acestea nu au dreptul de a face apel, astfel cum prevede articolul 10a?

      (1)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).


title: Cauza C-504/15: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Frosinone – Italia) – Procedură penală împotriva lui Antonio Paolo Conti (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări preliminare identice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Hotărâre a Curții care a declarat incompatibilă cu dreptul Uniunii reglementarea națională privind concesiunile pentru activitatea de colectare de pariuri — Reorganizarea sistemului printr-o nouă procedură de cerere de oferă — Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului — Restricție — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/12

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Frosinone – Italia) – Procedură penală împotriva lui Antonio Paolo Conti
   (Cauza C-504/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Hotărâre a Curții care a declarat incompatibilă cu dreptul Uniunii reglementarea națională privind concesiunile pentru activitatea de colectare de pariuri - Reorganizarea sistemului printr-o nouă procedură de cerere de oferă - Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului - Restricție - Motive imperative de interes general - Proporționalitate))
   (2016/C 270/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Frosinone

      Partea din procedura principală

   Antonio Paolo Conti

      Dispozitivul

   Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale restrictive precum cea în discuție în litigiul principal, care impune concesionarului de jocuri de noroc obligația de a ceda cu titlu gratuit, la încetarea activității în urma expirării perioadei de concesiune, folosința bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului, în măsura în care această restricție depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit efectiv de această dispoziție, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza T-549/12: Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2013 — Nemeco/OAPI — Coca Cola (NU)

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/30

         Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2013 — Nemeco/OAPI — Coca Cola (NU)
   (Cauza T-549/12) (1)

   2013/C 336/65
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza C-194/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Susanne Gassmayr/Bundesminister für Wissenschaft und Forschung [Politică socială — Directiva 92/85/CEE — Introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează — Articolul 5 alineatul (3) și articolul 11 punctele 1-3 — Efect direct — Lucrătoare gravidă căreia i s a acordat o dispensă în perioada sarcinii — Lucrătoare aflată în concediu de maternitate — Dreptul la plata unei indemnizații pentru asigurarea serviciului de permanență la locul de muncă]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Susanne Gassmayr/Bundesminister für Wissenschaft und Forschung
   (Cauza C-194/07) (1)

   (Politică socială - Directiva 92/85/CEE - Introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează - Articolul 5 alineatul (3) și articolul 11 punctele 1-3 - Efect direct - Lucrătoare gravidă căreia i s a acordat o dispensă în perioada sarcinii - Lucrătoare aflată în concediu de maternitate - Dreptul la plata unei indemnizații pentru asigurarea serviciului de permanență la locul de muncă)
   2010/C 234/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Susanne Gassmayr

      Pârât: Bundesminister für Wissenschaft und Forschung

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 11 punctele 1, 2 și 3 din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează (JO L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3) — Efect direct — Dreptul unei lucrătoare, în timpul perioadei de interdicție de a desfășura munca a lucrătoarelor gravide și/sau în timpul concediului de maternitate, la plata unei prime variabile pentru asigurarea serviciului permanent în afara programului normal de muncă („Journaldienstzulage”)

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 11 punctele 1-3 din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [A zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] are efect direct și creează, în beneficiul particularilor, drepturi pe care aceștia le pot invoca împotriva unui stat membru care nu a transpus directiva respectivă în dreptul național sau care a transpus o în mod incorect, drepturi pe care instanțele naționale sunt obligate să le protejeze.

               2.

               Articolul 11 punctul 1 din Directiva 92/85 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că o lucrătoare gravidă căreia i s a acordat temporar o dispensă din cauza sarcinii sale are dreptul la o remunerație echivalentă cu salariul mediu pe care l a primit în cursul unei perioade de referință anterioare datei de început a sarcinii, cu excluderea indemnizației pentru asigurarea serviciului de permanență la locul de muncă.

               3.

               Articolul 11 punctele 2 și 3 din Directiva 92/85 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că o lucrătoare aflată în concediu de maternitate are dreptul la o remunerație echivalentă cu salariul mediu pe care l a primit în cursul unei perioade de referință anterioare datei de început a concediului respectiv, cu excluderea indemnizației pentru asigurarea serviciului de permanență la locul de muncă.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-189/11: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/16

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-189/11)
   2011/C 186/27
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și C. Soulay, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că

                           —

                           prin aplicarea regimului special pentru agențiile de turism în cazurile în care serviciile de turism au fost prestate în raport cu altă persoană decât clientul;

                           —

                           prin excluderea de la aplicarea regimului special menționat a vânzărilor către public efectuate de agențiile care vând cu amănuntul și care intermediază în nume propriu călătorii organizate de agențiile tur-operatoare;

                           —

                           prin autorizarea agențiilor de turism, în anumite împrejurări, să înscrie în facturi o sumă globală fără legătură cu TVA-ul plătit efectiv de client și prin autorizarea acestuia din urmă, în cazul în care este persoană impozabilă, să deducă această sumă globală din TVA-ul de plătit și

                           —

                           prin autorizarea agențiilor de turism, în măsura în care le este aplicabil regimul special, să determine baza de impozitare pentru TVA în mod global pentru fiecare perioadă fiscală,

         Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 306-310, 226, 168, 169 și 73 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1),

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că aplicarea regimului special pentru agențiile de turism efectuată de Regatul Spaniei, în măsura în care nu se limitează la serviciile prestate clienților, astfel cum prevede directiva, ci se extinde la operațiunile realizate între agențiile de turism, contravine dispozițiilor din legislația în materie de TVA.
   În plus, nici excluderea de la regimul special menționat a vânzărilor către public efectuate de agențiile care vând cu amănuntul și care intermediază în nume propriu călătorii organizate de agențiile tur-operatoare nu este justificată în raport cu directiva, întrucât, în opinia Comisiei, astfel de activități intră fără nicio îndoială în cadrul activităților care fac obiectul regimului special.
   Comisia consideră că încalcă Directiva privind TVA-ul și normele spaniole care autorizează agențiile de turism, fără vreun temei în directiva menționată, să înscrie pe facturi o sumă globală a TVA-ului fără legătură cu TVA-ul plătit efectiv de client, normele care îl autorizează pe acesta din urmă, în cazul în care este persoană impozabilă, să deducă această sumă globală din TVA-ul de plătit, precum și normele care permit agențiilor de turism, în măsura în care le este aplicabil regimul special, să determine baza de impozitare pentru TVA în mod global pentru fiecare perioadă fiscală.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-580/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 17 noiembrie 2016 – Firma Hans Bühler KG

