title: Cauza C-154/14 P: Recurs introdus la 2 aprilie 2014 de SKW Stahl-Metallurgie Holding AG și SKW Stahl-Metallurgie GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 23 ianuarie 2014 în cauza T-384/09, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG și SKW Stahl-Metallurgie GmbH/Comisia Europeană

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/20

         Recurs introdus la 2 aprilie 2014 de SKW Stahl-Metallurgie Holding AG și SKW Stahl-Metallurgie GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 23 ianuarie 2014 în cauza T-384/09, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG și SKW Stahl-Metallurgie GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-154/14 P)
   2014/C 159/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: SKW Stahl-Metallurgie Holding AG, SKW Stahl-Metallurgie GmbH (reprezentanți: A. Birnstiel și S. Janka, avocați)

      Cealalte părți din procedură: Gigaset AG, Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               anularea hotărârii atacate în întregime în măsura în care a respins cererile recurentelor și admiterea în totalitate a cererilor formulate în primă instanță;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în parte a hotărârii atacate;

               —

               cu titlu mai subsidiar, reducerea ex aequo et bono a amenzilor aplicate recurentelor potrivit articolului 2 literele (f) și (g) din Decizia Comisiei Europene din 22 iulie 2009;

               —

               cu titlu încă mai subsidiar, anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele invocă în esență patru motive:

               1.

               Hotărârea Tribunalului ar fi afectată de o eroare de drept și ar trebui anulată întrucât nu ar lua în considerare faptul că, în cadrul procedurii de aplicare a amenzii, pârâta ar fi încălcat drepturi procedurale esențiale ale recurentelor, precum dreptul de a fi ascultat. Menținând aprecierea pârâtei, Tribunalul, la rândul său, ar fi încălcat principiul proporționalității și interdicția de apreciere anticipată a probelor.

               2.

               În plus, Tribunalul nu ar fi luat în considerare faptul că, prin decizia și prin amenzile stabilite față de mai multe grupuri de responsabili, pârâta ar fi aplicat în mod eronat articolul 101 TFUE și și-ar fi încălcat obligația de motivare vizată la articolul 296 TFUE, astfel încât Tribunalul, la rândul său, ar fi pronunțat o decizie eronată în drept cu privire la aplicarea noțiunii de unitate economică și cu privire la domeniul de aplicare al obligației legale de motivare.

               3.

               Prin hotărârea pronunțată, Tribunalul ar fi încălcat în plus principiul clarității sancțiunilor și cel al individualizării pedepselor și a sancțiunilor în măsura în care a menținut decizia pârâtei.

               4.

               În cele din urmă, recurentele arată că Tribunalul ar fi considerat, în mod eronat în drept, că argumentația complementară a reclamantelor ar fi nouă și deci inadmisibilă, deși acestea ar fi invocat astfel de motive în cererea introductivă.


title: Cauza T-507/14: Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2016 – Vidmar și alții/Comisia („Răspundere extracontractuală — Aderarea Croației la Uniune — Abrogare anterior aderării a unei reglementări naționale care prevedea crearea profesiei de executor judecătoresc — Prejudiciu suferit de persoanele care au fost numite anterior executori judecătorești — Neadoptarea de către Comisie a măsurilor prin care se urmărește respectarea angajamentelor de aderare — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Articolul 36 din Actul de aderare”)

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/27

         Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2016 – Vidmar și alții/Comisia
   (Cauza T-507/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Aderarea Croației la Uniune - Abrogare anterior aderării a unei reglementări naționale care prevedea crearea profesiei de executor judecătoresc - Prejudiciu suferit de persoanele care au fost numite anterior executori judecătorești - Neadoptarea de către Comisie a măsurilor prin care se urmărește respectarea angajamentelor de aderare - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Articolul 36 din Actul de aderare”))
   (2016/C 118/29)
   Limba de procedură: croata

      Părțile

      Reclamanți: Vedran Vidmar (Zagreb, Croația) și alți 21 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: D. Graf, avocat) și Darko Graf (Zagreb) (reprezentanți: inițial D Graf, ulterior L. Duvnjak, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Ječmenica și G. Wils, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pretins suferit de reclamanți ca urmare a comportamentului ilicit al Comisiei cu ocazia monitorizării respectării angajamentelor de aderare de către Republica Croația

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îi obligă pe domnii Vedran Vidmar și Darko Graf, precum și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-444/11: Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2014 – Gold East Paper și Gold Huasheng Paper/Consiliul ( „Subvenții — Importuri de hârtie cretată de calitate superioară originară din China — Metodologie — Calcularea avantajului — Eroare vădită de apreciere — Specificitate — Perioada de depreciere — Tratamente fiscale preferențiale — Măsuri compensatorii — Prejudiciu — Determinarea marjei de profit — Definiția produsului în cauză — Industria comunitară — Legătură de cauzalitate” )

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/7

         Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2014 – Gold East Paper și Gold Huasheng Paper/Consiliul
   (Cauza T-444/11) (1)

   ((„Subvenții - Importuri de hârtie cretată de calitate superioară originară din China - Metodologie - Calcularea avantajului - Eroare vădită de apreciere - Specificitate - Perioada de depreciere - Tratamente fiscale preferențiale - Măsuri compensatorii - Prejudiciu - Determinarea marjei de profit - Definiția produsului în cauză - Industria comunitară - Legătură de cauzalitate”))
   2014/C 380/08
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd (Jiangsu, China) și Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd (Jiangsu) (reprezentanți: V. Akritidis, Y. Melin și F. Crespo, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat inițial de G. Berrisch, A. Polcyn, avocați, și de N. Chesaites, barrister, ulterior de B. O’Connor, solicitor, și de S. Gubel, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, M. França și A. Stobiecka-Kuik, agenți), Cepifine AISBL (Bruxelles, Belgia), Sappi Europe SA (Bruxelles), Burgo Group SpA (Altavilla Vicentina, Italia) și Lecta SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanţi: L. Ruessmann și W. Berg, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 452/2011 al Consiliului din 6 mai 2011 de instituire a unei taxe antisubvenție definitive asupra importurilor de hârtie cretată de calitate superioară originară din Republica Populară Chineză (JO L 128, p. 18), în măsura în care privește reclamantele.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd și Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene, de Cepifine AISBL, de Sappi Europe SA, de Burgo Group SpA și de Lecta SA.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza C-545/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Comunicații electronice — Directiva 2002/21/CE și Directiva 2002/22/CE — Furnizor de servicii de acces la internet în bandă largă — Impunerea asupra tarifelor serviciilor de acces la Internet în bandă largă a unei obligației de obținere a unei autorizații și de stabilire în funcție de costurile furnizării acestor servicii — Lipsa analizei de piață)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-545/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Comunicații electronice - Directiva 2002/21/CE și Directiva 2002/22/CE - Furnizor de servicii de acces la internet în bandă largă - Impunerea asupra tarifelor serviciilor de acces la Internet în bandă largă a unei obligației de obținere a unei autorizații și de stabilire în funcție de costurile furnizării acestor servicii - Lipsa analizei de piață)
   2010/C 179/11
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și K. Mojzesowicz, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: M. Dowgielewicz și M. Szpunar, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 16 și 17 din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva „serviciul universal”) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213), precum și a articolelor 16 și 27 din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195) — Impunerea către un operator a obligației de obținere a unei autorizații în vederea stabilirii tarifelor cu amănuntul pentru furnizarea serviciilor de acces la internet în bandă largă fără a se fi efectuat o analiză de piață

      Dispozitivul

               1.

               Prin reglementarea prețurilor cu amănuntul pentru accesul la internet în bandă largă fără a efectua în prealabil o analiză a pieței, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 16 și 17 din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva „serviciul universal”), precum și a articolelor 16 și 27 din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 (Directivă-cadru).

               2.

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza T-437/16: Acțiune introdusă la 5 august 2016 – Italia/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/20

         Acțiune introdusă la 5 august 2016 – Italia/Comisia
   (Cauza T-437/16)
   (2016/C 371/22)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AD/322/16 pentru constituirea unei liste de rezervă de 86 de posturi în vederea acoperirii unor posturi vacante de administrator (AD 5 și 7) în sectorul auditului, publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 12 mai 2016, C 171 A;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 263, 264 și 266 TFUE.

