201711170201555732017/C 412/295802017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171004192021Cauza C-580/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 4 octombrie 2017 – Mittetulundusühing Järvelaev/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni (PRIA)
 ---documentbreak--- C4122017RO1910120171004RO0029191202Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 4 octombrie 2017 – Mittetulundusühing Järvelaev/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni (PRIA)
   (Cauza C-580/17)2017/C 412/29Limba de procedură: estona
      Instanța de trimitere

   Riigikohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Mittetulundusühing Järvelaev

      Pârâtă: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

      Întrebările preliminare

            1)

            La recuperarea unei finanțări acordate pentru finanţarea unui proiect în cadrul unei măsuri Leader, în cazul în care subvenţia a fost aprobată la 6 septembrie 2011, ultima rată a fost achitată la 19 noiembrie 2013, încălcarea a fost constatată la 4 decembrie 2014 și decizia de restituire a fost adoptată la 27 ianuarie 2015, în ceea ce privește condiția perenității operațiunii, trebuie aplicat articolul 72 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului (
                  1
               ) sau articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (
                  2
               )? În aceste condiții, temeiul recuperării îl reprezintă articolul 33 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului (
                  3
               ) sau articolul 56 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (
                  4
               )?

            2)

            În cazul în care la prima întrebare se răspunde că este aplicabil Regulamentul nr. 1698/2005, închirierea unui obiect al investiției (o ambarcațiune cu vele), achiziționat prin intermediul unui proiect finanțat prin măsura Leader de către o asociație fără scop patrimonial căreia i-a fost aprobat ajutorul, către o altă asociație fără scop patrimonial care a utilizat ambarcațiunea cu vele pentru aceeași operațiune pentru care beneficiarul a primit ajutorul trebuie considerată ca fiind o modificare importantă, în sensul articolului 72 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1698/2005, care influențează natura sau condițiile de punere în aplicare a operațiunii ori care dă un avantaj nejustificat unei întreprinderi? Organismul plătitor al unui stat membru trebuie să demonstreze în ce constă avantajul în mod concret pentru a fi îndeplinite condițiile creării avantajului nejustificat? În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, avantajul nejustificat poate consta în aceea că utilizatorul de fapt al obiectului investiției nu a obținut finanțarea proiectului în cazul în care a formulat o cerere cu același conținut?

            2a)

            În cazul în care la prima întrebare se răspunde că este aplicabil Regulamentul nr. 1303/2013, închirierea unui obiect al investiției (o ambarcațiune cu vele), achiziționat prin intermediul unui proiect finanțat prin măsura Leader de către o asociație fără scop patrimonial căreia i-a fost aprobat ajutorul, către o altă asociație fără scop patrimonial care a utilizat ambarcațiunea cu vele pentru aceeași operațiune pentru care beneficiarul a primit ajutorul trebuie considerată ca fiind o modificare importantă care afectează natura, obiectivele sau condițiile de realizare ale operaţiunii, în sensul articolului 71 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 1303/2013, care ar determina subminarea obiectivelor inițiale ale acesteia?

            3)

            În cazul în care la prima întrebare se răspunde că este aplicabil Regulamentul nr. 1698/2005, închirierea unui obiect al investiției (o ambarcațiune cu vele), achiziționat prin intermediul unui proiect finanțat prin măsura Leader de către beneficiar, către o altă asociație fără scop patrimonial care a utilizat ambarcațiunea cu vele pentru aceeași operațiune pentru care beneficiarul a primit ajutorul trebuie considerată ca fiind o modificare importantă, în sensul articolului 72 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1698/2005, care rezultă fie dintr-o modificare a naturii proprietății unei infrastructuri, fie din încetarea sau delocalizarea unei activități productive, dacă se ține cont că proprietatea asupra ambarcațiunii cu vele a rămas neschimbată, însă beneficiarul nu mai este posesor direct, ci indirect al ambarcațiunii cu vele, iar veniturile din închiriere înlocuiesc veniturile din prestarea serviciilor descrise în cerere?

            3a)

            În cazul în care la prima întrebare se răspunde că este aplicabil Regulamentul nr. 1303/2013, închirierea unui obiect al investiției (o ambarcațiune cu vele), achiziționat prin intermediul unui proiect finanțat prin măsura Leader de către asociația fără scop patrimonial căreia i-a fost aprobat ajutorul, către o altă asociație fără scop patrimonial care a utilizat ambarcațiunea cu vele pentru aceeași operațiune pentru care beneficiarul a primit ajutorul trebuie considerată ca fiind o modificare a proprietății asupra unui element de infrastructură care dă un avantaj nejustificat unei întreprinderi, în sensul articolului 71 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1303/2013, dacă se ține cont că proprietatea asupra ambarcațiunii cu vele a rămas neschimbată, însă beneficiarul nu mai este posesor direct, ci indirect al ambarcațiunii cu vele, iar veniturile din închiriere înlocuiesc veniturile din prestarea serviciilor descrise în cerere? Organismul plătitor al unui stat membru trebuie să demonstreze în ce constă avantajul în mod concret pentru a fi îndeplinite condițiile existenţei avantajului nejustificat? În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, avantajul nejustificat poate consta în aceea că utilizatorul de fapt al obiectului investiției nu a obținut finanțarea proiectului în cazul în care a formulat o cerere cu același conținut?

            4)

            I se poate impune beneficiarului, prin intermediul unui decret intern care reglementează o măsură Leader, obligația de a păstra obiectul investiției timp de cinci ani, în condiţii mai stricte decât cele prevăzute la articolul 72 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1698/2005 sau prevăzute la articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1303/2013?

            5)

            În cazul unui răspuns negativ la a patra întrebare, sunt compatibile cu articolul 72 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1698/2005 şi, respectiv, cu articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1303/2013 dispozițiile unui decret intern în temeiul cărora beneficiarul unui proiect finanțat este obligat să păstreze obiectul investiției achiziționat pe baza proiectului finanțat pentru minimum cinci ani de la achitarea ultimei rate și să îl utilizeze în conformitate cu obiectivele urmărite, precum și interpretarea acestor dispoziții în sensul că beneficiarul trebuie să utilizeze personal obiectul investiției?

            6)

            Trebuie considerată ca fiind o neregulă, în sensul articolului 33 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1290/2005 şi, respectiv, al articolului 56 din Regulamentul nr. 1306/2013, neîndeplinirea de către beneficiar a unei operațiuni care nu era obligatorie, potrivit unui decret intern care reglementează o măsură Leader, însă pe care beneficiarul a indicat-o în cererea de finanțare în secțiunea „Rezumatul obiectivelor și activităților operațiunii și investiției” și care a constituit un criteriu pe baza căruia cererile au fost evaluate în scopul stabilirii poziţiei în clasament?

            7)

            În cazul unui răspuns pozitiv la a șasea întrebare, recuperarea este nelegală dat fiind că a fost solicitată înaintea expirării termenului de cinci ani de la plata ultimei rate, iar beneficiarul a remediat încălcarea în timpul procedurii judiciare privind recuperarea?

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO 2005, L 277, p. 1, Ediţie specială, 03/vol. 66, p. 101).
   (
         2
      )	Regulamentul (UE) Nr. 1303/2013 al Parlamentului European şi al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 320).
   (
         3
      )	Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 2005, L 209, p. 1, Ediţie specială, 14/vol. 1, p. 193).
   (
         4
      )	Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European şi al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).


201711170221555752017/C 412/152782016CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL201710129911Cauza C-278/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Aachen – Germania) – Procedură penală privind pe Frank Sleutjes [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva 2010/64/UE – Articolul 3 alineatul (1) – Dreptul la interpretare și la traducere în cadrul procedurilor penale – Traducerea unor „documente esențiale” – Noțiunea „documente esențiale” – Ordonanță penală pronunțată în urma unei proceduri unilaterale simplificate și prin care destinatarul acesteia este condamnat la plata unei amenzi pentru o infracțiune minoră]
 ---documentbreak--- C4122017RO910120171012RO00159191Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Aachen – Germania) – Procedură penală privind pe Frank Sleutjes
   (Cauza C-278/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie penală — Directiva 2010/64/UE — Articolul 3 alineatul (1) — Dreptul la interpretare și la traducere în cadrul procedurilor penale — Traducerea unor „documente esențiale” — Noțiunea „documente esențiale” — Ordonanță penală pronunțată în urma unei proceduri unilaterale simplificate și prin care destinatarul acesteia este condamnat la plata unei amenzi pentru o infracțiune minoră]”2017/C 412/15Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landgericht Aachen

      Partea din procedura penală principală

   Frank Sleutjes,

      cu participarea: Staatsanwaltschaft Aachen

      Dispozitivul

   Articolul 3 din Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale trebuie interpretat în sensul că un act precum o ordonanță prevăzută de dreptul național în vederea sancționării infracțiunilor minore și emisă de o instanță la capătul unei proceduri unilaterale simplificate constituie un „document esențial”, în sensul alineatului (1) al acestui articol, a cărui traducere scrisă trebuie asigurată, în conformitate cu cerințele formale consacrate de această dispoziție, persoanelor suspectate sau acuzate care nu înțeleg limba în care se desfășoară procedurile respective pentru a le permite să își exercite dreptul la apărare și pentru a garanta astfel caracterul echitabil al procedurii.
   (
         1
      )	JO C 335, 12.9.2016.