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 17 noiembrie 2016 – Firma Hans Bühler KG
   (Cauza C-580/16)
   (2017/C 078/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Firma Hans Bühler KG

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 141 litera (c) din Directiva 2006/112 (1), de care, în temeiul articolului 42 (coroborat cu articolul 197) din Directiva 2006/112, depinde neaplicarea articolului 41 primul paragraf din Directiva 2006/112, trebuie interpretat în sensul că cerința prevăzută de acesta nu este îndeplinită atunci când persoana impozabilă este stabilită și identificată în scopuri de TVA în statul membru din care sunt expediate sau transportate bunurile, chiar dacă, pentru achiziția intracomunitară concretă, această persoană impozabilă utilizează numărul de identificare în scopuri de TVA atribuit de un alt stat membru?

               2)

               Articolele 42 și 265 coroborate cu articolul 263 din Directiva 2006/112 trebuie interpretate în sensul că numai declarația recapitulativă depusă în termen produce efectul neaplicării articolului 41 alineatul (1) din Directiva 2006/112?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-172/16: Ordonanța președintelui Curții din 21 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Düsseldorf – Germania) – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/20

      Ordonanța președintelui Curții din 21 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Düsseldorf – Germania) – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG
      (Cauza C-172/16) (1)

      (2016/C 454/38)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza F-133/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 4 noiembrie 2008 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Cerere de restituire a unor bunuri personale — Decizie de respingere a reclamației formulată în altă limbă decât limba maternă a funcționarului — Acțiune tardivă — Inadmisibilitate vădită)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/45

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 4 noiembrie 2008 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-133/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Cerere de restituire a unor bunuri personale - Decizie de respingere a reclamației formulată în altă limbă decât limba maternă a funcționarului - Acțiune tardivă - Inadmisibilitate vădită)
   (2009/C 6/90)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei prin care a fost respinsă cererea reclamantului având ca obiect livrarea, la domiciliul său actual, a bunurilor lăsate anterior în locuința de serviciu care i-a fost atribuită în Angola și, pe de altă parte, cerere de daune interese.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007, p. 18.


title: Cauza C-133/10: Acțiune introdusă la 15 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/15

         Acțiune introdusă la 15 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-133/10)
   2010/C 148/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Peere și K. Walkerová, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/81/CE a Comisiei din 28 noiembrie 2005 de modificare a Directivei 80/723/CEE privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice, precum și transparența relațiilor financiare din cadrul anumitor întreprinderi (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora către Comisie, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/81/CE a expirat la 19 decembrie 2006. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu adoptase încă toate măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu informase Comisia în legătură cu acestea.

      (1)  JO L 312, p. 47.


title: Cauza C-477/10 P: Recurs introdus la 27 septembrie 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 7 iulie 2010 în cauza T-111/07, Agrofert Holding a.s./Comisia Europeană

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/22

         Recurs introdus la 27 septembrie 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 7 iulie 2010 în cauza T-111/07, Agrofert Holding a.s./Comisia Europeană
   (Cauza C-477/10 P)
   ()
   2010/C 328/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, P. Costa de Oliveira, V. Bottka, agenți)

      Celelalte părți în proces: Agrofert Holding a.s., Regatul Suediei, Republica Finlanda, Regatul Danemarcei, Polski Koncern Naftowy Orlen SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 7 iulie 2010 pronunțate în cauza T-111/07 Agrofert Holding a.s./Comisia;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive în ceea ce privește problemele care constituie obiectul prezentului recurs și