                           —

                           Comisia a încălcat autoritatea hotărârii Curții din cauza C-566/10 P, prin care s-au declarat nelegale anunțurile de concurs care limitează la engleză, franceză și germană limbile pe care candidații la concursurile generale ale Uniunii le pot alege ca limba 2.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 342 TFUE și a articolelor 1 și 6 din Regulamentul 1/58 care stabilește regimul lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3)

                           —

                           În această privință, se arată că, prin limitarea la trei limbi a limbilor care pot fi alese ca limba 2 de către candidații la concursurile generale ale Uniunii, Comisia a instituit, în practică, un nou regulament lingvistic al instituțiilor, aducând atingere competenței exclusive a Consiliului în această materie.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 12 CE, a articolului 18 TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 6 alineatul (3) TUE, a articolului 1 alineatul (2) și a articolului 3 din anexa III la Statutul funcționarilor, a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6), a articolului 27 alineatul (2) și a articolului 28 litera (f) din Statutul funcționarilor.

                           —

                           Se arată în această privință că restricția lingvistică instituită de Comisie este discriminatorie întrucât dispozițiile citate se opun să se impună cetățenilor europeni și funcționarilor instituțiilor restricții lingvistice care nu sunt prevăzute în mod general și obiectiv prin regulamentele interne ale instituțiilor avute în vedere la articolul 6 din Regulamentul nr. 1/1958, neadoptate până în prezent, și se opun introducerii unor astfel de limitări în lipsa unui interes specific și motivat al serviciului.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 6 alineatul (3) UE în măsura în care acesta instituie principiul protecției încrederii legitime ca drept fundamental rezultat din tradițiile constituționale comune ale statelor membre.

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia a încălcat încrederea cetățenilor în posibilitatea de a alege ca limbă 2 oricare dintre limbile Uniunii, astfel cum s-a procedat în mod constant până în anul 2007 și astfel cum s-a reafirmat în hotărârea Curții de Justiție din cauza C-566/10 P.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe abuzul de putere și pe încălcarea normelor substanțiale inerente naturii și finalității anunțurilor de concurs.

                           —

                           Se arată în această privință că, prin restrângerea în mod preventiv și generalizat la trei a limbilor care pot fi alese ca limbă 2, Comisia a anticipat în fapt în etapa anunțului și a criteriilor de admitere verificarea competențelor lingvistice ale candidaților, care ar trebui efectuată în schimb în cadrul concursului. Astfel, cunoștințele lingvistice devin determinante în raport cu cunoștințele profesionale.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 18 și a articolului 24 alineatul (4) TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 2 din Regulamentul nr. 1/58 și a articolului 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor.

                           —

                           Se arată în această privință că, prin faptul că s-a prevăzut că cererile de participare trebuie în mod obligatoriu transmise în engleză, în franceză sau în germană și că EPSO transmite în aceeași limbă candidaților comunicările referitoare la desfășurarea concursului, s-a încălcat dreptul cetățenilor europeni de a dialoga în propria limbă cu instituțiile și s-a introdus o discriminare ulterioară a celor care nu au o cunoaștere aprofundată a celor trei limbi.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6) și a articolului 28 litera (f) din Statutul funcționarilor, a articolului 1 alineatul (1) litera (f) din anexa III la Statutul funcționarilor, a articolului 296 alineatul (2) TFUE (lipsa motivării), precum și pe încălcarea principiului proporționalității. Denaturarea faptelor.

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia a motivat restrângerea la cele trei limbi prin cerința ca noii angajați să fie în măsură imediat să comunice în cadrul instituțiilor. Această motivare denaturează faptele întrucât nu rezultă că cele trei limbi în discuție sunt cele mai utilizate pentru comunicarea între diversele grupuri lingvistice din cadrul instituțiilor; respectiva motivare este neproporțională în raport cu restrângerea unui drept fundamental ca cel de a nu fi vizat de discriminări lingvistice.


title: Cauza T-222/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 noiembrie 2008 — Sanatur/OAPI — Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light) ( Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțarea asupra fondului cauzei )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/31

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 noiembrie 2008 — Sanatur/OAPI — Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light)
   (Cauza T-222/08) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțarea asupra fondului cauzei’)
   (2009/C 6/64)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Sanatur GmbH (Singen, Germania) (reprezentant: M. Wiume, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG (Trier, Germania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 martie 2008 (cauza R 1257/2006-1) referitoare la o procedură de opoziție între Sektkellerei Schloss Wachenheim AG și Sanatur GmbH.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta și OAPI să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Avizul C-1/13: Cerere de aviz prezentată de Comisia Europeană în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/2

         Cerere de aviz prezentată de Comisia Europeană în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE
   (Avizul C-1/13)
   (2013/C 226/02)
   Limba de procedură: toate limbile oficiale

      Solicitantă

   Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, A.-M. Rouchaud-Joët, agenți)

      Întrebarea adresată Curții

   Acceptarea aderării unei țări terțe la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii ține de competența exclusivă a Uniunii?


title: Cauza T-207/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 iulie 2015 – National Iranian Tanker Company/Consiliul („Procedură privind măsurile provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare — Înghețarea fondurilor — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni iuris — Evaluare comparativă a intereselor — Lipsa urgenţei”)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/30

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 iulie 2015 – National Iranian Tanker Company/Consiliul
   (Cauza T-207/15 R)
   ((„Procedură privind măsurile provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețarea fondurilor - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni iuris - Evaluare comparativă a intereselor - Lipsa urgenţei”))
   (2015/C 320/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: National Iranian Tanker Company (Teheran, Iran) (reprezentanți: T. de la Mare, QC, M. Lester, J. Pobjoy, barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley și C. Murphy, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: N. Rouam și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei (PESC) 2015/236 a Consiliului din 12 februarie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 39, p. 18) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/230 al Consiliului din 12 februarie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 39, p. 3), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-198/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Regatul Unit) – Invamed Group Ltd și alții/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Secțiunea a XVII-a — Mijloace de transport și echipamente auxiliare — Capitolul 87 — Vehicule terestre, altele decât materialul rulant de cale ferată și tramvai; părți și accesorii ale acestora — Pozițiile 8703 și 8713 — Vehicule cu motor electric alimentat de o baterie — Noțiunea „persoane invalide”)

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/7

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Regatul Unit) – Invamed Group Ltd și alții/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-198/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Secțiunea a XVII-a - Mijloace de transport și echipamente auxiliare - Capitolul 87 - Vehicule terestre, altele decât materialul rulant de cale ferată și tramvai; părți și accesorii ale acestora - Pozițiile 8703 și 8713 - Vehicule cu motor electric alimentat de o baterie - Noțiunea „persoane invalide”))
   (2016/C 260/09)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd și Invacare International SARL

      Pârât: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Dispozitivul

               1)

               Poziția 8713 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004, trebuie să fie interpretată în sensul că:

                           —

                           termenii „pentru invalizi” înseamnă că produsul este destinat numai invalizilor;

                           —

                           faptul că un vehicul poate fi utilizat de persoane care nu sunt invalide nu afectează clasificarea la poziția 8713 din Nomenclatura combinată menționată;

                           —

                           notele explicative la aceeași Nomenclatură combinată nu sunt de natură să modifice conținutul pozițiilor tarifare ale acestei Nomenclaturi combinate.