201711170461556072017/C 412/536962017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171009373821Cauza T-696/17: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2017 – Havenbedrijf Antwerpen și Maatschappij van de Brugse Zeehaven/Comisia
 ---documentbreak--- C4122017RO3710120171009RO0053371382Acțiune introdusă la 9 octombrie 2017 – Havenbedrijf Antwerpen și Maatschappij van de Brugse Zeehaven/Comisia
   (Cauza T-696/17)2017/C 412/53Limba de procedură: neerlandeza
      Părțile

      Reclamante: Havenbedrijf Antwerpen NV (Anvers, Belgia) și Maatschappij van de Brugse Zeehaven NV (Zeebrugge, Belgia) (reprezentanți: P. Wytinck, W. Panis și I. Letten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

            —

            declararea acțiunii în anulare ca fiind admisibilă;

            —

            anularea Deciziei C(2017) 5174 final a Comisiei Europene din 27 iulie 2017 privind ajutorul de stat nr. SA.38393 (2016/C, ex 2015/E) pus în aplicare de Belgia – Fiscalitatea porturilor în Belgia;

            —

            cu titlu subsidiar, acordarea unei perioade tranzitorii până la momentul la care Comisia finalizează investigația privind reglementările fiscale aplicabile diferitor porturi din Uniunea Europeană, însă, în orice caz, limitată la un an complet;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 107 TFUE și 296 TFUE

                     —

                     Comisia a încălcat articolul 107 TFUE întrucât a considerat în mod neîntemeiat că există o „piață” pe care autoritățile portuare își oferă serviciile.

                     —

                     Activitățile de bază ale autorităților portuare, respectiv acordarea accesului în port și punerea la dispoziție de terenuri prin atribuirea unor concesiuni publice, sunt prin natura lor activități fără caracter economic. Cel puțin, Comisia nu a motivat în mod suficient concluzia contrară, încălcând articolul 296 TFUE.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE întrucât, în mod eronat, Comisia a clasificat măsura ca fiind selectivă
            Faptul că autoritățile portuare sunt supuse regimului de impozitare a persoanelor juridice nu reprezintă o derogare de la „sistemul de referință”, întrucât impozitul aplicat persoanelor juridice reprezintă, în sine, un sistem de referință. Aplicarea, în cazul autorităților portuare, a regimului de impozitare a persoanelor juridice se explică prin faptul că administrarea porturilor, care fac parte din domeniul public, este o misiune de interes public care nu este supusă impozitului pe profit. Autoritățile portuare furnizează încă, în esență, un serviciu public fără scop lucrativ, conform cerințelor legale și sub control administrativ.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE întrucât derogarea de la sistemul de referință este, în orice caz, nelegală
            Chiar dacă s-ar considera că impozitul pe profit este sistemul belgian de referință (situație care nu se regăsește în speță), neaplicarea acestui sistem în cazul autorităților portuare este justificată. Această concluzie rezultă din coerența globală a sistemului fiscal, precum și din faptul că reclamantele nu se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă cu cea a întreprinderilor supuse impozitului pe profit. În plus, aplicarea în cazul reclamantelor a impozitului pe profit ar avea consecințe dezavantajoase.

            4.

            Al patrulea motiv: cu titlu foarte subsidiar, cerere de acordare a unei perioade tranzitorii până la momentul la care Comisia finalizează investigația privind reglementările fiscale aplicabile diferitor porturi din Uniunea Europeană, limitată, în orice caz, la un an complet

                     —

                     În procedura deschisă împotriva Țărilor de Jos, Comisia a acordat un an complet legiuitorului neerlandez pentru a-și adapta legislația, precum și porturilor în cauză pentru a se pregăti pentru noua situație. Nu există niciun motiv pentru care reclamantelor li se acordă un termen mai scurt în vederea adaptării la noua situație.

                     —

                     Între timp, interzicerea măsurii într-un stat membru, în timp ce porturile din alte state membre pot beneficia încă de aceasta, nu este favorabilă condițiilor de concurență echitabile („level playing field”) între porturi (iar nu între autoritățile portuare). Dimpotrivă, în locul eliminării unei inegalități, tocmai este creată o inegalitate între porturile din diferite state membre.


201711170471556112017/C 412/546992017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171011383921Cauza T-699/17: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2017 – Polonia/Comisia
 ---documentbreak--- C4122017RO3810120171011RO0054381392Acțiune introdusă la 11 octombrie 2017 – Polonia/Comisia
   (Cauza T-699/17)2017/C 412/54Limba de procedură: polona
      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/1442 a Comisiei din 31 iulie 2017 de stabilire a concluziilor privind cele mai bune tehnici disponibile (BAT) pentru instalațiile de ardere de dimensiuni mari, în temeiul Directivei 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului, notificată cu numărul C(2017) 5225;

            —

            obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 16 alineatele (4) și (5) TUE coroborat cu articolul 3 alineatele (2) și (3) din Protocolul (nr. 36) privind dispozițiile tranzitorii anexat la TUE și la TFUE prin adoptarea deciziei atacate pe baza unor modalități greșite de calcul al majorității calificate.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 3 punctele 10 și 13 coroborat cu anexa III la Directiva 2010/75/UE și cu Decizia de punere în aplicare 2012/119/UE, prin stabilirea nivelurilor de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile BAT-AEL pe baza unor date greșite și nereprezentative.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității [articolul 5 alineatul (4) TUE] coroborat cu articolul 191 alineatul (2) TFUE prin stabilirea unor niveluri de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile BAT-AEL prea ridicate care nu sunt adecvate și proporționale pentru realizarea beneficiilor și a scopurilor preconizate, precum și prin absența unei evaluări a impactului deciziei atacate.

            4.

            Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 13 alineatele (4) și (5) coroborat cu articolul 3 punctul 12 din Directiva 2010/75/UE și cu articolul 291 alineatul (2) TFUE prin depășirea competențelor de executare conferite Comisiei prin articolul 13 alineatul (5) din Directiva 2010/75/UE, prin introducerea unei derogări de la aplicarea concluziilor privind BAT pe calea deciziei atacate iar nu pe calea unei modificări a Directivei 2010/75/UE.

            5.

            Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 3 alineatele (3) și (4) din Regulamentul 2011/182, pe un abuz de putere și pe încălcarea principiului bunei administrări întrucât a fost făcută o modificare substanțială proiectului deciziei atacate în ziua în care comitetul prevăzut la articolul 75 din Directiva 2010/75/UE a votat proiectul menționat, fără să fi existat o discuție prealabilă cu privire la acest aspect.


201711170501555842017/C 412/394412016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171023272822Cauza T-441/16: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – Tetra Pharm (1997)/EUIPO – Sebapharma (SeboCalm) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SeboCalm – Marca Uniunii Europene verbală anterioară Sebotherm – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C4122017RO2720120171023RO0039272282Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – Tetra Pharm (1997)/EUIPO – Sebapharma (SeboCalm)
   (Cauza T-441/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SeboCalm — Marca Uniunii Europene verbală anterioară Sebotherm — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2017/C 412/39Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Tetra Pharm (1997) (Tel Aviv, Israel) (reprezentant: A. Gorzkiewicz, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: H. O’Neill și D. Stoyanova-Valchanova, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sebapharma GmbH & Co. KG (Boppard, Germania) (reprezentanți: J. Wald și D. Koal, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 mai 2016 (cauza R 852/2015-1) privind o procedură de opoziție între Sebapharma și Tetra Pharm (1997).

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Tetra Pharm (1997) la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 364, 3.10.2016.