               —

               obligarea reclamantului din cauza T-111/07 la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie în cauza respectivă și în prezentul recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs privește interpretarea excepțiilor de la dreptul de acces la documente referitoare la (i) protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit (denumită în continuare „excepția «activităților de anchetă»”), (ii) protecția intereselor comerciale ale unei persoane fizice sau juridice (denumită în continuare „excepția «intereselor comerciale»”), (iii) protecția procesului decizional al Comisiei (denumită în continuare „excepția «procesului decizional»”) și (iv) protecția consultanței juridice (denumită în continuare „excepția «consultanței juridice»”). Acestea sunt prevăzute la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță, la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță, la articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf și, respectiv, la articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1049/2001”).
   Mai precis, acest recurs privește aplicarea acestor excepții în cazul documentelor dintr-un dosar al Comisiei referitor la o procedură de control al concentrărilor în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (2) (denumit în continuare „Regulamentul privind concentrările economice”).
   Comisia consideră că, în hotărârea atacată, Tribunalul a săvârșit erori de drept în interpretarea excepțiilor de mai sus prin faptul că nu a luat în considerare caracteristicile specifice ale procedurilor din dreptul concurenței și garanțiile oferite de Regulamentul privind concentrările economice întreprinderilor care participă la o procedură în materie de control al concentrărilor. În special, în hotărârea sa, Tribunalul nu a încercat să stabilească un echilibru veritabil și armonios între cele două regimuri juridice aplicabile în această cauză. În schimb, a interpretat normele de acces la documente în mod eronat și, procedând astfel, a făcut imposibilă aplicarea normelor privind concentrările.
   Prima problemă prezentată Curții spre analiză este domeniul de aplicare al obligației de păstrare a secretului profesional‚ astfel cum este prevăzută de Regulamentul privind concentrările economice și la articolul 339 TFUE, în vederea interpretării excepțiilor de la dreptul de acces, în special excepția „activităților de anchetă” și excepția „intereselor comerciale”.
   A doua problemă prezentată Curții este concluzia Tribunalului potrivit căreia, în această cauză, nu existau împrejurări speciale care să determine refuzul de acces la documente, fără a fi necesar pentru Comisie să examineze, în mod concret și individual, fiecare document solicitat și să ofere o motivare detaliată a refuzului în ceea ce privește conținutul fiecărui document solicitat.
   A treia problemă este interpretarea restrictivă a excepției „activităților de anchetă”, potrivit căreia această excepție nu poate fi aplicată ulterior adoptării de către Comisie a deciziei de încheiere a procedurii administrative de control al concentrărilor.
   A patra problemă prezentată Curții privește întinderea obligației de motivare pentru demonstrarea riscului pe care îl are divulgarea în ceea ce privește protecția „intereselor comerciale”, a „procesului decizional” și a „consultanței juridice”.
   În sfârșit, a cincea problemă adresată Curții privește interpretarea normelor privind accesul parțial. Potrivit poziției Comisiei, pentru a efectua în mod efectiv investigațiile referitoare la concentrări, Comisia trebuie să-și respecte obligațiile impuse de Regulamentul privind concentrările economice, în special cele privind secretul profesional, independent de faptul că decizia sa a rămas definitivă. În plus, atunci când normele de procedură care reglementează un anumit domeniu de activitate, astfel cum acestea sunt interpretate de jurisprudență, permit protecția anumitor documente, de exemplu documentele interne ale Comisiei, trebuie să se recunoască faptul că asemenea documente beneficiază de o prezumție generală de inaccesibilitate conform Regulamentului nr. 1049/2001. Hotărârea Tribunalului a generat incertitudine în ceea ce privește întinderea posibilităților Comisiei de a efectua investigațiile în această problemă, precum și în ceea ce privește drepturile părților care au depus la Comisie documente, iar acest recurs are drept obiectiv să permită Curții să clarifice abordarea corectă.
   Prin urmare, Comisia declară acest recurs pentru a permite Curții să se pronunțe asupra problemelor fundamentale puse de hotărârea Tribunalului și să stabilească o interpretare coerentă și armonioasă a celor două instrumente juridice vizate.

      (1)  JO L 145, p. 43, Ediție specială, 1/vol. 3, p. 76.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 24, p. 1, Ediție specială, 8/vol. 1, p. 201).


title: Cauza T-293/08: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2010 — BASF Plant Science și alții/Comisia Europeană ( „Apropierea legislațiilor — Diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic — Procedură de autorizare a introducerii pe piață — Lipsa adoptării unei decizii — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Litigiu rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/43

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2010 — BASF Plant Science și alții/Comisia Europeană
   (Cauza T-293/08) (1)

   (Apropierea legislațiilor - Diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic - Procedură de autorizare a introducerii pe piață - Lipsa adoptării unei decizii - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului)
   2010/C 221/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: BASF Plant Science GmbH (Ludwigshafen, Germania), Plant Science Sweden AB (Svalöv, Suedia), Amylogene HB (Svalöv) și BASF Plant Science Co. GmbH, fostă BASF Plant Science Holding GmbH (Ludwigshafen) (reprezentanți: D. Waelbroeck și U. Zinsmeister, avocați, și D. Slater, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. O’Reilly și M. C. Zadra, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Bering Liisberg și R. Holdgaard, agenți)

      Obiectul

   Cerere prin care se urmărește să se constate că, prin faptul că s-a abținut să adopte o decizie cu privire la notificarea reclamantelor referitoare la introducerea pe piață a unui cartof modificat genetic Amflora, Comisia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 18 alineatul (1) din Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului (JO L 106, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 75) și al articolului 5 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (JO L 184, p. 23, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 159)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza C-237/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Belgia) — État belge/Nathalie De Fruytier [A șasea directivă TVA — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (d) — Scutiri pentru anumite activități de interes general — Livrare de organe, de sânge și de lapte de proveniență umană — Activitate de transport de organe și de prelevări de origine umană, efectuată în calitate de independent, pentru spitale și laboratoare — Noțiunile „livrare de bunuri” și „prestare de servicii” — Criterii de diferențiere]

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Belgia) — État belge/Nathalie De Fruytier
   (Cauza C-237/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (d) - Scutiri pentru anumite activități de interes general - Livrare de organe, de sânge și de lapte de proveniență umană - Activitate de transport de organe și de prelevări de origine umană, efectuată în calitate de independent, pentru spitale și laboratoare - Noțiunile „livrare de bunuri” și „prestare de servicii” - Criterii de diferențiere)
   2010/C 209/13
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: État belge

      Pârâtă: Nathalie De Fruytier

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare Cour de cassation (Belgia) — Interpretarea articolului 13 punctul A alineatul (1) litera (d) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutiri pentru activitățile de interes general — Livrarea de organe, sânge și lapte uman — Posibilitate de asimilare cu o livrare a transportului de organe și de prelevări de origine umană efectuat în calitate de independent pentru spitale și laboratoare?