               2)

               Termenul „invalizi” menționat la poziția 8713 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1810/2004, trebuie să fie interpretat în sensul că desemnează persoanele afectate de o limitare nemarginală a capacității lor de a merge, durata acestei limitări și eventuala prezență a altor limitări ale unor capacități neavând nicio relevanță.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.


title: Cauza T-415/12: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2012 — Xeda International și alții/Comisia

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/34

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2012 — Xeda International și alții/Comisia
   (Cauza T-415/12)
   2012/C 355/72
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Xeda International SA (Saint-Andiol, Franța), Pace International LLC (Washington, Statele Unite) și Decco Iberica Post Cosecha, SAU (Paterna, Spania) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 578/2012 al Comisiei (1) și

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe afirmația că actul contestat este nelegal din cauza unor vădite erori de apreciere. Comisia a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a motivat actul atacat pe baza unor aspecte problematice ipotetice: (i) cei trei metaboliți neidentificați și (ii) produsele prelucrate. În legătură cu aceste aspecte, Comisia a săvârșit de asemenea o eroare de drept prin solicitarea adresată reclamantelor de a face o probatio diabolica, mai exact prin solicitarea prezentării particularităților metaboliților neidentificați din merele depozitate câtă vreme acest lucru este tehnic imposibil și prin solicitarea adresată reclamantelor de a demonstra absența oricărui pericol în ceea ce privește compușii cu risc scăzut găsiți sub Limita de Cuantificare (LOQ) în produsele prelucrate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe afirmația că actul atacat este nelegal din cauza încălcării dreptului la un proces echitabil și a dreptului la apărare. Actul atacat se bazează pe un raport al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) ce a introdus o nouă condiție — prezentarea unei metode analitice validate în întregime — într-o fază foarte înaintată a procedurii de evaluare. Reclamantele au prezentat informațiile solicitate Raportorului, care la rândul său le-a evaluat și a formulat o concluzie potrivit căreia informațiile prezentate sunt suficiente pentru a răspunde aspectelor invocate de EFSA. Cu toate acestea, Comisia a ignorat noile informații. Mai mult, reclamantelor nu le-a fost oferită posibilitatea de a-și expune poziția din cauza interpretării greșite din partea Comisiei a Regulamentului (CE) nr. 33/2008 al Comisiei (2) privind prezentarea de noi informații.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe afirmația că actul atacat este nelegal deoarece nu respectă principiul proporționalității. Chiar dacă s-ar accepta faptul că noile studii nu ar putea fi luate în calcul, Comisia ar fi putut adopta o decizie de includere cu măsuri mai puțin restrictive, precum condiția ca includerea să depindă de existența unor date de confirmare.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 578/2012 al Comisiei din 29 iunie 2012 privind neaprobarea substanței active difenilamină, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare (JO L 171, p. 2).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 33/2008 al Comisiei din 17 ianuarie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința unei proceduri ordinare și a unei proceduri accelerate de evaluare a substanțelor active prevăzute în programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din directiva respectivă, dar care nu au fost incluse în anexa I la aceasta (JO L 15, p. 5).


title: Cauza F-62/09: Acțiune introdusă la 26 iunie 2009 — Strack/Comisia

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/36

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2009 — Strack/Comisia
   (Cauza F-62/09)
   2009/C 193/61
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei prin care a fost respinsă reclamația reclamantului din 27 noiembrie 2009 ca fiind lipsită de obiect, precum și cererea de despăgubiri a acestuia

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită:

               —

               anularea respingerii implicite de către Comisia Europeană la 8 noiembrie 2008 a cererii reclamantului din 8 mai 2008 și, în măsura necesară în acest scop sau în scopul celui de al patrulea capăt de cerere, anularea de asemenea a deciziei Comisiei din 27 martie 2009 referitoare la reclamația reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor despăgubiri adecvate în valoare de cel puțin 15 000 EUR pentru întârzierile și pentru prejudiciile cauzate prin comportamentul nelegal adoptat până în prezent de Comisie cu privire la procedura de evaluare și de promovare și, de asemenea, prin nepunerea în aplicare, până la introducerea prezentei acțiuni, a hotărârilor pronunțate în cauzele T-85/04 și T-394/04;

               —

               în plus, obligarea pârâtei, în ceea ce privește prejudiciile de aceeași natură cauzate în continuare, la plata unei despăgubiri adecvate în valoare de cel puțin 10 EUR pe zi, începând din ziua următoare introducerii prezentei acțiuni și până în ziua în care hotărârile pronunțate în cauzele T-85/04 și T-394/04 sunt puse în aplicare în mod complet și legal prin finalizarea legală a procedurilor de evaluare și de promovare referitoare la reclamant, care fac obiectul acestor hotărâri, finalizare care, în cazul admiterii celui de al cincilea capăt de cerere, echivalează cu plata întregii despăgubiri;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a unei despăgubiri în valoare de cel puțin 5 000 EUR pentru susținerile false cuprinse în scrisoarea acesteia din 27 martie 2009 și care, depășind simpla respingere a reclamației, au adus atingere onoarei și reputației profesionale a reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei să plătească reclamantului despăgubiri adecvate în valoare de cel puțin 25 000 EUR întrucât, din culpa exclusivă a pârâtei, reclamantul a fost lipsit de posibilitatea de a beneficia de o procedură de evaluare și de promovare desfășurată în mod legal;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-31/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 iunie 2012 — Guittet/Comisia (Funcție publică — Fost funcționar — Asigurări sociale — Accident — Încheierea procedurii de aplicare a articolului 73 din statut — Aplicare în timp a baremului anexat la noua versiune a reglementării privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională — Durata procedurii)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/35

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 iunie 2012 — Guittet/Comisia
   (Cauza F-31/10) (1)

   (Funcție publică - Fost funcționar - Asigurări sociale - Accident - Încheierea procedurii de aplicare a articolului 73 din statut - Aplicare în timp a baremului anexat la noua versiune a reglementării privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională - Durata procedurii)
   2012/C 227/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Christian Guittet (Cannes, Franța) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți, asistați de J.-L. Fagnart, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a încheia procedura inițiată în temeiul articolului 73 din statut prin recunoașterea unui grad de invaliditate permanentă de 64,5 % în favoarea reclamantului și, pe de altă parte, cerere având ca obiect repararea prejudiciului material și moral suferit

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia din 27 iulie 2009 prin care a fost încheiată procedura inițiată în temeiul articolului 73 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene în urma accidentului din 8 decembrie 2003 a cărui victimă a fost domnul Guittet.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata către domnul Guittet a sumei de 2 500 de euro.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Guittet.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010, p. 59.


title: Cauza C-43/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 mai 2014 – Comisia Europeană/Parlamentului European, Consiliului Uniunii Europene. [Acțiune în anulare — Directiva 2011/82/UE — Schimb transfrontalier de informații privind încălcările normelor de circulație care afectează siguranța rutieră — Alegerea temeiului juridic — Articolul 87 alineatul (2) litera (a) TFUE — Articolul 91 TFUE — Menținerea efectelor directivei în caz de anulare]

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 mai 2014 – Comisia Europeană/Parlamentului European, Consiliului Uniunii Europene.
   (Cauza C-43/12) (1)

   ([Acțiune în anulare - Directiva 2011/82/UE - Schimb transfrontalier de informații privind încălcările normelor de circulație care afectează siguranța rutieră - Alegerea temeiului juridic - Articolul 87 alineatul (2) litera (a) TFUE - Articolul 91 TFUE - Menținerea efectelor directivei în caz de anulare])
   2014/C 202/02
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentată de T. van Rijn și de R. Troosters, în calitate de agenți)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentat de F. Drexler, de A. Troupiotis și de K. Zejdová, în calitate de agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentat de J. Monteiro și de E. Karlsson, în calitate de agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâților: Regatul Belgiei (reprezentat de J. C. Halleux și de T. Materne, în calitate de agenți, asistați de S. Rodrigues și de F. Libert, avocaţi), Irlanda (reprezentată de E. Creedon, în calitate de agent, asistată de N. Travers, BL), Ungaria (reprezentată de M. Z. Fehér, de K. Szíjjártó și de K. Molnár, în calitate de agenți), Republica Polonă (reprezentată de B. Majczyna și de M. Szpunar, în calitate de agenți), Republica Slovacă (reprezentată de B. Ricziová, în calitate de agent), Regatul Suediei (reprezentat de A. Falk și de C. Stege, în calitate de agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentat de C. Murrell și de S. Behzadi Spencer, în calitate de agenți, asistate de J. Maurici și de J. Holmes, barristers)

      Obiectul

   Acțiune în anulare – Directiva 2011/82/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 de facilitare a schimbului transfrontalier de informații privind încălcările normelor de circulație care afectează siguranța rutieră (JO L 288, p. 1) – Alegerea temeiului juridic – Înlocuirea temeiului juridic propus în domeniul politicii comune în domeniul transporturilor printr-un altul, care ține de domeniul cooperării polițienești – Obiectivul îmbunătățirii siguranței rutiere – Menținerea efectelor directivei în caz de anulare

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Directiva 2011/82/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 de facilitare a schimbului transfrontalier de informații privind încălcările normelor de circulație care afectează siguranța rutieră.