201711170531556132017/C 412/557152017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171011393911Cauza T-715/17: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2017 – Hermann Biederlack/EUIPO (Feeling home)
 ---documentbreak--- C4122017RO3910120171011RO0055391391Acțiune introdusă la 11 octombrie 2017 – Hermann Biederlack/EUIPO (Feeling home)
   (Cauza T-715/17)2017/C 412/55Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Hermann Biederlack GmbH & Co. KG (Greven, Germania) (reprezentant: T. Seifried, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Feeling home” – cererea de înregistrare nr. 15 452 931

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 iunie 2017 în cauza R 252/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 7 litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


201711170451555682017/C 412/406492016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171019282811Cauza T-649/16: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Bernaldo de Quirós/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Repartizare – Transfer intern de pe un post de şef de unitate pe un post de consilier – Interesul serviciului – Abuz de putere – Dreptul de a fi ascultat şi obligaţia de solicitudine – Principiul echivalenţei posturilor”)
 ---documentbreak--- C4122017RO2810120171019RO0040281281Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Bernaldo de Quirós/Comisia
   (Cauza T-649/16) (
         1
      )
   „(„Funcție publică — Funcționari — Repartizare — Transfer intern de pe un post de şef de unitate pe un post de consilier — Interesul serviciului — Abuz de putere — Dreptul de a fi ascultat şi obligaţia de solicitudine — Principiul echivalenţei posturilor”)”2017/C 412/40Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Belén Bernaldo de Quirós (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid, C. Berardis-Kayser și C. Ehrbar, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei Comisiei din 30 noiembrie 2015 privind modificarea repartizării reclamantei, începând cu 1 decembrie 2015, de pe postul de şef al unităţii „Biroul de stagii” din cadrul Direcției „Tineret și sport” aparținând Direcției Generale (DG) „Educație și cultură” pe postul de consilier în cadrul Direcției „Modernizarea învățământului II: politici și programe în domeniul învățământului, inovării, EIT și MSCA” aparținând aceleiași direcții generale.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea

            2)

            O obligă pe doamna Belén Bernaldo de Quirós la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 402, 31.10.2016.


201711170151555512017/C 412/162892016CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171012101011Cauza C-289/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Kamin und Grill Shop GmbH/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV [Trimitere preliminară – Agricultură – Produse ecologice – Sistem de control instituit prin Regulamentul (CE) nr. 834/2007 – Noțiunea „vânzare directă către consumatorul sau utilizatorul final”]
 ---documentbreak--- C4122017RO1010120171012RO0016101101Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Kamin und Grill Shop GmbH/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
   (Cauza C-289/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Agricultură — Produse ecologice — Sistem de control instituit prin Regulamentul (CE) nr. 834/2007 — Noțiunea „vânzare directă către consumatorul sau utilizatorul final”]”2017/C 412/16Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă și recurentă: Kamin und Grill Shop GmbH

      Reclamantă și intimată: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Dispozitivul

   Articolul 28 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului din 28 iunie 2007 privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice, precum și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2092/91 trebuie interpretat în sensul că, pentru ca produsele să fie considerate ca fiind vândute „direct”, în sensul acestei dispoziții, consumatorului sau utilizatorului final, este necesar ca vânzarea să se efectueze atât în prezența operatorului sau a personalului său de vânzări, cât și a consumatorului final.
   (
         1
      )	JO 350, 26.9.2016.


201711170031555412017/C 412/305872017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171005212111Cauza C-587/17 P: Recurs introdus la 5 octombrie 2017 de Regatul Belgiei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 20 iulie 2017 în cauza T-287/16, Belgia/Comisia
 ---documentbreak--- C4122017RO2110120171005RO0030211211Recurs introdus la 5 octombrie 2017 de Regatul Belgiei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 20 iulie 2017 în cauza T-287/16, Belgia/Comisia
   (Cauza C-587/17 P)2017/C 412/30Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurent: Regatul Belgiei (reprezentanți: J.-C. Halleux, M. Jacobs, C. Pochet, agenți, E. Grégoire și J. Mariani, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

            —

            Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 20 iulie 2017 în cauza T-287/16, Belgia/Comisia (EU:T:2017:531);

            —

            anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/417 a Comisiei din 17 martie 2016 (
                  1
               ), în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană cuantumul de 9601619,00 euro (poziția bugetară 6701);

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului declarat, recurentul invocă un motiv unic întemeiat pe o eroare de drept rezultată dintr-o interpretare eronată de către Tribunal a articolului 32 alineatul (8) litera (a) din Regulamentul nr. 1290/2005 (
         2
      ), devenit în esență articolul 54 alineatul (5) litera (c) din Regulamentul nr. 1306/2013 (
         3
      ), atât în ceea ce privește epuizarea căilor de atac interne, cât și diligența impusă de această dispoziție.
   (
         1
      )	Decizia de punere în aplicare (UE) 2016/417 a Comisiei din 17 martie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre din Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2016, L 75, p/ 16, rectificare în JO 2016 L 95, p. 20).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 2005 L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).
   (
         3
      )	Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European Și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549, rectificat prin JO 2016, L 130, p. 13).


201711170371555812017/C 412/416832016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171019292911Cauza T-683/16: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Kuka Systems/EUIPO (MATRIX BODY SHOP) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MATRIX BODY SHOP – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C4122017RO2910120171019RO0041291291Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Kuka Systems/EUIPO (MATRIX BODY SHOP)
   (Cauza T-683/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MATRIX BODY SHOP — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2017/C 412/41Limba de procedură: germana
      Părţile

      Reclamantă: Kuka Systems GmbH (Augsburg, Germania) (reprezentanţi: B. Maneth și C. Huch-Hallwachs, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 iulie 2016 (cauza R 2503/2015-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal MATRIX BODY SHOP ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Kuka Systems GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 410, 7.11.2016.


201711170321555902017/C 412/567162017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171018394022Cauza T-716/17: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2017 – Germanwings/Comisia
 ---documentbreak--- C4122017RO3920120171018RO0056392402Acțiune introdusă la 18 octombrie 2017 – Germanwings/Comisia
   (Cauza T-716/17)2017/C 412/56Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Germanwings GmbH (Köln, Germania) (reprezentanți: A. Martin-Ehlers, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei Comisiei din 29 iulie 2016 (
                  1
               ) privind cazul SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Compensație pentru aeroporturile din Sardinia privind obligațiile de serviciu public (prestarea de servicii de interes public – SIEG), în special:

                     —

                     a articolului 1 alineatul (2) din aceasta, în măsura în care menționează Germanwings GmbH;

                     —

                     a articolului 2 alineatul (1) din aceasta, în măsura în care recuperarea pronunțată vizează Germanwings GmbH, și

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe inexistența elementelor unui ajutor de stat
            Pârâta nu ar fi indicat și nici nu ar fi demonstrat că plata efectuată reclamantei constituie un ajutor de stat. Procedând astfel, pârâta s-ar fi îndepărtat în mod considerabil de la jurisprudență și de la propria practică decizională.

            2.

            Al doilea motiv: chiar dacă ar exista un ajutor de stat, acesta nu afectează schimburile între statele membre și nu conduce la denaturarea concurenței.
            Pârâta nu a motivat suficient că pretinsul ajutor ar afecta schimburile dintre statele membre și concurența. În subsidiar, reclamanta susține că ar exista un ajutor de minimus în sensul articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1998/2006 (
                  2
               ).

      (
         1
      )	Decizia (UE) 2017/1861 a Comisiei din 29 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Italia – Compensație pentru aeroporturile din Sardinia privind obligațiile de serviciu public (SIEG) [notificată cu numărul C(2016) 4862] (JO 2017 L 268, p. 1).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de minimis (JO 2006 L 379, p. 5, Ediție specială, 08/vol. 5, p. 96).


201711170511556002017/C 412/426862016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171019293022Cauza T-686/16 P: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Possanzini/Frontex („Recurs – Funcție publică – Agenți temporari – Procedura de evaluare din 2009 – Competențele validatorului – Modificarea evaluării inițiale a evaluatorului de către validator – Întrunire de concertare prealabilă între validator și evaluator – Încălcarea normelor fundamentale de procedură – Examinare din oficiu)
 ---documentbreak--- C4122017RO2920120171019RO0042292302Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Possanzini/Frontex
   (Cauza T-686/16 P) (
         1
      )
   „(„Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Procedura de evaluare din 2009 — Competențele validatorului — Modificarea evaluării inițiale a evaluatorului de către validator — Întrunire de concertare prealabilă între validator și evaluator — Încălcarea normelor fundamentale de procedură — Examinare din oficiu)”2017/C 412/42Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurent: Daniele Possanzini (Pisa, Italia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (Frontex) (reprezentanți: H. Caniard și S. Drew, agenți, asistați de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 18 iulie 2016, Possanzini/Comisia (F-68/15, EU:F:2016:150), și având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

            Domnul Daniele Possanzini suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (Frontex) în cadrul prezentei proceduri.