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (d) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, care scutește de taxa pe valoarea adăugată „livrarea de organe, de sânge și de lapte de proveniență umană”, trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil unei activități de transport de organe și de prelevări de origine umană, efectuată în calitate de independent, pentru spitale și laboratoare.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009


title: Cauza C-223/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 18 mai 2015 – combit Software GmbH/Commit Business Solutions Ltd

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 18 mai 2015 – combit Software GmbH/Commit Business Solutions Ltd
   (Cauza C-223/15)
   (2015/C 294/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: combit Software GmbH

      Pârâtă: Commit Business Solutions Ltd

      Întrebările preliminare
       (1)

   Care sunt consecinţele asupra aprecierii riscului de confuzie a unei mărci comunitare în cazul în care, din punctul de vedere al consumatorului mediu din unele state membre, similitudinea fonetică dintre marca comunitară şi o denumire considerată drept o contrafacere a acestei mărci este neutralizată printr-o diferenţă conceptuală, în timp ce, din punctul de vedere al consumatorului mediu din alte state membre, această neutralizare nu are însă loc:

               a)

               Pentru aprecierea riscului de confuzie, relevant este punctul de vedere al consumatorului mediu din primele state membre sau cel al consumatorului mediu din celelalte state membre ori punctul de vedere al unui consumator mediu fictiv din toate statele membre?

               b)

               Contrafacerea mărcii comunitare trebuie sau nu trebuie confirmată pentru întreg teritoriul Uniunii Europene în cazul în care există un risc de confuzie doar în unele state membre sau trebuie să se facă în acest caz distincţie între statele membre apreciate în mod individual?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiunea codificată) (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-470/16: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2017 – X-cen-tek/EUIPO (Reprezentarea unui triunghi) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative care reprezintă un triunghi — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/43

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2017 – X-cen-tek/EUIPO (Reprezentarea unui triunghi)
   (Cauza T-470/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative care reprezintă un triunghi - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 277/64)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Germania) (reprezentant: H. Hillers, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 17 iunie 2016 (cauza R 2565/2015-4) privind o cerere de înregistrare ca marcă a Uniunii Europene a unui semn figurativ care reprezintă un triunghi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă X-cen-tek GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza F-126/07: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2007 — Van Beers/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/57

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2007 — Van Beers/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-126/07)
   (2008/C 22/110)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Isabelle Van Beers (Woluwe-St-Etienne, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) prin care se respinge candidatura reclamantei, în cadrul exercițiului de certificare 2006;

               —

               declararea ca ilegal a articolului 4 alineatul (2) din dispozițiile generale de punere în aplicare (denumite în continuare „DGE”) a articolului 45a din Statutul funcționarilor (denumit în continuare „statut”), în măsura în care are ca efect fie să excludă luarea în considerare a nivelului real al sarcinilor exercitate de un candidat la certificare, fie să mențină o distincție între fostele categorii C* și B* după 30 aprilie 2006;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, funcționară a Comisiei cu gradul AST 6, și-a depus candidatura în cadrul exercițiului de certificare 2006. La 29 martie 2007, AIPN a confirmat în mod definitiv decizia sa din 22 februarie 2007 de a nu admite candidatura reclamantei în cadrul certificării 2006, în urma unui apel al reclamantei împotriva acestei decizii.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă, mai întâi, o eroare vădită de apreciere.
   Aceasta susține, în plus, ilegalitatea articolului 4 alineatul (2) din DGE a articolului 45a din statut.
   În special, reclamanta invocă încălcarea principiului egalității de tratament, al nediscriminării și al proporționalității, încălcarea principiului bunei administrări și al dreptului la carieră, precum și a principiului protecției încrederii legitime.


title: Cauza T-228/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 iunie 2008 — Malheiro/Comisia Comunităților Europene

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/30

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 iunie 2008 — Malheiro/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-228/07) (1)

   (2008/C 183/59)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 8.9.2007.


title: Cauza C-237/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 22 mai 2015 – Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 22 mai 2015 – Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan
   (Cauza C-237/15)
   (2015/C 236/40)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister for Justice and Equality

      Pârât: Francis Lanigan

      Întrebările preliminare

               1)

               Care este efectul nerespectării termenelor prevăzute la articolul 17 din Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare şi procedurile de predare între statele membre (2002/584/JAI) (1) coroborat cu articolul 15 din respectiva decizie-cadru?

               2)

               Nerespectarea termenelor prevăzute la articolul 17 din Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare şi procedurile de predare între statele membre (2002/584/JAI) îi conferă anumite drepturi persoanei care a fost privată de libertate în așteptarea deciziei privind predarea sa pe o durată care depăşeşte termenele prevăzute?

      (1)  JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3


title: Cauza C-522/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 19 noiembrie 2012 — Tevfik Isbir/DB Services GmbH

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 19 noiembrie 2012 — Tevfik Isbir/DB Services GmbH
   (Cauza C-522/12)
   2013/C 32/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Tevfik Isbir

      Pârâtă: DB Services GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „salariul minim” prevăzută la articolul 3 alineatul (1) a doua liniuță litera (c) din Directiva 96/71/CE trebuie interpretată în sensul că definește contraprestația acordată de angajator pentru munca prestată de lucrător care, în conformitate cu actele cu putere de lege și actele administrative menționate la articolul 3 alineatul (1) prima teză din directivă sau în conformitate cu convenția colectivă de aplicare generală, trebuie remunerată exclusiv și în totalitate prin plata salariului minim stabilit prin convenția colectivă („prestația obișnuită”) și, prin urmare, pot fi imputate asupra obligației de plată a salariului minim doar plățile efectuate de angajator care compensează această prestație obișnuită și care trebuie puse la dispoziția lucrătorului cel târziu la data scadenței respectivei perioade de plată a salariului?

               2.