               2)

               Menține efectele Directivei 2011/82 până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil care nu poate depăși douăsprezece luni de la data pronunțării prezentei hotărâri, a unei noi directive, bazată pe temeiul juridic adecvat, și anume articolul 91 alineatul (1) litera (c) TFUE.

               3)

               Obligă Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               4)

               Regatul Belgiei, Irlanda, Ungaria, Republica Polonă, Republica Slovacă, Regatul Suediei, precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza T-579/12: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2012 — Comisia/Siemens

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/24

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2012 — Comisia/Siemens
   (Cauza T-579/12)
   2013/C 63/50
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Siemens AG (München, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Siemens AG la plata către reclamantă a sumei de 671 234 euro, majorată cu dobânzi la o rată cu 5 % mai mare decât rata de bază prevăzută la articolul 247 din Codul civil german (BGB) de la data introducerii acțiunii;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta arată că, potrivit contractului încheiat cu pârâta, are dreptul să solicite despăgubiri pentru costurile suplimentare aferente retragerii întârziate a echipamentelor puse la dispoziție. O asemenea despăgubire ar trebui plătită și conform legii germane, care este legea aplicabilă contractului, și anume conform articolelor 304, 280 și 286 din Codul civil german.


title: Cauza T-267/10: Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Land Wien/Comisia [ Energie nucleară — Cerere de sesizare a instanței — Acțiune în anulare — Decizie a Comisiei de clasare a unei plângeri referitoare la un proiect de extindere a unor unități ale unei centrale nucleare — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Abținerea Comisiei de a transmite toate documentele solicitate referitoare la acest proiect — Cerințe de formă — Articolul 44 alineatul (1) lit. (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Inadmisibilitate ]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/22

         Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Land Wien/Comisia
   (Cauza T-267/10) (1)

   (Energie nucleară - Cerere de sesizare a instanței - Acțiune în anulare - Decizie a Comisiei de clasare a unei plângeri referitoare la un proiect de extindere a unor unități ale unei centrale nucleare - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Abținerea Comisiei de a transmite toate documentele solicitate referitoare la acest proiect - Cerințe de formă - Articolul 44 alineatul (1) lit. (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Inadmisibilitate)
   2011/C 340/45
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Land Wien (Austria) (reprezentant: W.-G. Schärf, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver, M. Patakia și G. Wilms, agenți)

      Obiectul

   În esență, pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 25 martie 2010 de clasare a plângerii reclamantului referitoare la proiectul de extindere a unităților 3 și 4 ale centralei nucleare din Mochovce (Republica Slovacă) și, pe de altă parte, cerere prin care se urmărește constatarea abținerii de a acționa a Comisiei, în sensul articolului 265 TFUE, în măsura în care nu au fost transmise reclamantului toate documentele solicitate referitoare la acest proiect, cu încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea

               2.

               Obligă Land Wien la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza T-407/09: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2009 — Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft/Comisia

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/32

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2009 — Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft/Comisia
   (Cauza T-407/09)
   2009/C 312/54
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (Neubrandenburg, Germania) (reprezentanți: M. Núñez Müller și J. Dammann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei D/53320 a Comisiei din 29 iulie 2009;

               —

               în subsidiar, constatarea faptului că, încălcând obligațiile care îi revin în temeiul articolului 88 CE și al Regulamentului (CE) nr. 659/1999, Comisia a omis să deschidă procedura oficială de investigare potrivit articolului 88 alineatul (2) CE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă Decizia D/53320 a Comisiei din 29 iulie 2009 privind procedura CP 141/2004 — Germania, potențiale ajutoare în legătură cu privatizarea de locuințe în Neubrandenburg. Prin această decizie, în opinia preliminară exprimată de Comisie, contractele încheiate de reclamantă în cadrul privatizării de locuințe publice în Neubrandenburg care fac obiectul unei acțiuni formulate de reclamantă nu cuprind ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
   În subsidiar, reclamanta solicită să se constate faptul că, încălcând obligațiile care îi revin, Comisia a omis să deschidă procedura oficială de investigare potrivit articolului 88 alineatul (2) CE.
   În susținerea acțiunii în anulare, reclamanta invocă patru motive.
   În primul rând, reclamanta susține că decizia atacată trebuie anulată întrucât Comisia a omis să deschidă procedura oficială de investigare potrivit articolului 88 alineatul (2) CE, deși în cursul fazei preliminare de examinare, deschise ca urmare a acțiunii reclamantei, a fost confruntată cu serioase dificultăți la aprecierea compatibilității măsurilor în litigiu cu piața comună. În al doilea rând, constatând că respectivele contracte în litigiu nu cuprindeau ajutoare de stat, Comisia ar fi încălcat articolul 87 alineatul (1) CE, Comisia ar fi abuzat de puterea sa discreționară. În sfârșit, se invocă faptul că decizia atacată a fost motivată insuficient, încălcându-se articolul 253 CE.
   În susținerea acțiunii în constatarea abținerii de a acționa, formulată în subsidiar, reclamanta invocă trei motive.
   În primul rând, reclamanta susține în această privință că, în pofida invitației formale adresate de aceasta potrivit articolului 232 alineatul (2) CE, Comisia nu a acționat, deși era obligată să deschidă procedura oficială de investigare, ca urmare a dificultăților întâmpinate la aprecierea contractelor în litigiu în cadrul procedurii preliminare de examinare. În al doilea rând, reclamanta susține că, nedeschizând procedura, Comisia a încălcat de asemenea articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1), întrucât în cadrul procedurii preliminare de examinare ar fi existat motive de îndoială cu privire la compatibilitatea contractelor în litigiu cu piața comună. În al treilea rând, reclamanta susține că, inițiind procedura de investigare numai în scopuri dilatorii până la încheierea procedurii paralele dintre reclamantă și beneficiarii ajutorului, pendinte în fața instanțelor naționale, Comisia a încălcat repartizarea competențelor în materie de control al ajutoarelor de stat între Comisie și instanțele naționale, prevăzută la articolele 87 și 88 CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88CE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-121/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – PT Pelita Agung Agrindustri/Consiliul [„Dumping — Importuri de biomotorină originară din Indonezia — Taxă antidumping definitivă — Articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Valoare normală — Costuri de producție”]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/26

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – PT Pelita Agung Agrindustri/Consiliul
   (Cauza T-121/14) (1)

   ([„Dumping - Importuri de biomotorină originară din Indonezia - Taxă antidumping definitivă - Articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Valoare normală - Costuri de producție”])
   (2016/C 392/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonezia) (reprezentanți: F. Graafsma și J. Cornelis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert, ulterior H. Marcos Fraile, agenți, asistați de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: J. F. Brakeland, M. França și A. Stobiecka Kuik, agenți) și European Biodiesel Board (EBB) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Prost și M. S. Dibling, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO 2013, L 315, p. 2), în măsura în care reclamantei i se aplică o taxă antidumping

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 1 și 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia, în măsura în care vizează PT Pelita Agung Agrindustri.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de PT Pelita Agung Agrindustri.

