title: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 17 septembrie 2008. # Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Neurim PHARMACEUTICALS - Mărci verbale comunitară și națională anterioare EURIM-PHARM - Limba de procedură a recursului - Termene - Admisibilitatea recursului în fața camerei de recurs - Principiul proporționalității - Continuarea procedurii - Restitutio in integrum - Articolele 59, 78 și 78a din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2), norma 49 alineatul (1) și norma 96 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95. # Cauza T-218/06.

text:
      Cauza T‑218/06
      Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd
      împotriva
      Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
      „Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Neurim PHARMACEUTICALS – Mărci verbale comunitară și națională anterioare EURIM‑PHARM – Limba de procedură a recursului – Termene – Admisibilitatea recursului în fața camerei de recurs – Principiul proporționalității – Continuarea procedurii – Restitutio in integrum – Articolele 59, 78 și 78a din Regulamentul (CE) nr. 40/94 – Norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2), norma 49 alineatul (1) și norma 96 alineatul (1) din Regulamentul (CE)
         nr. 2868/95”

      Sumarul hotărârii
      1.      Marcă comunitară – Procedură de recurs – Termenul și forma recursului
      [Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 59; Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei, art. 1 norma 48 alin. (1) lit. (c)
            și  alin. (2), norma 49 alin. (1) și norma 96 alin. (1)]
      2.      Acte ale instituțiilor – Prezumție de legalitate
      (art. 249 CE)
      3.      Marcă comunitară – Limbile Oficiului
      [Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei, art. 1, norma 96 alin. (1)]
      4.      Marcă comunitară – Dispoziții de procedură – Restitutio in integrum

      [Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 78 alin. (2)]
      1.      Rezultă din norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95 de punere în aplicare a Regulamentului
         nr. 40/94 privind marca comunitară că cererea de introducere a recursului trebuie să conțină o declarație care să precizeze
         în ce măsură respectiva decizie atacată trebuie modificată sau anulată și că această cerere trebuie depusă în limba de procedură
         a acestei decizii.

      Potrivit normei 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, în cazul în care recursul nu îndeplinește, printre altele,
         condițiile enunțate la norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din același regulament, camera de recurs îl respinge
         ca fiind inadmisibil, cu excepția cazului în care aceste nereguli au fost remediate înainte de expirarea termenului prevăzut
         la articolul 59 din Regulamentul nr. 40/94, și anume în termen de două luni de la notificarea deciziei contestate.

      Din norma 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 rezultă că nerespectarea normei 48 alineatul (1) litera (c) și a normei
         48 alineatul (2) din același regulament are drept consecință directă și fără o prealabilă notificare respingerea recursului
         ca inadmisibil, și aceasta, eventual, după expirarea termenului prevăzut la norma 96 alineatul (1) din același regulament
         potrivit căreia, cu excepția unor dispoziții contrare prevăzute în regulamentul menționat, orice parte poate să utilizeze
         una dintre limbile Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), alta decât
         limba de procedură, dacă respectiva parte asigură efectuarea unei traduceri în această limbă în termen de o lună de la data
         depunerii documentului original. Nici din regulamentele aplicabile, nici din jurisprudență nu rezultă că Oficiul are obligația
         de a avertiza eventualii recurenți în fața camerelor de recurs cu privire la consecințele nerespectării formalităților instituite
         prin aceste regulamente.

      Eventuala practică a Oficiului de informare a recurenților cu privire la omisiunile de formă ale înscrisurilor acestora nu
         poate modifica momentul în care începe să curgă termenul prevăzut la norma 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95.
         Pe de altă parte, potrivit unei jurisprudențe constante, normele privind termenele au fost instituite pentru a asigura securitatea
         juridică și pentru a evita orice discriminare sau tratament arbitrar. Această constatare generală se aplică și termenelor
         prevăzute în regulamentele privind marca comunitară. În consecință, aplicarea termenului prevăzut la norma 96 alineatul (1)
         amintită nu încalcă principiul egalității de tratament.