               Noțiunea „salariu minim” prevăzută la articolul 3 alineatul (1) a doua liniuță litera (c) din Directiva 96/71/CE trebuie interpretată în sensul că se opune unor dispoziții sau unor practici naționale potrivit cărora prestațiile efectuate de un angajator nu trebuie să fie considerate parte componentă a salariului minim și, prin urmare, nu trebuie să fie imputate asupra realizării dreptului la salariul minim în cazul în care angajatorul efectuează aceste prestații în temeiul unei obligații care rezultă din convenția colectivă de muncă,

                           —

                           care, conform voinței partenerilor sociali și a legiuitorului național sunt destinate să contribuie la crearea unui patrimoniu aflat la dispoziția lucrătorului,
                           și în acest scop

                           —

                           prestațiile lunare plătite de angajator lucrătorului sunt investite pe termen lung, de exemplu sub formă de contribuție pentru crearea de economii, de contribuție la construirea sau la achiziționarea unei locuințe sau de contribuție la o asigurare de viață în capital, și

                           —

                           sunt stimulate prin subvenții de stat și prin acordarea de avantaje fiscale, și

                           —

                           lucrătorul poate dispune de aceste contribuții numai la sfârșitul unei perioade de mai mulți ani, și

                           —

                           cuantumul contribuțiilor ca sumă fixă lunară depinde doar de timpul de lucru convenit, iar nu de remunerația muncii („prestații care contribuie la formarea capitalului”)?


title: Cauza F-25/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 14.12.2010 — Bleser/Curtea de Justiție (Funcție publică — Funcționari — Numire — Încadrarea în grad în aplicarea noilor norme mai puțin favorabile — Articolele 2 și 13 din anexa XIII la statut — Principiul transparenței — Principiul corespondenței între grad și post — Interdicția oricărei discriminări pe criteriul vârstei — Obligația de solicitudine — Principiul bunei administrări — Principiile securității juridice și neretroactivității — Regula interdicției reformatio in pejus — Principiul protecției încrederii legitime — Principiul bunei credințe — Principiul patere legem quam ipse fecisti)

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/18

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 14 decembrie 2010 — Bleser/Curtea de Justiție
   (Cauza F-25/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Numire - Încadrarea în grad în aplicarea noilor norme mai puțin favorabile - Articolele 2 și 13 din anexa XIII la statut - Principiul transparenței - Principiul corespondenței între grad și post - Interdicția oricărei discriminări pe criteriul vârstei - Obligația de solicitudine - Principiul bunei administrări - Principiile securității juridice și neretroactivității - Regula interdicției reformatio in pejus - Principiul protecției încrederii legitime - Principiul bunei credințe - Principiul patere legem quam ipse fecisti)
   2011/C 38/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Thomas Bleser (Nittel, Germania) (reprezentanți: P. Goergen și M. Wehrheim, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Schauss, agent, ulterior A. V. Placco și M. Glaeser, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Arpio Santacruz și M. Simm, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Curții de Justiție referitoare la încadrarea reclamantului, înscris pe lista de rezervă anterior intrării în vigoare a noului statut, prin aplicarea dispozițiilor mai puțin favorabile ale acestuia [articolul 12 din anexa XIII a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 de modificare a Statutului funcționarilor] — Cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007, p. 36


title: Cauza T-169/09: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2009 — Vidieffe/OAPI — Ellis International Group Holdings (GOTHA)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/57

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2009 — Vidieffe/OAPI — Ellis International Group Holdings (GOTHA)
   (Cauza T-169/09)
   2009/C 141/115
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Vidieffe Srl (Bologna, Italia) (reprezentanți: M. Lamandini, avocat, D. De Pasquale, avocat, M. Pappalardo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Perry Ellis International Group Holdings Ltd

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, ca urmare a încălcării articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) [înlocuit cu Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO L 78, p. 1] și/sau a unui abuz de putere, a Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 februarie 2009, în măsura în care prin aceasta se admite în parte recursul și se anulează decizia diviziei de opoziție a OAPI în măsura în care prin aceasta este respinsă opoziția, în ceea ce privește „articole din piele și imitație de piele necuprinse în alte clase; cufere și valize; umbrele, umbreluțe de soare și bastoane” din clasa 18 și toate produsele din clasa 25; prin urmare, confirmarea, în ansamblul său, a deciziei diviziei de opoziție a OPAI (cauza nr. B 909 350, 22 februarie 2008);

               —

               Obligarea OAPI la adoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma deciziei Tribunalului;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GOTHA ” (cerere de înregistrare nr. 3 665 957) pentru produse din clasele 18 și 25

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Perry Ellis International Group Holdings Ltd

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă „gotcha” (nr. 2 986 199), pentru produse din clasele 3, 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției în ansamblul său

      Decizia camerei de recurs: admiterea în parte a recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (înlocuit cu Regulamentul nr. 207/2009) și, în orice caz, abuz de putere prin considerarea ca fiind confundabile între ele a unor semne care sunt inconfundabile


title: Cauza T-579/13: Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2013 — Di Vigilanza Dell'Urbe/Comisia

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/18

         Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2013 — Di Vigilanza Dell'Urbe/Comisia
   (Cauza T-579/13)
   2013/C 377/42
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: D. Dodaro și S. Cianciullo, avvocati)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că oferta adjudecatarei Città di Roma Metronotte Srl nu este conformă regulilor din cererea de ofertă și, în special, punctului 5.2 din caietul de sarcini, potrivit căruia ofertele ar fi trebuit să fie redactate conform „dreptului european și național al muncii aplicabil în materia transferului de întreprinderi și, în special, Directivei 2001/23/CE și dispozițiilor naționale de transpunere a acesteia”, mai ales în ceea ce privește „dispozițiile privind menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul schimbării angajatorului în urma transferului convențional al întreprinderii”;

               —

               constatarea faptului că oferta depusă de Città di Roma Metronotte Srl aduce atingere în mod obiectiv principiului egalității de tratament și al concurenței și, prin urmare, e contrară dispozițiilor Regulamentului delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii în care, la considerentul (41), se precizează că „[s]copul procedurilor de atribuire a contractelor este acela de a satisface nevoile instituțiilor în cele mai bune condiții posibile, garantându-se, totodată, egalitatea accesului la contracte publice și respectarea principiilor transparenței și nediscriminării”;

               —

               în consecință, anularea atribuirii efectuate în favoarea societății Città di Roma Metronotte Srl și a contractului eventual încheiat cu aceasta din urmă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la repararea prejudiciului.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei de atribuire adoptate de Reprezentanța Comisiei Europene în Italia, no. ARES (2013) 2936015 din 27 august 2013, având ca obiect „PO/2013-11-SEC/ROM — Licitație interinstituțională referitoare la servicii de pază și securitate și de recepție la Casele Uniunii Europene din Roma și din Milano, Italia — Lotul 1 RCE și UIPE din Roma” și de respingere a ofertei reclamantei
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea regulilor din cererea de ofertă și a principiului egalității de tratament.