      (
         1
      )	JO C 428, 21.11.2016.


201711170401556052017/C 412/572272017TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171016404011Cauza T-227/17: Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2017 – Falmouth University/Comisia
 ---documentbreak--- C4122017RO4010120171016RO0057401401Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2017 – Falmouth University/Comisia
   (Cauza T-227/17) (
         1
      )2017/C 412/57Limba de procedură: englezaPreședintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza T-705/16 P: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – WQ (*)/Parlamentul („Recurs – Funcție publică – Funcționari – Procedură de certificare – Exercițiul 2014 – Neînscriere pe lista funcționarilor selecționați pentru a participa la programul de formare – Egalitate de tratament – Articolul 165 TFUE – Excepție de nelegalitate”)

text:
201711170441556062017/C 412/437052016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171019303011Cauza T-705/16 P: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 –  (
         *1
      )/Parlamentul („Recurs – Funcție publică – Funcționari – Procedură de certificare – Exercițiul 2014 – Neînscriere pe lista funcționarilor selecționați pentru a participa la programul de formare – Egalitate de tratament – Articolul 165 TFUE – Excepție de nelegalitate”)
   (
         *1
      )	Informații șterse în contextul cadrului legal de protecție cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal.
 ---documentbreak--- C4122017RO3010120171019RO0043301301Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 –  (
         *1
      )/Parlamentul
   (Cauza T-705/16 P) (
         1
      )
   „(„Recurs — Funcție publică — Funcționari — Procedură de certificare — Exercițiul 2014 — Neînscriere pe lista funcționarilor selecționați pentru a participa la programul de formare — Egalitate de tratament — Articolul 165 TFUE — Excepție de nelegalitate”)”2017/C 412/43Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurent: (
         *1
      ) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: D. Nessaf și M. Ecker, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 21 iulie 2016,  (
         *1
      )/Parlamentul (F-1/16, EU:F:2016:171), și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

             (
                  *1
               ) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European în cadrul prezentei proceduri.

      (
         *1
      )	Informații șterse în contextul cadrului legal de protecție cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal.
   (
         1
      )	JO C 454, 5.12.2016.


201711170111555602017/C 412/315942017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171013212222Cauza C-594/17: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
 ---documentbreak--- C4122017RO2120120171013RO0031212222Acțiune introdusă la 13 octombrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-594/17)2017/C 412/31Limba de procedură: slovena
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, G. von Rintelen și M. Žebre)

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

            —

            constatarea faptului că Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2011/85/UE a Consiliului din 8 noiembrie 2011 privind cerințele referitoare la cadrele bugetare ale statelor membre (JO 2011, L 306, p. 41), prin neadoptarea până la 31 decembrie 2013 a tuturor actelor cu putere de lege şi actelor administrative necesare pentru a se conforma directivei sau, în orice caz, prin faptul că nu a comunicat dispozițiile menționate Comisiei;

            —

            obligarea Republicii Slovenia, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități de EUR 7099,20 pe zi, începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză;

            —

            obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2011/85/UE a Consiliului din 8 noiembrie 2011 privind cerințele referitoare la cadrele bugetare ale statelor membre, Republica Slovenia ar fi trebuit să adopte și să comunice, până la 31 decembrie 2013, toate actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma directivei. Având în vedere că Republica Slovenia nu a comunicat Comisiei, înainte de expirarea acestui termen, realizarea transpunerii tuturor dispozițiilor directivei menționate anterior, Comisia a decis introducerea unei acțiuni în fața Curții.
   Prin intermediul acțiunii sale, Comisia solicită Curții obligarea Republicii Slovenia la plata unei penalități de EUR 7099,20 pe zi. Pentru calcularea acestui cuantum, Comisia a luat în considerare gravitatea și durata încălcării dreptului Uniunii, precum și efectul disuasiv în legătură cu capacitatea de plată a statului membru respectiv, și anume Republica Slovenia.


201711170411555962017/C 412/448102016TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171023313111Cauza T-810/16: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – Barmenia Krankenversicherung/EUIPO (Mediline) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Mediline – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C4122017RO3110120171023RO0044311311Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – Barmenia Krankenversicherung/EUIPO (Mediline)
   (Cauza T-810/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Mediline — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001]”]”2017/C 412/44Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Barmenia Krankenversicherung AG (Wuppertal, Germania) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 8 septembrie 2016 (cauza R 2437/2015-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Mediline ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Barmenia Krankenversicherung AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 22, 23.1.2017.


201711170231555532017/C 412/174042016CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171012101122Cauza C-404/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Lombard Ingatlan Lízing Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság [Trimitere preliminară – TVA – Directiva 2006/112/CE – Articolul 90 alineatul (1) – Efect direct – Bază de impozitare – Reducere în cazul anulării sau al refuzului – Reducere în caz de neplată totală sau parțială – Distincție – Contract de leasing financiar reziliat pentru neplata ratelor de leasing]
 ---documentbreak--- C4122017RO1020120171012RO0017102112Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Lombard Ingatlan Lízing Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Cauza C-404/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 90 alineatul (1) — Efect direct — Bază de impozitare — Reducere în cazul anulării sau al refuzului — Reducere în caz de neplată totală sau parțială — Distincție — Contract de leasing financiar reziliat pentru neplata ratelor de leasing]”2017/C 412/17Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lombard Ingatlan Lízing Zrt.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Dispozitivul

            1)

            Noțiunile „anulare” și „refuz” prevăzute la articolul 90 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretate în sensul că includ situația în care, în contextul unui contract de leasing financiar cu transferul obligatoriu al dreptului de proprietate, locatorul nu mai poate solicita locatarului plata ratei de leasing întrucât a reziliat contractul de leasing financiar pentru neexecutarea acestuia de către locatar.

            2)

            În cazul în care un contract de leasing financiar a încetat definitiv din cauza neplății ratelor datorate de locatar, locatorul poate invoca articolul 90 alineatul (1) din Directiva 2006/112 în fața unui stat membru pentru a obține reducerea bazei de impozitare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată chiar dacă dreptul național aplicabil, pe de o parte, califică un asemenea caz drept „neplată”, în sensul alineatului (2) al acestui articol, și, pe de altă parte, nu permite o reducere a bazei de impozitare în cazul neplății.

      (
         1
      )	JO C 364, 3.10.2016.


201711170311555892017/C 412/327122014TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171023232311Cauza T-712/14: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – CEAHR/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Abuz de poziție dominantă – Sistem de reparare selectivă – Refuzul producătorilor de ceasuri elvețiene de a furniza piese de schimb ceasornicarilor-reparatori independenți – Piața primară și piața postvânzare – Eliminarea oricărei concurențe efective – Decizie de respingere a unei plângeri”)
 ---documentbreak--- C4122017RO2310120171023RO0032231231Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2017 – CEAHR/Comisia
   (Cauza T-712/14) (
         1
      )
   „(„Concurență — Înțelegeri — Abuz de poziție dominantă — Sistem de reparare selectivă — Refuzul producătorilor de ceasuri elvețiene de a furniza piese de schimb ceasornicarilor-reparatori independenți — Piața primară și piața postvânzare — Eliminarea oricărei concurențe efective — Decizie de respingere a unei plângeri”)”2017/C 412/32Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial P. Mathijsen și P. Dyrberg, ulterior M. Sánchez Rydelski și în final P. Benczek, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Ronkes Agerbeek, M. Farley și C. Urraca Caviedes, ulterior A. Dawes, F. Ronkes Agerbeek și J. Norris-Usher, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA (Paris, Franța) (reprezentanți: C. Froitzheim, avocat, și R. Subiotto, QC), Rolex, SA (Geneva, Elveția) (reprezentant: M. Araujo Boyd, avocat) și The Swatch Group SA (Neuchâtel, Elveția) (reprezentanți: inițial A. Israel și M. Jakobs, ulterior A. Israel și J. Lang, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2014) 5462 final a Comisiei din 29 iulie 2014, prin care Comisia a respins plângerea formulată de reclamantă cu privire la pretinse încălcări ale articolelor 101 și 102 TFUE (cauza AT.39097– Reparare de ceasuri)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 7, 12.1.2015.