      (a se vedea punctele 37-39, 43 și 44)
      2.      Refuzul camerei de recurs de a aplica norma 96 alineatul (1), norma 49 alineatul (1) și norma 48 alineatul (1) litera (c)
         și alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 40/94 privind marca comunitară, care
         reglementează admisibilitatea recursului, ar încălca principiul prezumției de legalitate, potrivit căruia reglementarea comunitară
         rămâne pe deplin eficace atât timp cât nelegalitatea sa nu a fost constatată de o instanță competentă.

      (a se vedea punctul 52)
      3.      Norma 96 alineatul (1), norma 49 alineatul (1) și norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95
         de punere în aplicare a Regulamentului nr. 40/94 privind marca comunitară se numără printre dispozițiile care reglementează
         regimul lingvistic instituit prin Regulamentul nr. 40/94. Întrucât acest regim lingvistic este compatibil, potrivit jurisprudenței,
         cu principiul proporționalității, aceste norme nu pot fi considerate contrare acestui principiu.

      (a se vedea punctul 54)
      4.      Termenul de două luni prevăzut la articolul 78 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară pentru formularea
         unei cereri de restitutio in integrum începe să curgă de la încetarea obstrucționării care stă la baza nerespectării de către solicitant a unui termen la Oficiul
         pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), și nu din momentul în care Oficiul notifică
         eventual o neregularitate procedurală.

      (a se vedea punctul 77)
HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera întâi)
      17 septembrie 2008(*)

      „Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Neurim PHARMACEUTICALS – Mărci verbale comunitară și națională anterioare EURIM‑PHARM – Limba de procedură a recursului – Termene – Admisibilitatea recursului în fața camerei de recurs – Principiul proporționalității – Continuarea procedurii – Restitutio in integrum – Articolele 59, 78 și 78a din Regulamentul (CE) nr. 40/94 – Norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2), norma 49 alineatul (1) și norma 96 alineatul (1) din Regulamentul (CE)
         nr. 2868/95”

      În cauza T‑218/06,
      Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd, cu sediul în Tel‑Aviv (Israel), reprezentată de M. Kinkeldey, avocat,

      reclamantă,
      împotriva
      Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), reprezentat de domnul G. Schneider, în calitate de agent,

      pârât,
      cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal, fiind
      Eurim‑Pharm Arzneimittel GmbH, cu sediul în Piding (Germania), reprezentată de T. Raab, avocat,

      având ca obiect o acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 iunie 2006 (cauza R 74/2006‑1)
         privind o procedură de opoziție între Eurim‑Pharm Arzneimittel GmbH și Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd,

      TRIBUNALUL DE PRIMĂ INSTANȚĂ AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE (Camera întâi),
      compus din doamna V. Tiili, președinte, domnul F. Dehousse și doamna I. Wiszniewska-Białecka (raportor), judecători,
      grefier: doamna K. Andová, administrator,
      având în vedere cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 16 august 2006,
      având în vedere memoriul în răspuns al OAPI depus la grefa Tribunalului la 20 decembrie 2006,
      având în vedere memoriul în răspuns al intervenientei depus la grefa Tribunalului la 18 decembrie 2006,
      în urma ședinței din 12 februarie 2008,
      pronunță prezenta
      Hotărâre
       Cadrul juridic
      1        Articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11,
         p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), astfel cum a fost modificat, prevede:

      „Calea de atac [a se citi «recursul»] trebuie formulată în scris și depusă la Oficiu în termen de două luni de la data notificării
         hotărârii [a se citi «deciziei»]. Calea de atac [a se citi «recursul»] se consideră ca fiind înaintată numai după achitarea
         taxei pentru calea de atac [a se citi «recurs»]. În termen de patru luni de la data notificării hotărârii [a se citi «deciziei»]
         trebuie depus, în scris, un memoriu în care să se expună motivele de atac.”