                           —

                           Se susține, în această privință, că regulile din cererea de ofertă prevedeau că adjudecatara serviciului ar fi trebuit să preia personalul, angajând agenții de pază acreditați care lucrau pentru întreprinderea prezentă anterior pe același sit. Adjudecatara a refuzat însă să preia personalul. Se susține de asemenea că

                           —

                           confirmând implicit atribuirea, pârâta a săvârșit o încălcare a principiului egalității de tratament care stă la baza elaborării și a aplicării imparțiale a unor reguli ale cererii de ofertă clare și uniforme pentru toți participanții.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea Regulamentului (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei Europene.

                           —

                           Se susține în această privință încălcarea principiului consacrat la articolul 2 din regulamentul menționat al garantării egalității de tratament a ofertanților, precum și a principiilor care sunt înscrise în directiva menționată și au ca obiect asigurarea respectării transparenței și a concurenței, în plus față de respectarea dispozițiilor aplicabile în materia protecției muncii și că

                           —

                           numai nerespectarea regulilor din cererea de ofertă, a convenției colective și a principiilor comunitare și naționale care garantează protecția lucrătorilor, pe care ceilalți ofertanți le-au respectat, a permis adjudecatarei să formuleze o ofertă mai avantajoasă economic.


title: Cauza T-206/17: Acțiune introdusă la 3 aprilie 2017 – Argus Security Projects/Comisia și EUBAM

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/33

         Acțiune introdusă la 3 aprilie 2017 – Argus Security Projects/Comisia și EUBAM
   (Cauza T-206/17)
   (2017/C 195/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Cipru) (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană, Misiunea Uniunii Europene de asistență la frontieră în Libia (EUBAM)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei EUBAM Libia din 24 ianuarie 2017 care înlocuiește decizia inițială din 16 februarie 2014 de a nu reține oferta prezentată de societatea Argus în cadrul cererii de ofertă privind prestarea de servicii de securitate în cadrul misiunii de asistență a Uniunii Europene pentru gestionarea integrată a frontierelor în Libia (contractul EUBAM-13-020) și de a atribui contractul societății Garda;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 110 din Regulamentul nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1), a normelor stabilite în documentele contractului pentru atribuirea contractului, în special punctele 4.1 și 12.1 din instrucțiunile ofertanților, și a principiilor egalității de tratament a ofertanților și nediscriminării. Acest motiv se împarte în trei aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe lipsa mobilizării mijloacelor tehnice și operaționale conforme termenilor contractului;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe lipsa mobilizării mijloacelor umane conforme termenilor contractului;

                           —

                           al treilea aspect, întemeiat pe caracterul artificial al planului de mobilizare și pe luarea în considerare a experienței anterioare a ofertanților în medii ostile.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe modificarea substanțială a condițiilor inițiale ale contractului și pe încălcarea principiului egalității de tratament. Acest motiv se împarte în două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe evaluarea mijloacelor umane;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe evaluarea mijloacelor tehnice și a planului de mobilizare.


title: Cauza T-301/09: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2012 — IG Communications/OAPI — Citigroup și Citibank (CITIGATE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CITIGATE — Mărci naționale și comunitare verbale și figurative anterioare care conțin elementul «citi» — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Familie de mărci — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Profit necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/12

         Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2012 — IG Communications/OAPI — Citigroup și Citibank (CITIGATE)
   (Cauza T-301/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CITIGATE - Mărci naționale și comunitare verbale și figurative anterioare care conțin elementul «citi» - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Familie de mărci - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Profit necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 343/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: IG Communications Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: M. Edenborough, QC, și R. Beard, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Citigroup, Inc (New York, New York, Statele Unite) și Citibank, NA (New York) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard, A. Renck, avocați, și H. O Neill, solicitor, ulterior V. von Bomhard și A. Renck)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 aprilie 2009 (cauza R 821/2005-1) privind o procedură de opoziție între Citigroup, Inc. și Citibank, NA, pe de o parte, și IG Communications Ltd, pe de altă parte.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă IG Communications Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009.


title: Cauza T-812/14: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – BPC Lux 2 și alții/Comisia

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/60

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – BPC Lux 2 și alții/Comisia
   (Cauza T-812/14)
   (2015/C 046/78)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: BPC Lux 2 (Senningerberg, Luxemburg), BPC UKI LP (George Town, Insulele Cayman), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town, Insulele Cayman), Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Statele Unite), Queen Street Fund Ltd (George Town, Insulele Cayman), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town, Insulele Cayman), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town, Insulele Cayman), CSS LLC (Chicago, Statele Unite), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town, Insulele Cayman), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town, Insulele Cayman), EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town, Insulele Cayman), TP Lux HoldCo (Luxemburg, Luxemburg), VR Global Partners LP (George Town, Insulele Cayman), Absalon II Ltd (Dublin, Irlanda), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, Statele Unite), City of New York Group Trust (New York, Statele Unite), Dignity Health (San Francisco, Statele Unite), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Luxemburg, Luxemburg), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin, Irlanda), San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, Statele Unite) (reprezentanți: J. Webber și M. Steenson, Solicitors, și P. Fajardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei nr. SA.39250 a Comisiei din 3 august 2014 de a nu ridica obiecții împotriva unei măsuri notificate de Portugalia în vederea restructurării Banco Espírito Santo (BES) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv: Comisia a săvârșit erori de drept, de fapt și de procedură prin aceea că a omis să examineze în mod corect scenariul contrafactual, în special dacă există capitaluri private care ar permite să se contribuie la restructurarea BES.