201711170131555462017/C 412/094132015CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL201710105511Cauza C-413/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – Elaine Farrell/Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule – Directiva 90/232/CEE – Articolul 1 – Răspunderea pentru vătămarea corporală a tuturor pasagerilor, alții decât conducătorul auto – Asigurare obligatorie – Efect direct – Directiva 84/5/CEE – Articolul 1 alineatul (4) – Organism însărcinat cu despăgubirea pentru pagubele materiale sau corporale provocate de un vehicul neidentificat sau neasigurat – Posibilitatea de a invoca o directivă împotriva unui stat – Condițiile în care un organism de drept privat poate fi considerat o emanație a statului și i se pot opune dispozițiile unei directive care sunt susceptibile să aibă efect direct]
 ---documentbreak--- C4122017RO510120171010RO00095151Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – Elaine Farrell/Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   (Cauza C-413/15) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Directiva 90/232/CEE — Articolul 1 — Răspunderea pentru vătămarea corporală a tuturor pasagerilor, alții decât conducătorul auto — Asigurare obligatorie — Efect direct — Directiva 84/5/CEE — Articolul 1 alineatul (4) — Organism însărcinat cu despăgubirea pentru pagubele materiale sau corporale provocate de un vehicul neidentificat sau neasigurat — Posibilitatea de a invoca o directivă împotriva unui stat — Condițiile în care un organism de drept privat poate fi considerat o emanație a statului și i se pot opune dispozițiile unei directive care sunt susceptibile să aibă efect direct]”2017/C 412/09Limba de procedură: engleza
      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elaine Farrell

      Pârâți: Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 288 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu exclude, în sine, ca unei entități care nu îndeplinește toate caracteristicile enunțate la punctul 20 din Hotărârea din 12 iulie 1990, Foster și alții (C-188/89, EU:C:1990:313), coroborate cu cele care figurează la punctul 18 din aceeași hotărâre, să i se poată opune dispozițiile unei directive care sunt susceptibile să aibă efect direct.

            2)

            Unui organism de drept privat căruia i-a fost încredințată de un stat membru o misiune de interes public, precum cea inerentă obligației impuse statelor membre de articolul 1 alineatul (4) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, astfel cum a fost modificată prin A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990, și care, în acest scop, dispune, în temeiul legii, de puteri exorbitante, precum puterea de a impune asigurătorilor care exercită o activitate de asigurare auto pe teritoriul statului membru în cauză să se afilieze la el și să îl finanțeze, i se pot opune dispoziții ale unei directive care sunt susceptibile să aibă efect direct.

      (
         1
      )	JO C 320, 28.9.2015.


201711170171555522017/C 412/182242017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170427111111Cauza C-224/17 P: Recurs introdus la 27 aprilie 2017 de Hernández Zamora, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 17 februarie 2017 în cauza T-369/15, Hernández Zamora, SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
 ---documentbreak--- C4122017RO1110120170427RO0018111111Recurs introdus la 27 aprilie 2017 de Hernández Zamora, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 17 februarie 2017 în cauza T-369/15, Hernández Zamora, SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-224/17 P)2017/C 412/18Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Hernández Zamora, SA (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, abogado)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Rosen Tantau KG
   Prin Ordonanţa din 19 octombrie 2017, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a declarat recursul inadmisibil.


201711170561555852017/C 412/3372015TC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20171019232422Cauza T-7/15: Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Leopard/EUIPO – Smart Market (LEOPARD true racing) {„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LEOPARD true racing – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară CASA Y JARDIN – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”}
 ---documentbreak--- C4122017RO2320120171019RO0033232242Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2017 – Leopard/EUIPO – Smart Market (LEOPARD true racing)
   (Cauza T-7/15) (
         1
      )
   „{„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LEOPARD true racing — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară CASA Y JARDIN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”}”2017/C 412/33Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Leopard SA (Howald, Luxemburg) (reprezentant: P. Lê Dai, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Smart Market, SLU (Alcantarilla, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 2 octombrie 2014 (cauza R 1866/2013-1) privind o procedură de opoziție între Smart Market și Leopard

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Leopard SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 81, 9.3.2015.


201711170061555552017/C 412/105012015CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL201710116611Cauza C-501/15 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 octombrie 2017 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Cactus SA, Isabel Del Rio Rodríguez [Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Marcă figurativă care cuprinde elementele verbale „CACTUS OF PEACE CACTUS DE LA PAZ” – Opoziția titularului mărcilor verbală și figurativă ale Uniunii Europene care cuprind elementul verbal „Cactus” – Clasificarea de la Nisa – Articolul 28 – Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) – Utilizare serioasă a mărcii sub o formă abreviată]
 ---documentbreak--- C4122017RO610120171011RO00106161Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 octombrie 2017 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Cactus SA, Isabel Del Rio Rodríguez
   (Cauza C-501/15 P) (
         1
      )
   „[Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Marcă figurativă care cuprinde elementele verbale „CACTUS OF PEACE CACTUS DE LA PAZ” — Opoziția titularului mărcilor verbală și figurativă ale Uniunii Europene care cuprind elementul verbal „Cactus” — Clasificarea de la Nisa — Articolul 28 — Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) — Utilizare serioasă a mărcii sub o formă abreviată]”2017/C 412/10Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Celelalte părți din procedură: Cactus SA (reprezentant: K. Manhaeve, avocat), Isabel Del Rio Rodríguez

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

            Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 414, 14.12.2015.


201711170101555452017/C 412/192352017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170505111222Cauza C-235/17: Acțiune introdusă la 5 mai 2017 – Comisia Europeană/Ungaria
 ---documentbreak--- C4122017RO1120120170505RO0019112122Acțiune introdusă la 5 mai 2017 – Comisia Europeană/Ungaria
   (Cauza C-235/17)2017/C 412/19Limba de procedură: maghiara
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Malferrari și Havas L., agenți)

      Pârâtă: Ungaria

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

            —

            declararea faptului că Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 49 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în măsura în care a adoptat o legislație de eliminare a dreptului de uzufruct asupra terenurilor arabile, și.

            —

            obligarea Ungariei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit Comisiei, legislația maghiară în cauză – care restrânge în mod vădit disproporționat drepturile de uzufruct asupra terenurilor agricole și forestiere – este incompatibilă cu obligațiile care revin Ungariei în temeiul articolelor 49 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
   Eliminarea drepturilor de uzufruct pe cale legislativă constituie o restricție privind libertatea de stabilire garantată de articolul 49 TFUE. Acest lucru este valabil mai ales pentru că eliminarea dreptului de uzufruct a făcut imposibilă sau excesiv de dificilă pentru titularii acestor drepturi, înființarea un sediu secundar în Ungaria (sau dobândirea unui titlu care să le permită utilizarea terenurilor arabile) pentru a-și exercita activitățile pe teritoriul acesteia și de a favoriza, astfel, întrepătrunderea economică și socială în interiorul Uniunii în domeniul activităților independente. În opinia Comisiei, eliminarea drepturilor de uzufruct pe cale legislativă poate să îngreuneze sau să facă mai puțin atractivă exercitarea libertății de stabilire.
   Legislația maghiară încalcă, de asemenea, libera circulație a capitalurilor, deoarece, în ceea ce privește efectele sale, aceasta creează obstacole și restricții asupra investițiilor în bunurile imobile situate în Ungaria, efectuate de persoane care nu sunt cetățeni maghiari. Legislația are ca efect diminuarea valorii drepturilor de uzufruct existente, ceea ce constituie, de asemenea, o restricție privind libera circulație a capitalurilor.
   Legislația maghiară implică o discriminare indirectă, aplicată în detrimentul cetățenilor Uniunii care nu sunt maghiari.
   Restricția libertăților menționată nu este justificată nici pentru motivele prevăzute de tratat, nici pentru alte motive pe care guvernul maghiar le-a invocat în timpul procedurii.
   În special, Comisia nu poate accepta argumentul guvernului conform căruia restricția ar fi necesară în vederea regularizării unei situații nelegale. Comisia consideră inadmisibilă prezumția generală – neverificată într-o situație concretă – conform căreia orice contract de uzufruct încheiat de un străin asupra unor terenuri arabile situate în Ungaria este nul și nelegal din cauza constituirii uzufructului. În plus, nu se admite nici argumentul conform căruia pentru fiecare contract de uzufruct, nelegalitatea poate decurge din lipsa autorizației de schimb valutar impusă de dispozițiile în vigoare înainte de anul 2002.
   Restricția introdusă de legislația maghiară nu îndeplinește cerința proporționalității, deoarece nu este adecvată atingerii obiectivelor urmărite și, în plus depășește cu mult ceea ce este necesar pentru a le îndeplini.
   Legislația maghiară nu respectă așteptările care decurg din principiile securității juridice și protecției încrederii legitime și nu garantează despăgubiri adecvate celor care au suferit un prejudiciu în urma eliminării drepturilor de uzufruct sau a restricției acestora.
   În opinia Comisiei, legislația maghiară în cauză este contrară dreptului de proprietate garantat de articolul 17 din cartă. În anumite cazuri, se aduce, de asemenea, atingere dreptului de proprietate atunci când încălcarea nu acoperă toate cele trei elemente constitutive ale „proprietății” (folosință, posesie, dispoziție).