               3)

               Comisia Europeană și European Biodiesel Board (EBB) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 112, 4.4.2014.


title: Cauza T-332/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 martie 2008 — ESN/Comisia Comunităților Europene ( Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă comunitară — Prestare de servicii referitoare la dezvoltarea și la punerea la dispoziție a unor servicii de sprijin pentru serviciul de informare privind cercetarea și dezvoltarea comunitară (CORDIS) — Respingerea ofertei unui ofertant — Principiile egalității de tratament a ofertanților și transparenței — Respectarea criteriilor de atribuire stabilite în caietul de sarcini )

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 martie 2008 — ESN/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-332/03) (1)

   („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă comunitară - Prestare de servicii referitoare la dezvoltarea și la punerea la dispoziție a unor servicii de sprijin pentru serviciul de informare privind cercetarea și dezvoltarea comunitară (CORDIS) - Respingerea ofertei unui ofertant - Principiile egalității de tratament a ofertanților și transparenței - Respectarea criteriilor de atribuire stabilite în caietul de sarcini’)
   (2008/C 107/35)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: European Service Network (ESN) SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: R. Steichen și P.-E. Partsch, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Parpala și E. Manhaeve, agenți)
   Obiectul
   Cerere a reclamantei de anulare a deciziei de atribuire a contractului care face obiectul cererii de ofertă ENTR/02/55 — CORDIS lotul nr. 1 a Comisiei privind dezvoltarea și punerea la dispoziție a unor servicii de sprijin pentru serviciul de informare privind cercetarea și dezvoltarea comunitară (CORDIS)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă European Service Network (ESN) SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 289, 29.11.2003.


title: Cauza C-207/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 30 aprilie 2010 — Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S/Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme, Merck Sharp & Dohme BV

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 30 aprilie 2010 — Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S/Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme, Merck Sharp & Dohme BV
   (Cauza C-207/10)
   2010/C 179/38
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret (Danemarca)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S

      Pârâte: Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme, Merck Sharp & Dohme BV

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 7 alineatul (2) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (1) și jurisprudența aferentă, în special Hotărârile Hoffmann-La Roche (2) (102/77, Rec., p. 1139), Pfizer (3) (1/81, Rec. p. 2913) și Bristol-Myers Squibb și alții (4) (C-427/93, C-429/93 și C-436/93, Rec., p. I-3457), trebuie să fie interpretate în sensul că titularul unei mărci poate invoca aceste prevederi pentru a împiedica societatea comercializatoare a unui importator paralel, care este deținătoarea unei autorizații de comercializare a unui medicament într-un stat membru, să vândă acel medicament care poartă mențiunea că produsul este reambalat de societatea comercializatoare, cu toate că aceasta din urmă a însărcinat o altă societate să realizeze activitatea fizică de reambalare, societatea de reambalare, căreia societatea comercializatoare îi dă instrucțiuni referitoare la achiziționarea și reambalarea produsului, la designul detaliat al ambalajului produsului și la orice alte aspecte legate de produs, și care deține autorizația de reambalare și reamplasează marca pe noul ambalaj în cursul reambalări?

               2.

               Pentru a se răspunde la întrebarea 1), prezintă vreo relevanță faptul că se poate prezuma că utilizatorul final sau consumatorul nu este indus în eroare cu privire la originea produsului și nu va fi determinat să creadă că titularul mărcii este răspunzător pentru reambalare prin intermediul menționării de către importatorul paralel a numelui fabricantului pe ambalaj împreună cu mențiunea, astfel cum a fost descrisă, a entității răspunzătoare pentru reambalare?

               3.

               Pentru a se răspunde la întrebarea 1), prezintă relevanță doar riscul că utilizatorii finali sau consumatorii pot fi induși în eroare prezumând că titularul mărcii este răspunzător pentru reambalare sau, dimpotrivă, sunt relevante și alte aspecte privind titularul mărcii, cum ar fi: a) faptul că entitatea care realizează efectiv achiziționarea și reambalarea și reamplasează marca titularului mărcii pe ambalajele produselor și astfel poate încălca în mod independent drepturile conferite de marcă ale titularului mărcii, încălcare ce se poate datora unor factori pentru care entitatea care a realizat efectiv reambalarea este răspunzătoare, b) faptul că reambalarea afectează starea originară a produsului sau c) faptul că prezentarea produsului reambalat este de așa natură încât se poate prezuma că aduce atingere reputației mărcii sau reputației titularului mărcii?

               4.

               Dacă, atunci când răspunde la întrebarea 3), Curtea decide că este relevant să se țină cont și de faptul că este posibil ca societatea de reambalare să încalce în mod independent drepturile conferite de marcă ale titularului acesteia, se solicită Curții să precizeze dacă prezintă importanță pentru acest răspuns faptul că societatea comercializatoare și cea de reambalare ale importatorului paralel răspund în mod solidar conform legislației naționale pentru încălcarea drepturilor conferite de marcă ale titularului acesteia.

               5.

               Pentru a se răspunde la întrebarea 1), prezintă relevanță faptul că importatorul paralel care deține autorizația de introducere pe piață și care s-a indicat pe sine ca fiind răspunzător pentru activitatea de reambalare, la momentul notificării titularului mărcii și înainte de vânzarea produsului medicamentos reambalat, face parte din același grup de societăți ca și societatea care a realizat efectiv activitatea de reambalare (societate înrudită)?

               6.

               Pentru a se răspunde la întrebarea 1), prezintă relevanță faptul că societatea de reambalare este indicată drept fabricant pe prospect?

      (1)  JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 22.

      (2)  Hotărârea din 23 mai 1978.

      (3)  Hotărârea din 3 decembrie 1981.

      (4)  Hotărârea din 11 iulie 1996.


title: Cauza T-419/13: Ordonanța Tribunalului din 6 mai 2014 – Unión de Almacenistas de Hierros de España/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind două proceduri spaniole în materie de concurență — Respingere implicită a cererii de acces — Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/22

         Ordonanța Tribunalului din 6 mai 2014 – Unión de Almacenistas de Hierros de España/Comisia
   (Cauza T-419/13) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind două proceduri spaniole în materie de concurență - Respingere implicită a cererii de acces - Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”])
   2014/C 202/28
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Spania) (reprezentanţi: A. Creus Carreras, A. Valiente Martin şi C. Maldonado Márquez, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz şi F. Clotuche-Duvieusart, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei prin care se respinge acordarea în favoarea reclamantei a accesului la anumite documente privind corespondența schimbată între Comisie și Comisión Nacional de la Competencia (CNC, Comisia Națională de Concurență Spaniolă) în cadrul a două proceduri naționale deschise de aceasta din urmă.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție.

               3)

               Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Unión de Almacenistas de Hierros de España.

               4)

               Republica Federală Germania și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.


title: Cauza T-566/15: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2016 – Excalibur City/EUIPO – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative MERLIN’S KINDERWELT — Marcă națională verbală anterioară KINDER — Motiv relativ de refuz — Lipsa unei similitudini între semne — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/43

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2016 – Excalibur City/EUIPO – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT)
   (Cauza T-566/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative MERLIN’S KINDERWELT - Marcă națională verbală anterioară KINDER - Motiv relativ de refuz - Lipsa unei similitudini între semne - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 402/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Excalibur City s.r.o (Znojmo, Republica Cehă) (reprezentant: E. Engin-Deniz, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: M. Simandlova și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ferrero SpA (Alba, Italia) (reprezentanţi: L. Ghedina și F. Jacobacci, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 iulie 2015 (cauza R 1617/2014-1) privind o procedură de opoziție între Ferrero și Excalibur City.

      Dispozitivul

               1)

               Reformează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 16 iulie 2015 (cauza R 1617/2014-1) în sensul constatării caracterului fondat al acțiunii formulate de Excalibur City s.r.o. la camera de recurs și, în consecință, al respingerii opoziției.

               2)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Excalibur City.