                           —

                           Comisia a încălcat numeroase cerințe din Comunicarea privind sectorul bancar fie prin aceea că nu a examinat deloc aspectul dacă a) ajutorul de stat a fost limitat la minimul necesar, b) recurgerea la capitaluri private a fost exploatată pe cât posibil, c) se impunea o excepție de la cerința ca deținătorii de titluri de creanță subordonate să contribuie integral, pentru motivul că acest lucru putea pune în pericol stabilitatea financiară sau să ducă la rezultate disproporționate, iar d) principiul potrivit căruia niciun creditor nu poate fi mai dezavantajat a fost respectat, fie prin aceea că nu și-a motivat aprecierea cu privire la aceste aspecte.

                           —

                           Comisia a omis să examineze scenariul contrafactual și s-a întemeiat, așadar, pe supoziția factuală incorectă potrivit căreia singura soluție care poate înlocui măsurile notificate era lichidarea BES. Aceasta nu a putut ține seama de elementele care atestă disponibilitatea unor capitaluri noi private care ar fi putut reduce ajutorul de stat necesitat de respectivele măsuri.

                           —

                           Comisia avea obligația de a deschide procedura oficială de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE. Întrucât nu a făcut acest lucru, ea a adus atingere drepturilor procedurale pe care dispoziția menționată le recunoaște reclamantelor.

               2.

               Al doilea motiv: Comisia a adus atingere drepturilor procedurale ale reclamantelor prin aceea că a omis să deschidă procedura oficială de investigare.

                           —

                           Notificarea, considerată în mod obiectiv, a ridicat serioase dificultăți de apreciere, atât din perspectiva faptelor, cât și a dreptului.

                           —

                           Examinarea prealabilă a Comisiei, care s-a întins numai pe durata unei duminici, nu se poate să fi fost completă, nici suficientă având în vedere importanța și complexitatea obiectului investigației.

                           —

                           Comisia a avut motive să considere că informația pe care o deținea putea să nu fie fiabilă sau putea, cel puțin, să impună verificări înainte de a deveni astfel.

                           —

                           Comisia a omis să ia în considerare punctele 50-53 din Comunicarea privind sectorul bancar, care prevăd un proces de salvare și de restructurare în două etape pentru situațiile urgente cum este cea a BES.

                           —

                           Comisia avea obligația de a deschide o procedură oficială de investigare. Neîndeplinirea de către Comisie a obligației de a face acest lucru le-a privat pe reclamante, în calitate de părți interesate, de orice posibilitate de a participa la procedură, cu încălcarea drepturilor lor procedurale legitime potrivit articolului 108 alineatul (2) TFUE.


title: Cauza T-657/11: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2012 — Technion și Technion Research & Development Foundation/Comisia ( „Acțiune în anulare — Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare — Scrisoare prin care se anunță intenția Comisiei de a proceda la recuperarea sumelor ajustate în executarea unui contract de finanțare a cercetării — Acte indisociabile de contract — Inadmisibilitate” )

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/10

         Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2012 — Technion și Technion Research & Development Foundation/Comisia
   (Cauza T-657/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare - Scrisoare prin care se anunță intenția Comisiei de a proceda la recuperarea sumelor ajustate în executarea unui contract de finanțare a cercetării - Acte indisociabile de contract - Inadmisibilitate)
   2012/C 319/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Israel) și Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa, Israel) (reprezentanți: D. Grisay și D. Piccininno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Calciu și F. Moro, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 19 octombrie 2011 prin care se anunță emiterea unei note de debit pentru rambursarea unei sume de 97 106,72 euro, corespunzătoare cuantumului sumelor ajustate pentru contractul nr. 034984 (Mosaica), în temeiul concluziilor unui audit financiar referitor, printre altele, la acest contract, încheiat în cadrul celui de al șaselea program-cadru al Comunității Europene pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare, care contribuie la crearea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisbilă.

               2.

               Obligă Technion — Israel Institute of Technology și Technion Research & Development Foundation Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza C-522/11: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 21 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Lecce — Italia) — Procedură penală împotriva lui Abdoul Khadre Mbaye (Articolul 99 din Regulamentul de procedură — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2008/115/CE — Standarde și proceduri comune în materie de returnare a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Reglementare națională care prevede sancțiuni penale pentru șederea ilegală)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/16

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 21 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Lecce — Italia) — Procedură penală împotriva lui Abdoul Khadre Mbaye
   (Cauza C-522/11) (1)

   (Articolul 99 din Regulamentul de procedură - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Standarde și proceduri comune în materie de returnare a resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Reglementare națională care prevede sancțiuni penale pentru șederea ilegală)
   2013/C 156/25
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di pace di Lecce

      Partea din procedura principală

   Abdoul Khadre Mbaye

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Ufficio del Giudice di Pace Lecce — Interpretarea articolului 2 alineatul (2) litera (b), precum și a articolelor 6, 7 și 8 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98) — Legislație națională care prevede o amendă cuprinsă între 5 000 și 10 000 de euro în privința străinului care a intrat ilegal pe teritoriul național sau care s-a aflat în situație de ședere ilegală — Admisibilitatea delictului penal de ședere ilegală — Admisibilitatea, ca sancțiune alternativă amenzii, a expulzării imediate pentru o perioadă de cel puțin cinci ani

      Dispozitivul

               1.

               Resortisanții unor țări terțe urmăriți sau condamnați pentru delictul de ședere ilegală prevăzut de reglementarea unui stat membru nu pot, în considerarea doar a acestui delict de ședere ilegală, să fie exceptați de la domeniul de aplicare al Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, în temeiul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din aceasta.

               2.

               Directiva 2008/115 nu se opune reglementării unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal prin care este sancționată șederea ilegală a resortisanților unor țări terțe cu o pedeapsă cu amenda care poate fi înlocuită cu măsura expulzării, această facultate de înlocuire neputând fi totuși utilizată decât dacă situația persoanei în cauză corespunde uneia dintre cele vizate de articolul 7 alineatul (4) din această directivă.