201711170211555742017/C 412/116612015CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL201710126722Cauza C-661/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X BV/Staatssecretaris van Financiën [Trimitere preliminară – Uniunea vamală – Codul vamal comunitar – Articolul 29 – Import de vehicule – Stabilirea valorii în vamă – Articolul 78 – Revizuirea declarației – Articolul 236 alineatul (2) – Rambursarea taxelor la import – Termen de 3 ani – Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 – Articolul 145 alineatele (2) și (3) – Risc de defecțiune – Termen de 12 luni – Validitate]
 ---documentbreak--- C4122017RO620120171012RO00116272Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-661/15) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Uniunea vamală — Codul vamal comunitar — Articolul 29 — Import de vehicule — Stabilirea valorii în vamă — Articolul 78 — Revizuirea declarației — Articolul 236 alineatul (2) — Rambursarea taxelor la import — Termen de 3 ani — Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Articolul 145 alineatele (2) și (3) — Risc de defecțiune — Termen de 12 luni — Validitate]”2017/C 412/11Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: X BV

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 145 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2002 al Comisiei din 11 martie 2002, coroborat cu articolul 29 alineatele (1) și (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar trebuie interpretat în sensul că se aplică într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care se constată că, la data acceptării declarației de punere în liberă circulație pentru o marfă, există un risc, legat de fabricație, ca aceasta să se defecteze în cursul utilizării și în care vânzătorul acordă pentru acest motiv, în executarea unei obligații contractuale de garanție față de cumpărător, o reducere de preț sub forma rambursării costurilor suportate de cumpărător pentru ajustarea mărfii, astfel încât să se excludă riscul menționat.

            2)

            Articolul 145 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2454/93, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 444/2002, este nevalid în măsura în care prevede un termen de 12 luni de la acceptarea declarației de punere în liberă circulație a mărfurilor, în care trebuie să aibă loc modificarea prețului efectiv plătit sau de plătit.

      (
         1
      )	JO C 98, 14.3.2016.


201711170251555882017/C 412/203902017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170628121321Cauza C-390/17 P: Recurs introdus la 28 iunie 2017 de Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard și Darren Neville împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 28 aprilie 2017 în cauza T-580/16, Azoulay și alții/Parlamentul European
 ---documentbreak--- C4122017RO1210120170628RO0020121132Recurs introdus la 28 iunie 2017 de Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard și Darren Neville împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 28 aprilie 2017 în cauza T-580/16, Azoulay și alții/Parlamentul European
   (Cauza C-390/17 P)2017/C 412/20Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurenți: Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard, Darren Neville (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

      Concluziile recurenților

            —

            anularea hotărârii atacate;

            —

            admiterea concluziilor formulate în primă instanță de recurenți în cadrul acțiunii în cauza T-580/16;

            —

            obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenții consideră că hotărârea atacată este viciată de mai multe erori de fapt și de o denaturare a faptelor.
   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat faptele înlăturând o interpretare autonomă și uniformă a noțiunii de cheltuieli de școlarizare în cadrul ordinii juridice a Uniunii și făcând ca această noțiune să depindă de accepțiunea sa în diversele sisteme de învățământ din țările de rezidență a unui funcționar, fără a ține seama de natura cheltuielilor și de interesul copiilor.
   Potrivit jurisprudenței Curții, rezultă atât din aplicarea uniformă a dreptului Uniunii, cât și din principiul egalității, că termenii unei dispoziții de drept al Uniunii care nu cuprinde nicio trimitere expresă la dreptul statelor membre pentru determinarea sensului și a domeniului ei de aplicare trebuie în mod normal să primească în întreaga Uniune o interpretare autonomă și uniformă care trebuie găsită ținând seama de contextul dispoziției și de obiectivul urmărit de reglementarea în cauză (Hotărârea din 15 octombrie 2015, Axa Belgium, C-494/14, EU:C:2015:692).
   În plus, concluzia Tribunalului care apare la punctul 47 din hotărârea atacată este incoerentă și încalcă jurisprudența în materie de concordanță între reclamația administrativă prealabilă și acțiune.
   Recurenții susțin de asemenea că Tribunalul a încălcat obligația de motivare nepronunțându-se cu privire la încălcarea principiului egalității de tratament și a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale, invocate totuși în fața acestuia.
   În consecință, potrivit recurenților, examinând într-un mod prea sumat cele trei motive distincte ale acestora, Tribunalul a ajuns la concluzii care nu sunt justificate nici în drept, nici în fapt.


201711170121555612017/C 412/214332017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170717131421Cauza C-433/17 P: Recurs introdus la 17 iulie 2017 de Enercon GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 3 mai 2017 în cauza T-36/16, Enercon/EUIPO
 ---documentbreak--- C4122017RO1310120170717RO0021131142Recurs introdus la 17 iulie 2017 de Enercon GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 3 mai 2017 în cauza T-36/16, Enercon/EUIPO
   (Cauza C-433/17 P)2017/C 412/21Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Enercon GmbH (reprezentanți: R. Böhm, Rechtsanwalt, M. Silverleaf QC)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Gamesa Eólica, SL

      Concluzii

   Recurenta solicită Curții:

            —

            anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-36/16;

            —

            anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-245/12;

            —

            trimiterea cauzei la EUIPO cu instrucțiunea de a adopta Decizia Camerei întâi de recurs în cauza R 260/2011-1 și respingerea cererii Gamesa având ca obiect anularea înregistrării în litigiu;

            —

            obligarea pârâtului din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta arată că hotărârea pronunțată în cauza T-36/16, obiectul recursului, încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (b) și/sau articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (
         1
      ) și că a existat o încălcare a procedurii din fața Tribunalului pentru următoarele motive:

            1.

            Tribunalul a statuat în mod eronat că înregistrarea mărcii în cauză era lipsită de caracterul distinctiv intrinsec impus pentru a permite înregistrarea sa, iar aceasta cu încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009. Acționând astfel, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.

            2.

            Prima eroare de drept a constat în faptul că desemnarea mărcii drept marcă de culoare în formularul de cerere a fost tratată ca determinând natura mărcii în drept, ceea ce a adus, în consecință, atingere aprecierii caracterului său distinctiv intrinsec. Tribunalul ar fi trebuit să considere că desemnarea mărcii drept marcă de culoare în formularul de cerere a fost efectuată în principal pentru conveniența administrativă a EUIPO, iar nu ca element de drept. În consecință, acesta ar fi trebuit să țină seama nu numai de desemnarea mărcii în formular, ci de conținutul integral al formularului de cerere, în special de reprezentarea mărcii depuse cu formularul, pentru a stabili natura mărcii a cărei înregistrare era solicitată. Reprezentarea mărcii pe formular arată o marcă figurativă care are caracteristicile prezentate în aceasta.

            3.

            Tribunalul ar fi trebuit să țină seama și de forma mărcii astfel cum a fost înregistrată, în special cum a fost desemnată în certificatul de înregistrare eliberat de EUIPO la momentul înregistrării mărcii. Certificatul de înregistrare este documentul din registru care desemnează forma mărcii astfel cum a fost înregistrată și ar fi trebuit să fie considerat de Tribunal un element determinant pentru a stabili natura mărcii înregistrate. Conținutul certificatului de înregistrare, înțeles corect, arată în mod clar că marca este înregistrată ca marcă figurativă, sub forma care figurează în reprezentarea depusă cu formularul de cerere. Procedând astfel, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.

            4.