               3)

               Ferrero SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza F-79/09: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2009 — Schlienger/Comisia

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/66

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2009 — Schlienger/Comisia
   (Cauza F-79/09)
   2009/C 282/126
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marc Schlienger (Muchamiel, Spania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare, pe de o parte, a deciziei AIPN din 15 decembrie 2008, primită la 16 ianuarie 2009, de respingere a cererii reclamantului de recunoaștere drept boală profesională, în sensul articolului 73 din Statutul funcționarilor, a afecțiunii de care suferă și, pe de altă parte, în măsura în care este necesar, cerere de anulare a deciziei din 11 iunie 2009 de respingere a reclamației reclamantului.
   Cerere de daune interese în valoare de 12 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN din 15 decembrie 2008, primită la 16 ianuarie 2009, de respingere a cererii sale de recunoaștere drept boală profesională, în sensul articolului 73 din Statutul funcționarilor, a afecțiunii de care suferă;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 11 iunie 2009 de respingere a reclamației;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei sume de 12 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-517/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spania) la 2 noiembrie 2010 — María Luisa Gómez Cueto/Administración del Estado

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spania) la 2 noiembrie 2010 — María Luisa Gómez Cueto/Administración del Estado
   (Cauza C-517/10)
   ()
   2011/C 30/28
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Canarias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: María Luisa Gómez Cueto

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebările preliminare

               1.

               Dacă Directiva 1999/70/CE (1) a Consiliului din 28 iunie este aplicabilă personalului din administrațiile publice care este legat de aceasta printr-un raport de serviciu public;

               2.

               În caz afirmativ, dacă este contrară dreptului comunitar o lege națională care nu extinde efectele retroactive ale unei norme, prin care sunt puse în aplicare dispozițiile directivei menționate, începând de la data la care această directivă trebuia să fie transpusă în dreptul intern.

      (1)  Directiva privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-620/15: Ordonanța Tribunalului din 17 octombrie 2016 – Orthema Service/EUIPO (Gehen wie auf Wolken) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Gehen wie auf Wolken – Marcă constituită dintr-un slogan publicitar – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/26

      Ordonanța Tribunalului din 17 octombrie 2016 – Orthema Service/EUIPO (Gehen wie auf Wolken)
      (Cauza T-620/15) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Gehen wie auf Wolken - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată”])
      (2016/C 454/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Orthema Service GmbH (Rotkreuz, Elveția) (reprezentant: M. Gail, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 1 septembrie 2015 (cauza R 404/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Gehen wie auf Wolken ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Orthema Service GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 7, 11.1.2016.


title: Cauza T-169/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — Longevity Health Products/OAPI — Hennig Arzneimittel (Cellutrim) ( Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală Cellutrim — Marca națională anterioară Cellidrin — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/46

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — Longevity Health Products/OAPI — Hennig Arzneimittel (Cellutrim)
   (Cauza T-169/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală Cellutrim - Marca națională anterioară Cellidrin - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată’)
   (2009/C 44/81)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Hennig Arzneimittel GmbH & Co. KG (Flörsheim, Germania) (reprezentanți: S. Ziegler, C. Kleiner și F. Dehn, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 martie 2007 (cauza R 1123/2006-1) referitoare la o procedură de declarare a nulității între Celltech Pharma Gmbh & Co. KG, ulterior Hennig Arzneimittel GmbH & Co. KG, pe de o parte și Longevity Health Products, Inc., pe de altă parte
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Longevity Health Products, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-127/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeidshof te Antwerpen (Belgia) la 11 martie 2011 — Aldegonda van den Booren/Rijksdienst voor Pensioenen

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeidshof te Antwerpen (Belgia) la 11 martie 2011 — Aldegonda van den Booren/Rijksdienst voor Pensioenen
   (Cauza C-127/11)
   2011/C 152/27
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Aldegonda van den Booren

      Pârâtă: Rijksdienst voor Pensioenen

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 52 alineatul 1 din Decretul regal din 21 decembrie 1967 pentru reglementarea generală a sistemului de pensii pentru limită de vârstă și de pensii de urmaș pentru lucrători, în temeiul căruia se diminuează o pensie de urmaș, ca urmare a majorării pensiei pentru limită de vârstă primite în temeiul Legii din 31 mai 1956 privind sistemul general al asigurării pentru limită de vârstă, în urma introducerii egalității de tratament între bărbați și femei prin Legea din 25 martie 1985, este compatibil cu dreptul comunitar, în special cu articolul 46a din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității?

               2.

               Articolul 52 alineatul 1 din Decretul regal din 21 decembrie 1967 pentru reglementarea generală a sistemului de pensii pentru limită de vârstă și de pensii de urmaș pentru lucrători este compatibil cu dreptul comunitar, în special cu articolul 10 și cu articolele 39 42 din Tratatul de instituire a Comunității Europene din 25 martie 1957, în cazul în care această dispoziție este interpretată în sensul că o pensie pentru limită de vârstă primită în temeiul Legii din 31 mai 1956 privind sistemul general al asigurării pentru limită de vârstă trebuie considerată o pensie pentru limită de vârstă în sensul acestei dispoziții sau ca un avantaj care o înlocuiește, iar în cazul în care articolul 52 alineatul 1 din Decretul regal din 21 decembrie 1967 pentru reglementarea generală a sistemului de pensii pentru limită de vârstă și de pensii de urmaș pentru lucrători nu este compatibil, trebuie să nu fie aplicat?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26


title: Cauza C-303/14: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 25 iunie 2015 – Comisia Europeană/Republica Polonă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 842/2006 — Formare și certificare — Obligația de notificare — Sancțiuni — Regulamentele (CE) nr. 303/2008, (CE) nr. 304/2008, (CE) nr. 305/2008, (CE) nr. 306/2008, (CE) nr. 307/2008 și (CE) nr. 308/2008]

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/16

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 25 iunie 2015 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-303/14) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 842/2006 - Formare și certificare - Obligația de notificare - Sancțiuni - Regulamentele (CE) nr. 303/2008, (CE) nr. 304/2008, (CE) nr. 305/2008, (CE) nr. 306/2008, (CE) nr. 307/2008 și (CE) nr. 308/2008])
   (2015/C 279/19)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a notificat Comisiei Europene informațiile solicitate privind organismele de certificare a personalului și a societăților comerciale, precum și titlurile certificatelor acordate personalului și societăților comerciale care sunt implicate în activități în legătură cu anumite gaze fluorurate cu efect de seră și nici măsurile naționale referitoare la sancțiunile aplicabile pentru încălcările dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 mai 2006 privind anumite gaze fluorurate cu efect de seră, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (2) și al articolului 13 alineatul (2) din acest regulament, al articolului 12 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 303/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul nr. 842/2006, a cerințelor minime și a condițiilor de recunoaștere reciprocă în vederea certificării societăților comerciale și a personalului în ceea ce privește echipamentele staționare de refrigerare, de climatizare și pentru pompe de căldură care conțin anumite gaze fluorurate cu efect de seră, al articolului 12 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 304/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul nr. 842/2006, a cerințelor minime și a condițiilor de recunoaștere reciprocă pentru certificarea societăților și a personalului în ceea ce privește sistemele staționare de protecție împotriva incendiilor și extinctoarele care conțin anumite gaze fluorurate cu efect de seră, al articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 305/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul nr. 842/2006, a cerințelor minime și a condițiilor pentru recunoașterea reciprocă a certificării personalului însărcinat cu recuperarea anumitor gaze fluorurate cu efect de seră provenite de la instalațiile de distribuție de înaltă tensiune, al articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 306/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul nr. 842/2006, a cerințelor minime și a condițiilor de recunoaștere reciprocă privind certificarea personalului care recuperează anumiți solvenți pe bază de gaze fluorurate cu efect de seră din echipamente, al articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 307/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul nr. 842/2006, a cerințelor minime pentru programele de formare și a condițiilor pentru recunoașterea reciprocă a certificatelor de formare pentru personal, în ceea ce privește sistemele de climatizare ale unor autovehicule care conțin anumite gaze fluorurate cu efect de seră, precum și al articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 308/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul nr. 842/2006, a formularului de notificare a programelor de formare și certificare ale statelor membre.