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza T-57/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 septembrie 2009 — E.ON Ruhrgas și E.ON Földgáz Trade/Comisia ( Acțiune în anulare — Concurență — Concentrare — Decizie de declarare a concentrării compatibilă cu piața comună — Angajamente — Scrisori ale Comisie privind angajamentele — Acte care nu sunt supuse căilor de atac — Inadmisibilitate )

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/64

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 septembrie 2009 — E.ON Ruhrgas și E.ON Földgáz Trade/Comisia
   (Cauza T-57/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Concurență - Concentrare - Decizie de declarare a concentrării compatibilă cu piața comună - Angajamente - Scrisori ale Comisie privind angajamentele - Acte care nu sunt supuse căilor de atac - Inadmisibilitate”)
   2009/C 267/114
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: E.ON Ruhrgas International (Essen, Germania) și E.ON Földgáz Trade Zrt (Budapest, Ungaria) (reprezentanți: G. Wiedemann și T. Lübbig, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bouquet și V. Di Bucci, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor aparent cuprinse în scrisorile Comisiei din 19 decembrie 2006 și din 16 ianuarie 2007 privind angajamentele luate de E.ON Ruhrgas International AG, menționate la articolul 3 din Decizia Comisiei din 21 decembrie 2005, prin care aceasta a declarat o operațiune de concentrare compatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE (Cazul COMP/M.3696 — E.ON/MOL).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               E.ON Ruhrgas International AG și E.ON Földgáz Trade Zrt vor suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comsia Comunităților Europene.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-365/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Association française des entreprises/Ministre des finances et des comptes publics (Trimitere preliminară — Regim fiscal comun aplicabil societăților-mamă și filialelor din state membre diferite — Directiva 2011/96/UE — Prevenirea dublei impuneri — Contribuție suplimentară de 3 % la impozitul pe profit)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/18

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Association française des entreprises/Ministre des finances et des comptes publics
   (Cauza C-365/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Regim fiscal comun aplicabil societăților-mamă și filialelor din state membre diferite - Directiva 2011/96/UE - Prevenirea dublei impuneri - Contribuție suplimentară de 3 % la impozitul pe profit))
   (2017/C 239/24)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Association française des entreprises privées (AFEP), Axa, Compagnie générale des établissements Michelin, Danone, ENGIE, fostă GDF Suez, Eutelsat Communications, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Orange SA, Sanofi SA, Suez Environnement Company, Technip, Total SA, Vivendi, Eurazeo, Safran, Scor SE, Unibail-Rodamco SE, Zodiac Aerospace SA

      Pârât: Ministre des finances et des comptes publics

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/96/UE a Consiliului din 30 noiembrie 2011 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/86/CE a Consiliului din 8 iulie 2014, trebuie interpretat în sensul că această dispoziție se opune unei măsuri fiscale prevăzute de statul membru în care este situată o societate-mamă precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede perceperea unui impozit cu ocazia distribuirii de dividende de către societatea-mamă și a cărui bază de impozitare este constituită din cuantumurile dividendelor distribuite, inclusiv cele provenite de la filialele nerezidente ale acestei societăţi.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza C-600/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Impozitarea dividendelor și a dobânzilor plătite fondurilor de pensii și caselor de pensii — Tratament aplicat dividendelor și dobânzilor plătite instituțiilor nerezidente — Deducerea cheltuielilor de exploatare legate direct de încasarea unui venit sub formă de dividende și de dobânzi — Sarcina probei)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-600/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a capitalurilor - Impozitarea dividendelor și a dobânzilor plătite fondurilor de pensii și caselor de pensii - Tratament aplicat dividendelor și dobânzilor plătite instituțiilor nerezidente - Deducerea cheltuielilor de exploatare legate direct de încasarea unui venit sub formă de dividende și de dobânzi - Sarcina probei)
   2013/C 26/05
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și N. Rouam, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și C. Schillemans, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: M. Pere, agent), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și S. Johannesson, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: H. Walker, agent, asistat de G. Facenna, barrister)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 63 TFUE și a articolului 40 din Acordul privind SEE — Reglementare națională privind impozitarea dividendelor și a dobânzilor plătite fondurilor de pensii și caselor de pensii care rezervă anumite avantaje fiscale numai dividendelor și dobânzilor plătite instituțiilor rezidente

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Republica Federală Germania.

               3.

               Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos, Republica Finlanda, Regatul Suediei și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza C-16/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gyulai Törvényszék (Ungaria) la 13 ianuarie 2012 — HERMES Hitel és Faktor Zrt./Nemzeti Földalapkezelő Szervezet

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gyulai Törvényszék (Ungaria) la 13 ianuarie 2012 — HERMES Hitel és Faktor Zrt./Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
   (Cauza C-16/12)
   2012/C 126/06
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Gyulai Törvényszék

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: HERMES Hitel és Faktor Zrt.

      Pârâtă: Nemzeti Földalapkezelő Szervezet

      Întrebările preliminare

               1.

               Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime, considerate ca principii fundamentale ale dreptului Uniunii, trebuie interpretate în sensul că se opun adoptării de către un stat membru a unei norme de drept care modifică, în detrimentul cocontractantului său, conținutul unui contract pe care acest stat l-a încheiat în calitate de proprietar, întrucât această nouă normă califică obiectul acestui contract drept bun în afara comerțului, ceea ce îl pune pe cocontractantul menționat în imposibilitatea de a valorifica drepturile care decurg din contractul în cauză?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, instanța națională are obligația, în temeiul principiului loialității comunitare consacrat la articolul 4 alineatul (3) TUE și al jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, să înlăture norma de drept național care califică obiectul unui contract drept bun în afara comerțului și să îl califice ea însăși drept bun în comerț, în pofida dispozițiilor contrare ale normei de drept național?