            A doua eroare de drept și încălcare procedurală a constat în refuzul de a primi informația necesară pentru a înțelege conținutul certificatului de înregistrare a mărcii în cauză. Acest document este reprezentat de norma ST.60 a Organizației Mondiale a Proprietății Intelectuale care stabilește înțelesul codurilor INID utilizate la nivel mondial pentru certificatele de înregistrare eliberate de oficiile de proprietate intelectuală inclusiv EUIPO pentru a identifica natura și semnificația rubricilor pe care le conține. Înțelesul codurilor INID poate fi stabilit numai prin referire la norma ST.60 sau la o sursă de referință echivalentă, iar conținutul certificatelor de înregistrare poate fi stabilit numai prin referire la înțelesul codurilor INID pe care le conține. Tribunalul a tratat în mod eronat sursa unei asemenea informații drept probă și, în consecință, a refuzat să primească documentul sau informațiile pe care le conține, în condițiile în care este vorba de fapt despre un text juridic echivalent cu un dicționar. Dacă Tribunalul ar fi ținut seama de instrumentele de interpretare care i-au fost prezentate, acesta ar fi considerat că certificatul de înregistrare privea o marcă figurativă care cuprindea reprezentarea care figura în formularul de cerere a înregistrării. Această marcă ar fi fost considerată anterior în mod corect de către Camera întâi de recurs a EUIPO ca având caracterul distinctiv impus pentru a permite înregistrarea, ceea ce Tribunalul ar fi trebuit să constate.

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


201711170141555622017/C 412/225122017CJC41220171204RO01ROINFO_JUDICIAL20170822141521Cauza C-512/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu (Polonia) la 22 august 2017 – HR
 ---documentbreak--- C4122017RO1410120170822RO0022141152Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu (Polonia) la 22 august 2017 – HR
   (Cauza C-512/17)2017/C 412/22Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: HR

      Întrebările preliminare

            1)

            În circumstanțele speței, articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (
                  1
               ) trebuie interpretat în sensul că: reședința obișnuită a unui copil de 18 luni se află în statul membru care, prin următoarele circumstanțe, reflectă un anumit grad de integrare a copilului într-un mediu social și familial: cetățenia părintelui în îngrijirea căruia se află zi de zi copilul, faptul că acesta din urmă se exprimă în limba oficială a acestui stat membru, faptul că a fost botezat în statul respectiv și a efectuat vizite de până la trei luni în timpul concediilor pentru creșterea copilului ale acestui părinte și în timpul altor concedii de care a beneficiat acesta în perioadele de sărbători, precum și contactele cu familia acestuia, atunci când copilul locuiește restul timpului cu acest părinte într-un alt stat membru și când acest părinte este angajat în statul respectiv pe baza unui contract de muncă pe durată nedeterminată iar copilul are contacte periodice dar limitate în timp cu celălalt părinte și cu familia acestuia?

            2)

            Pentru a se determina, în temeiul articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2201/2003, reședința obișnuită a copilului în vârstă de 18 luni, care, dată fiind vârsta sa, se află zi de zi în îngrijirea unui singur părinte și are contacte periodice dar limitate în timp cu celălalt părinte, în cazul lipsei unui acord între părinți cu privire la exercitarea autorității părintești și la dreptul de vizită a copilului, trebuie să se țină seama într-o măsură egală, în scopul aprecierii integrării copilului într-un mediu social și familial, de legăturile care unesc copilul cu fiecare dintre părinții săi, sau trebuie să se țină seama mai degrabă de legăturile cu părintele în îngrijirea căruia se află zi de zi?

      (
         1
      )	JO 2003, L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza C-573/16: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Air Berlin plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs [Trimitere preliminară — Impozite indirecte — Acumulări de capital — Aplicarea unei taxe de 1,5 % pe cesionarea, către un serviciu de compensare a tranzacțiilor („clearance service”), a acțiunilor nou-emise sau a acțiunilor destinate să fie cotate la o bursă de valori a unui stat membru]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/13

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Air Berlin plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-573/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Impozite indirecte - Acumulări de capital - Aplicarea unei taxe de 1,5 % pe cesionarea, către un serviciu de compensare a tranzacțiilor („clearance service”), a acțiunilor nou-emise sau a acțiunilor destinate să fie cotate la o bursă de valori a unui stat membru])
   (2017/C 424/17)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Air Berlin plc

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 10 și 11 din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului trebuie interpretate în sensul că se opun impozitării unei operațiuni de cesionare de acțiuni precum cea în discuție în litigiul principal, prin care proprietatea juridică asupra tuturor acțiunilor unei societăți a fost cesionată unui serviciu de compensare cu singurul scop de a înscrie aceste acțiuni la o bursă de valori, fără ca proprietatea efectivă asupra acestor acțiuni să fie modificată.

               2)

               Articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital trebuie interpretat în sensul că se opune impozitării unei operațiuni de cesionare de acțiuni precum cea în discuție în litigiul principal, prin care proprietatea juridică asupra acțiunilor nou-emise în cadrul unei majorări de capital a fost cesionată unui serviciu de compensare cu singurul scop de a oferi aceste noi acțiuni spre cumpărare.

               3)

               Răspunsul la prima și la a doua întrebare nu este diferit în cazul în care legislația unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, permite operatorului unui serviciu de compensare, după aprobarea autorității fiscale, să opteze pentru posibilitatea ca nicio taxă de timbru să nu fie datorată pentru cesionarea inițială de acțiuni către un serviciu de compensare, dar, în schimb, să fie percepută o taxă suplimentară față de taxa de timbru pentru fiecare vânzare ulterioară de acțiuni.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza C-568/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 septembrie 2017 – Staatssecretaris van Financiën/L.W. Geelen

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 septembrie 2017 – Staatssecretaris van Financiën/L.W. Geelen
   (Cauza C-568/17)
   (2017/C 424/33)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Staatssecretaris van Financiën

      Intimat: L.W. Geelen

      Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Articolul 9 alineatul (2) litera (c) prima liniuță din A șasea directivă (1) și, respectiv, articolul 52 litera (a) din Directiva privind TVA-ul din 2006 (2) (în versiunea în vigoare până la data de 1 ianuarie 2010), trebuie interpretate în sensul că intră sub incidența acestora și furnizarea, contra cost, a unor reprezentații erotice, interactive, în timp real, cu ajutorul camerei web?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1)a), expresiile „locul în care aceste servicii sunt efectiv prestate”, și, respectiv, „locul unde serviciile sunt efectiv prestate”, de la articolul 9 alineatul (2) litera (c) din A șasea directivă, respectiv de la articolul 52 teza introductivă din Directiva privind TVA-ul din 2006, trebuie interpretate în sensul că prezintă relevanță locul în care modelele apar în fața camerei web sau locul în care vizitatorii privesc imaginile sau se ia în considerare chiar un alt loc decât cele două menționate?

               2)

               Articolul 9 alineatul (2) litera (e) a douăsprezecea liniuță din A șasea directivă și, respectiv, articolul 56 alineatul (1) litera (k) din Directiva privind TVA-ul din 2006 (în versiunea în vigoare până la data de 1 ianuarie 2010), coroborate cu articolul 11 din Regulamentul privind TVA-ul din 2005 (3) trebuie interpretate în sensul că furnizarea contra cost a unor reprezentații erotice, interactive, în timp real, cu ajutorul camerei web poate fi considerată „serviciu prestat pe cale electronică”?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ atât la întrebarea 1)a) cât și la întrebarea 2, atunci când desemnarea locului prestării serviciilor potrivit dispozițiilor pertinente din directive conduce la rezultate diferite, care este modul în care trebuie să se determine locul prestării serviciilor?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO 1977, L 145, p. 1).

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 120).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1777/2005 al Consiliului din 17 octombrie 2005 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 77/388/CEE privind sistemul comun privind taxa pe valoarea adăugată (JO 2005, L 288, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 205).


title: Cauza C-598/16 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 octombrie 2017 – Viktor Fedorovych Yanukovych/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Republica Polonă (Recurs — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui reclamantului)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/13

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 octombrie 2017 – Viktor Fedorovych Yanukovych/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Republica Polonă
   (Cauza C-598/16 P) (1)

   ((Recurs - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui reclamantului))
   (2017/C 424/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Viktor Fedorovych Yanukovych (reprezentant: T. Beazley QC)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Mahnič Bruni și M. J.-P. Hix, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Bartelt și J. Norris-Usher, ulterior E. Paasivirta și J. Norris-Usher, agenți), Republica Polonă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Viktor Fedorovych Yanukovych suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-579/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeits- und Sozialgericht Wien (Austria) la 3 octombrie 2017 – BUAK Bauarbeiter-, Urlaubs- u. Abfertigungskasse/Gradbeništvo Korana d.o.o.