      2        Articolul 78 din Regulamentul nr. 40/94 are următorul cuprins:

      „Restitutio in integrum
      (1) Solicitantul înregistrării sau titularul unei mărci comunitare sau orice altă parte la o procedură în fața Oficiului care,
         deși a dat dovadă de întreaga prudență impusă de circumstanțe, nu a fost în măsură să respecte un termen prevăzut de Oficiu,
         este repus în drepturi, la cerere, în cazul în care obstrucționarea a avut drept consecință directă, în temeiul dispozițiilor
         prezentului regulament, pierderea unui drept sau pierderea unei căi de atac.

      (2) Cererea trebuie prezentată în scris în termen de două luni de la încetarea obstrucționării. În același termen trebuie
         îndeplinit actul nerealizat. […]

      (3) Cererea trebuie motivată și să indice faptele și motivele invocate în sprijinul său. Aceasta nu se consideră depusă decât
         după achitarea taxei de restitutio in integrum.

      […]”
      3        Articolul 78a din Regulamentul nr. 40/94 prevede:

      „Continuarea procedurii
      (1) Solicitantul sau titularul unei mărci comunitare sau orice altă parte la o procedură în fața Oficiului care a omis să
         respecte un termen față de Oficiu poate obține, la cerere, continuarea procedurii, cu condiția ca, în momentul în care cererea
         este introdusă, actul omis să fie îndeplinit. Cererea de continuare a procedurii se acceptă numai dacă este prezentată în
         termen de două luni de la data de expirare a termenului nerespectat. Cererea se consideră prezentată numai după plata unei
         taxe de continuare a procedurii.

      […]”
      4        Norma 48 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94
         al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189), astfel cum a fost modificat,
         prevede:

      „(1) Cererea de introducere a căii de atac [a se citi «recursului»] trebuie să cuprindă următoarele informații:
      […]
      (c) o declarație care să indice hotărârea [a se citi «decizia»] atacată și să precizeze în ce măsură respectiva hotărâre [a
         se citi «decizie»] trebuie modificată sau anulată.

      (2) Cererea de introducere a căii de atac [a se citi «recursului»] se depune în limba de procedură a hotărârii [a se citi
         «deciziei»] atacate.”

      5        Norma 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 prevede:

      „În cazul în care calea de atac [a se citi «recursul»] nu îndeplinește nici condițiile prevăzute la articolele 57, 58 și 59
         din regulament [nr. 40/94], nici pe cele enunțate la alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din norma 48, camera de recurs
         o respinge ca fiind inadmisibilă, cu excepția cazului în care toate neregulile constatate au fost remediate înainte de expirarea
         termenului corespunzător stabilit la articolul 59 din regulament [nr. 40/94].”

      6        Norma 70 din Regulamentul nr. 2868/95, referitoare la calcularea termenelor, prevede:

      „[…]
      (2) Termenul începe să curgă în ziua imediat următoare datei în care a avut loc evenimentul care determină curgerea termenului,
         fie că este vorba de un act de procedură sau de expirarea unui termen anterior. Cu excepția unor dispoziții contrare, atunci
         când actul de procedură este o notificare, recepția documentului notificat constituie evenimentul care determină curgerea
         termenului.

      […]
      (4) Atunci când un termen este exprimat în una sau mai multe luni, acesta se împlinește în luna luată în considerare, în aceeași
         zi cu ziua în care a avut loc evenimentul […]”

      7        Norma 96 din Regulamentul nr. 2868/95, inclusă în secțiunea dispozițiilor generale privind limbile utilizate, prevede la alineatul
         (1):

      „Fără a aduce atingere articolului 115 alineatele (4) și (7) din regulament [nr. 40/94] și cu excepția unor dispoziții contrare
         în prezentele norme, orice parte poate, în procedurile scrise în fața Oficiului, să utilizeze una dintre limbile Oficiului.
         În cazul în care limba aleasă nu este cea de procedură, respectiva parte asigură efectuarea unei traduceri în această limbă
         în termen de o lună de la data depunerii documentului original […]”

       Istoricul cauzei
      8        La 1 august 2002, reclamanta, Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd, a formulat o cerere de înregistrare a unei mărci comunitare
         la Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), în temeiul Regulamentului
         nr. 40/94.