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza T-838/16: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – BP/FRA

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/38

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – BP/FRA
   (Cauza T-838/16)
   (2017/C 038/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: BP (Viena, Austria) (reprezentant: E. Lazar, avocat)

      Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciilor materiale și morale suferite de reclamant ca urmare a utilizării necorespunzătoare și a divulgării datelor sale cu caracter personal și a mai multor alte nereguli intervenite în cursul procedurilor desfășurate de pârâtă pentru examinarea cererilor reclamantului de acces la documente în conformitate cu Regulamentul nr. 1049/2001 și a cererilor sale de acces la informații în conformitate cu articolul 13 din Regulamentul nr. 45/2001;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciilor materiale și morale suferite de reclamant ca urmare a încălcării mai multor norme care conferă drepturi individuale;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciilor materiale și morale suferite de reclamant ca urmare a acțiunilor nelegale ale pârâtei pe parcursul executării hotărârii din cauza T-658/13P;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral produs reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor despăgubiri materiale;

               —

               obligarea pârâtei la rambursarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant pentru asistența juridică în etapa precontencioasă;

               —

               obligarea pârâtei la plata de dobânzi de întârziere aplicate la sumele eventual acordate;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv în situația în care acțiunea va fi respinsă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe pretinsa încălcare a normelor care conferă drepturi particularilor, inclusiv, printre altele, pe o încălcare a normelor de protecție a datelor cu caracter personal prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 4 alineatul (4) din același regulament și cu normele de punere în aplicare a Regulamentului nr. 1049/2001, pe pretinsa încălcare a articolului 8 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului (CEDO), pe pretinsa încălcare a normelor de protecție a datelor cu caracter personal prevăzute în diferite articole din Regulamentul nr. 45/2001 și în normele de punere în aplicare a Regulamentului nr. 45/2001, și pe pretinsa încălcare a obligației de diligență.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe pretinsa încălcare a obligației de confidențialitate care a avut ca urmare o divulgare a datelor cu caracter personal ale reclamantului către terțe persoane și către presă, pe pretinsul abuz de putere și pe pretinsa lipsă manifestă și gravă de diligență și prudență cu ocazia derulării operațiunilor privind prelucrarea datelor cu caracter personal ale reclamantului.


title: Cauza C-460/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară — Mediu — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană — Directiva 2003/87/CE — Plan de monitorizare — Regulamentul (UE) nr. 601/2012 — Articolul 49 alineatul (1) și punctul 10 din anexa IV — Calcularea emisiilor instalației — Deducerea dioxidului de carbon (CO2) transferat — Excluderea CO2 utilizat în producerea de carbonat de calciu precipitat — Validitatea excluderii]

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-460/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană - Directiva 2003/87/CE - Plan de monitorizare - Regulamentul (UE) nr. 601/2012 - Articolul 49 alineatul (1) și punctul 10 din anexa IV - Calcularea emisiilor instalației - Deducerea dioxidului de carbon (CO2) transferat - Excluderea CO2 utilizat în producerea de carbonat de calciu precipitat - Validitatea excluderii])
   (2017/C 070/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

   Dispozițiile articolului 49 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (UE) nr. 601/2012 al Comisiei din 21 iunie 2012 privind monitorizarea și raportarea emisiilor de gaze cu efect de seră în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și ale punctului 10 B din anexa IV la acest regulament, în condițiile în care includ în mod sistematic în emisiile instalației de calcinare a varului dioxidul de carbon (CO2) transferat către o altă instalație în vederea producerii de carbonat de calciu precipitat, indiferent dacă acest dioxid de carbon este sau nu este eliberat în atmosferă, sunt nevalide.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza C-238/11: Acțiune introdusă la 19 mai 2011 — Republica Franceză/Parlamentul European

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/13

         Acțiune introdusă la 19 mai 2011 — Republica Franceză/Parlamentul European
   (Cauza C-238/11)
   2011/C 226/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și A. Adam, agenți)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea deliberării Parlamentului European din 9 martie 2011 privind calendarul perioadelor de sesiuni ale Parlamentului European pentru anul 2013;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă un motiv unic în susținerea acțiunii sale, întemeiat pe de o parte, pe încălcarea Protocolului nr. 6 privind stabilirea sediilor unor instituții și ale anumitor organe, oficii, agenții și servicii ale Uniunii Europene, anexat la TUE și TFUE, și a Protocolului nr. 3 privind stabilirea sediilor unor instituții și ale anumitor organe, oficii, agenții și servicii ale Uniunii Europene, anexat la Tratatul EA și, pe de altă parte, întemeiat pe nerespectarea Hotărârii Curții din 1 octombrie 1997, Franța/Parlamentul European (C-345/95, Rec., p. I-5235).
   Potrivit guvernului francez, atunci când Parlamentul European a prevăzut că, în 2013, două dintre cele douăsprezece perioade de sesiuni plenare lunare care trebuie să aibă loc în fiecare an la Strasbourg vor fi reduse de la 4 la 2 zile și vor avea loc în aceeași săptămână a lunii octombrie, acesta a încercat să eludeze norma potrivit căreia cele douăsprezece perioade de sesiuni plenare lunare, inclusiv sesiunea bugetară, trebuie să aibă loc la Strasbourg. Deliberarea atacată conduce, în realitate, la eliminarea uneia dintre cele douăsprezece perioade de sesiuni plenare lunare care trebuie să aibă loc în fiecare an la Strasbourg. Astfel, aceasta ar avea drept unic obiectiv diminuarea duratei de prezență a deputaților europeni la sediul Parlamentului European fără a fi motivată printr-o cerință de organizare internă a lucrărilor acestei instituții.


title: Cauzele conexate C-97/13 și C-214/13: Ordonanța Curții (Marea Cameră) din 3 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel București – România) – Silvia Georgiana Câmpean/Administrația FinanțelorPublice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu (C-97/13), Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria/George Ciocoiu (C-214/13) (Trimitere preliminară — Impozite interne — Articolul 110 TFUE — Taxă pe poluare percepută cu ocazia primei înmatriculări a autovehiculelor — Neutralitatea taxei între autovehiculele de ocazie importate și autovehiculele similare care se află deja pe piața națională)

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/16

         Ordonanța Curții (Marea Cameră) din 3 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel București – România) – Silvia Georgiana Câmpean/Administrația FinanțelorPublice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu (C-97/13), Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria/George Ciocoiu (C-214/13)
   (Cauzele conexate C-97/13 și C-214/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Impozite interne - Articolul 110 TFUE - Taxă pe poluare percepută cu ocazia primei înmatriculări a autovehiculelor - Neutralitatea taxei între autovehiculele de ocazie importate și autovehiculele similare care se află deja pe piața națională))
   2014/C 175/19
   Limba de procedură: româna

      Instanțele de trimitere

   Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel București

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Silvia Georgiana Câmpean (C-97/13), Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria (C-214/13)

      Pârâți: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu (C-97/13), George Ciocoiu (C-214/13)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel București – Taxă pentru emisii poluante aplicată autovehiculelor cu ocazia primei lor înmatriculări sau cu ocazia primei transcrieri a dreptului de proprietate – Exceptarea vehiculelor supuse unor taxe anterioare – Posibilitatea, în privința acestor din urmă vehicule, de a beneficia de o recuperare în justiție a taxelor care le-au fost aplicate – Eventuală descurajare a punerii în circulație a vehiculelor de ocazie achiziționate în alte state membre – Compatibilitatea reglementării naționale cu articolul 110 TFUE

      Dispozitivul

   Articolul 110 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unui regim de impozitare precum cel instituit, apoi circumscris de reglementarea națională în discuție în litigiile principale, prin care un stat membru aplică autovehiculelor o taxă pe poluare care este astfel stabilită încât descurajează punerea în circulație, în acest stat membru, a unor vehicule de ocazie cumpărate din alte state membre, fără însă a descuraja cumpărarea unor vehicule de ocazie având aceeași vechime și aceeași uzură de pe piața națională.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.

      JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza T-405/11: Acțiune introdusă la 29 iulie 2011 — Axa Mediterranean/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/40

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2011 — Axa Mediterranean/Comisia
   (Cauza T-405/11)
   2011/C 282/75
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Axa Mediterranean Holding, SA (Palma de Mallorca, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și M. Muñoz de Juan, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și admiterea cererii de probă formulate;

               —

               declararea admisibilității și admiterea motivelor de anulare formulate în această cerere;

               —

               anularea articolului 1 alineatul (1) din decizie, în măsura în care declară că articolul 12 alineatul (5) din TRLIS [Texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (Textul consolidat al Legii privind impozitul pe profit)] conține elemente de ajutor de stat;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (1) din decizie, în măsura în care declară că articolul 12 alineatul (5) din TRLIS conține elemente de ajutor de stat atunci când se aplică achizițiilor de participații care presupun dobândirea controlului;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizie în măsura în care pune în aplicare dispoziția de recuperare în ceea ce privește operațiunile efectuate anterior publicării în JOUE a deciziei finale ce face obiectul prezentei acțiuni;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (1) și, în al doilea rând, a articolului 4 din decizie, în măsura în care se referă la operațiuni efectuate în Mexic și în Turcia, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată din această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune vizează Decizia C(2010) 9566 a Comisiei din 12 ianuarie 2011 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare în societăți străine.
   Motivele și principalele argumente au fost deja invocate în cauza T-399/11, Banco de Santander și Santusa Holding/Comisia.


title: Cauza T-637/15: Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2017 – Alma-The Soul of Italian Wine/EUIPO – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE — Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară VIÑA SOL — Motiv relativ de refuz — Atingere adusă caracterului distinctiv — Lipsa similitudinii semnelor — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/22

         Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2017 – Alma-The Soul of Italian Wine/EUIPO – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)
   (Cauza T-637/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE - Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară VIÑA SOL - Motiv relativ de refuz - Atingere adusă caracterului distinctiv - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 231/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP (Coral Gables, Florida, Statele Unite) (reprezentant: F. Terrano, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Spania) (reprezentant: J. Güell Serra, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 septembrie 2015 (cauza R 356/2015-2), privind o procedură de opoziție între Miguel Torres și Alma-The Soul of Italian Wine

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 3 septembrie 2015 (cauza R 356/2015-2).

               2)

               Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale Alma-The Soul of Italian Wine LLLP.

               3)

               Miguel Torres, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza T-269/13 P: Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2014 – Brune/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Concurs general — Neînscriere pe lista de rezervă — Decizie nouă a Comisiei adoptată în urma unei anulări de către Tribunalul Funcției Publice — Neparticipare la proba orală” )

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/17

         Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2014 – Brune/Comisia
   (Cauza T-269/13 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Concurs general - Neînscriere pe lista de rezervă - Decizie nouă a Comisiei adoptată în urma unei anulări de către Tribunalul Funcției Publice - Neparticipare la proba orală”))
   2014/C 235/22
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Markus Brune (Bonn, Germania) (reprezentant: H. Mannes, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall şi B. Eggers, agenţi)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 21 martie 2013, Brune/Comisia (F-94/11, nepublicată încă în Repertoriu) având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

                  Respinge recursul.

               2)

                  Domnul Markus Brune suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-86/12: Acțiune introdusă la 21 februarie 2012 — Robert Group/OAPI — Hardford (Pierre Robert)

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/32

         Acțiune introdusă la 21 februarie 2012 — Robert Group/OAPI — Hardford (Pierre Robert)
   (Cauza T-86/12)
   2012/C 118/53
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pierre Robert Group AS (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: E. Ullberg și M. Plogell, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hardford AB (Limhamn, Suedia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pronunțate de camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la 7 decembrie 2011 în cauza R 2463/2010-1 și, în consecință, obligarea OAPI să examineze probele depuse de reclamantă în ceea ce privește existența, validitatea și sfera mărcii anterioare;

               —

               sau, cu titlu subsidiar, reformarea deciziei pronunțate de camera întâi de recurs și refuzul înregistrării mărcii comunitare nr. 8541849 „Pierre Robert”; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurilor desfășurate în fața diviziei de opoziție și în fața camerei de recurs a OAPI

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Pierre Robert” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 44 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8541849

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă „Pierre Robert”, înregistrată în Suedia sub numărul 166274, pentru produse din clasele 3, 5 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în întregime opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea normei 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei și a articolului 76 alineatul (8) și a articolului 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs: (i) și-a neglijat dreptul de a examina din oficiu situația de fapt și de a lua în considerare faptele care aparent ar putea afecta rezultatul opoziției; (ii) a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a considerat marca „Pierre Robert” ca fiind o marcă de renume; (iii) a omis să ia în considerare elementele de probă (atașate în anexa 1) în raport cu formularea opoziției; și (iv) nu a acceptat certificatul emis de biroul suedez pentru brevete depus înainte ca divizia de opoziție să își pronunțe decizia


title: Cauza T-235/15: Acțiune introdusă la 15 mai 2015 – Pari Pharma/EMA

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/26

         Acțiune introdusă la 15 mai 2015 – Pari Pharma/EMA
   (Cauza T-235/15)
   (2015/C 221/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Germania) (reprezentanți: M. Epping și W. Rehmann, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei ASK-11351 (Vantobra) a Agenției Europene pentru Medicamente (EMA) din 24 aprilie 2015, în măsura în care aceasta acordă unui terț accesul la Raportul de evaluare al CHMP cu privire la asemănarea VANTOBRA cu Cayston și cu TOBI Podhaler (EMA/CHMP/702525/2014) și la Raportul de evaluare al CHMP cu privire la superioritatea clinică față de TOBI Podhaler (EMA/CHMP/778270/2014), conform Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1);

               —

               obligarea EMA la nedivulgarea documentelor menționate în primul capăt de cerere;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei ASK-11351 (Vantobra) a EMA din 24 aprilie 2015, în măsura în care aceasta acordă unui terț accesul la (i) Raportul de evaluare al CHMP cu privire la superioritatea clinică față de TOBI Podhaler (EMA/CHMP/778270/2014) fără modificări suplimentare la pagina 9 (Toleranța respiratorie superioară a Vantobra față de TOBI Podhaler), la paginile 11, 12 și 14 (Extrapolarea toleranței de la TOBI la Vantobra), la paginile 17-19 (Opinia solicitantei cu privire la întrebarea 1 și evaluarea răspunsului) și la paginile 19-23 (Opinia solicitantei cu privire la întrebarea 2, Evaluarea răspunsului, 3. Concluzie și recomandare), potrivit anexei A 1, și la (ii) Raportul de evaluare al CHMP cu privire la asemănarea VANTOBRA cu Cayston și cu TOBI Podhaler (EMA/CHMP/702525/2014) fără modificări suplimentare la paginile 9 și 10, Secțiunea 2.3 [Indicații terapeutice, 1) Date din studiul pe teren] și la paginile 11 și 12, Secțiunea 2.3 [Indicații terapeutice, 2) Audierea medicilor din centrele de fibroză chistică], potrivit anexei A 2, și obligarea EMA la nedivulgarea documentelor menționate fără modificările care rezultă din anexa A 1 și din anexa A 2; și

               —

               obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv.
   Reclamanta arată că decizia EMA încalcă Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și, prin urmare, încalcă drepturile și libertățile fundamentale ale reclamantei privind viața privată și confidențialitatea, consacrate de articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), de articolul 8 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale din 4 noiembrie 1950 și de articolul 339 TFUE, libertatea sa de a desfășura o activitate comercială, conform articolului 16 din cartă și dreptul său de proprietate legat de proprietatea intelectuală, recunoscut de articolul 17 alineatul (2) din cartă. Reclamanta susține că (i) divulgarea ar permite oricărui concurent să utilizeze pur și simplu datele și informațiile furnizate de reclamantă, cu scopul de a obține o autorizație de comercializare pentru propriul produs cu tobramicină, fără nicio investiție suplimentară, subminând astfel interesele comerciale ale reclamantei, și că (ii) nu există niciun interes public superior care să justifice divulgarea acestor documente.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).