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeits- und Sozialgericht Wien (Austria) la 3 octombrie 2017 – BUAK Bauarbeiter-, Urlaubs- u. Abfertigungskasse/Gradbeništvo Korana d.o.o.
   (Cauza C-579/17)
   (2017/C 424/34)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeits- und Sozialgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: BUAK Bauarbeiter-, Urlaubs- u. Abfertigungskasse

      Pârâtă: Gradbeništvo Korana d.o.o.

      Întrebările preliminare

   Articolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că procedurile prin care Bauarbeiter-Urlaubs- und Abfertigungskasse (Casa pentru indemnizații de concediu și plăți compensatorii pentru lucrătorii din sectorul construcțiilor, denumită în continuare „BUAK”) invocă drepturi de plată a unor contribuții împotriva angajatorilor care detașează în Austria lucrători al căror loc de muncă nu se află în mod obișnuit în Austria, în vederea desfășurării activității sau în cadrul unei puneri la dispoziție a lucrătorilor în Austria, ori împotriva angajatorilor al căror sediu este situat în afara Austriei, dar care angajează lucrători al căror loc de muncă se află în mod obișnuit în Austria, trebuie calificate drept proceduri „în materie civilă și comercială” cărora trebuie să li se aplice regulamentul menționat, chiar și în cazul în care aceste drepturi ale BUAK privind contribuțiile sunt invocate în temeiul unor raporturi de muncă de drept privat, iar contribuțiile servesc la garantarea dreptului la concediu și la plata indemnizațiilor de concediu care se întemeiază pe dreptul la concediu al lucrătorului, derivat dintr-un raport de muncă de drept privat existent între lucrător și angajator, cu toate că:

               —

               nici cuantumul indemnizației de concediu la care lucrătorul are dreptul din partea BUAK și nici cuantumul contribuțiilor pe care angajatorii sunt obligați să le plătească la BUAK nu este stabilit prin intermediul unui contract sau al unei convenții colective, ci printr-un regulament al unui ministru federal;

               —

               din contribuțiile plătite de angajatori la BUAK sunt suportate atât cheltuielile pentru plata către lucrători a indemnizațiilor de concediu, cât și cheltuielile administrative ale BUAK, în condițiile în care,

               —

               în legătură cu apărarea și realizarea drepturilor sale privind aceste contribuții, BUAK se bucură în temeiul legii de competențe mai largi decât o persoană de drept privat, în sensul că:

                           —

                           sub sancțiunea amenzii, angajatorii sunt obligați să comunice BUAK atât ocazional, cât și lunar rapoarte curente prin canalele de comunicare instituite de BUAK, să coopereze și să permită efectuarea controalelor de către BUAK, să permită accesul la documentele referitoare la salarii, la documentele comerciale, precum și la alte documente, precum și să furnizeze BUAK informații, iar

                           —

                           în cazul încălcării de către angajator a obligațiilor de informare, BUAK are dreptul să calculeze contribuțiile datorate de angajator pe baza cercetărilor proprii, caz în care dreptul BUAK la contribuții în cuantumul calculat de BUAK subzistă independent de circumstanțele reale ale detașării, respectiv ale încadrării în muncă?

      (1)  JO 2012, L 351, p. 1.


title: Cauza T-844/16: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner/EUIPO (Klosterstoff) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Klosterstoff — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Mărci de natură să înșele publicul consumator — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Practica anterioară a EUIPO”]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/34

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner/EUIPO (Klosterstoff)
   (Cauza T-844/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Klosterstoff - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Mărci de natură să înșele publicul consumator - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Practica anterioară a EUIPO”])
   (2017/C 424/49)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Alpirsbacher Klosterbräu Glauner GmbH & Co. KG (Alpirsbach, Germania) (reprezentanți: W. Göpfert și S. Hofmann, avocați)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2016 (cauza R 2064/2015 5), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Klosterstoff ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Alpirsbacher Klosterbräu Glauner GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza C-582/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 4 octombrie 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/H.

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 4 octombrie 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/H.
   (Cauza C-582/17)
   (2017/C 424/35)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Intimat: H.

      Întrebarea preliminară

   Regulamentul (UE) nr. 604/2013 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid […] trebuie interpretat în sensul că numai primul stat membru în care a fost prezentată cererea de protecție internațională îndeplinește procedura de determinare a statului membru responsabil, astfel încât, în temeiul articolului 27 din acest regulament, un străin poate introduce o acțiune numai în acest stat membru împotriva aplicării eronate a unuia dintre criteriile responsabilității stabilite în capitolul III din acest regulament, printre care cel de la articolul 9?

      (1)  JO 2013, L 180, p. 31, denumit în continuare: „Regulamentul Dublin”.


title: Cauza C-599/16 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 octombrie 2017 – Oleksandr Viktorovych Yanukovych/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană (Recurs — Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Ucraina — Lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui recurentului)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/14

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 octombrie 2017 – Oleksandr Viktorovych Yanukovych/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-599/16 P) (1)

   ((Recurs - Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Ucraina - Lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui recurentului))
   (2017/C 424/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (reprezentant: T. Beazley QC)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Mahnič Bruni și M. J.-P. Hix, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Bartelt și J. Norris-Usher, ulterior E. Paasivirta și J. Norris-Usher, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Oleksandr Viktorovych Yanukovych este obligat să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza T-857/16: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Erdinger Weißbräu Werner Brombach/EUIPO (Forma unui pahar mare) [„Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marcă tridimensională — Forma unui pahar mare — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/35

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Erdinger Weißbräu Werner Brombach/EUIPO (Forma unui pahar mare)
   (Cauza T-857/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă tridimensională - Forma unui pahar mare - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2017/C 424/50)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Erdinger Weißbräu Werner Brombach GmbH & Co. KG (Erding, Germania) (reprezentant: A. Hayn. avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 20 septembrie 2016 (cauza R 659/2016-2) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii tridimensionale constituite din forma unui pahar mare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Erdinger Weißbräu Werner Brombach GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza C-583/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 4 octombrie 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/R.

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 4 octombrie 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/R.
   (Cauza C-583/17)
   (2017/C 424/36)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Intimată: R.

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul (UE) nr. 604/2013 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid […] trebuie interpretat în sensul că numai primul stat membru în care a fost prezentată cererea de protecție internațională îndeplinește procedura de determinare a statului membru responsabil, astfel încât, în temeiul articolului 27 din acest regulament, un străin poate introduce o acțiune numai în acest stat membru împotriva aplicării eronate a unuia dintre criteriile responsabilității stabilite în capitolul III din acest regulament, printre care cel de la articolul 9?

               2)

               În ce măsură este relevant pentru a răspunde la prima întrebare faptul că în primul stat membru în care a fost prezentată cererea de protecție internațională a fost adoptată deja o decizie cu privire la această cerere sau faptul că străinul și-a retras cererea înainte ca aceasta să fie soluționată?

      (1)  JO 2013, L 180, p. 31, denumit în continuare: „Regulamentul Dublin”.


title: Cauza T-663/17: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2017 – Sahece și alții/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/44

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2017 – Sahece și alții/SRB
   (Cauza T-663/17)
   (2017/C 424/65)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sahece, SA (Carrión de los Céspedes, Spania) şi 20 de alţi reclamanţi (reprezentanți: M. Romero Rey și I. Salama Salama, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanţii solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei JUR/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție (SRB), din 7 iunie 2017, de adoptare a unui dispozitiv de rezoluțiune în privinţa Banco Popular Español S.A.;

               —

               în conformitate cu articolul 340 alineatul (2) TFUE şi cu articolul 41alineatul (3) din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, obligarea Comitetului unic de rezoluţiune la despăgubirea reclamanţilor pentru prejudiciul suferit, al cărui cuantum exact va fi stabilit după ce informațiile complete solicitate le vor fi fost furnizate reclamanţilor, în special raportul intermediar stabilit de Deloitte şi cele efectuate de experţi independenţi conform Regulamentului (CE) nr. 806/2014, la care reclamanţii solicită accesul;

               —

               în conformitate cu articolele 133 şi 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía şi Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno şi SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia şi SRB, T-483/17, García Suárez şi alţii/Comisia şi SRB, T-484/17, Fidesban şi alţii / SRB, T-497/17, Sánchez del Valle şi Calatrava Real State 2015/ Comisia şi SRB şi T-498/17, Álvarez de Linera Granda/ Comisia şi SRB.