      9        Marca a cărei înregistrare a fost solicitată este următorul semn figurativ:

      10      Produsele pentru care a fost solicitată înregistrarea sunt din clasele 5 și 10 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind
         clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, astfel cum a
         fost revizuit și modificat, și corespund următoarei descrieri:

      –        clasa 5: „Produse farmaceutice, preparate farmaceutice, pilule de uz farmaceutic, preparate chimice de uz farmaceutic, preparate
         chimice de uz medical, droguri de uz medical”;

      –        clasa 10: „Dispozitive medicale”.
      11      Reclamanta a depus cererea de înregistrare a mărcii comunitare în engleză și a indicat limba germană ca a doua limbă.

      12      Cererea de înregistrare a mărcii comunitare a fost publicată în Buletinul mărcilor comunitare nr. 28/03 din 31 martie 2003.

      13      La 27 iunie 2003, intervenienta, Eurim‑Pharm Arzneimittel GmbH, a formulat opoziție împotriva înregistrării mărcii solicitate,
         potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94.

      14      Opoziția a fost întemeiată pe marca verbală EURIM‑PHARM, care a făcut obiectul înregistrării comunitare nr. 667 899 pentru
         „medicamente” din clasa 5 și al înregistrării germane nr. 1 068 926 pentru „medicamente de uz animal și de uz uman” care fac
         de asemenea parte din clasa 5, precum și pe denumirea comercială germană Eurim‑Pharm, utilizată în Germania pentru a desemna
         fabricarea și comercializarea de medicamente, în special comerțul angro cu medicamente.

      15      Actul de opoziție a fost depus în germană. Această limbă a devenit limba de procedură, potrivit articolului 115 alineatul
         (6) din Regulamentul nr. 40/94.

      16      Prin Decizia din 14 noiembrie 2005, notificată părților în aceeași zi prin fax, divizia de opoziție a admis opoziția și a
         respins cererea de înregistrare a mărcii.

      17      La 6 ianuarie 2006, reclamanta a formulat recurs împotriva acestei decizii. În acest scop, a utilizat formularul în engleză
         pentru cererea de introducere a recursului pus la dispoziție de OAPI, în care a scris în engleză următoarea frază, la punctul
         31, intitulat „Întinderea recursului”:

      „Decizia ar trebui anulată în întregime, iar cererea de înregistrare a mărcii ar trebui admisă.”
      18      La 18 ianuarie 2006, grefa OAPI a trimis prin fax reprezentanților reclamantei două documente: o scrisoare de două pagini
         de confirmare a primirii cererii de introducere a recursului și o comunicare de o pagină prin care era informată în legătură
         cu neregula privind limba în care fusese depusă cererea de introducere a recursului în raport cu norma 48 alineatul (2) din
         Regulamentul nr. 2868/95. Această din urmă informare invita reclamanta să asigure efectuarea unei traduceri a cererii de introducere
         a recursului în limba de procedură în termen de o lună de la data prezentării documentului original, și anume cel mai târziu
         la 6 februarie 2006, conform normei 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95.

      19      Extrasul raportului de transmitere prin fax depus de OAPI indică „OK” pentru transmiterea celor două documente trimise reprezentanților
         reclamantei la această dată.

      20      La 14 martie 2006, reclamanta a depus un memoriu de expunere a motivelor de recurs, redactat în germană.

      21      La 22 martie 2006, un agent al OAPI l‑a contactat telefonic pe unul dintre reprezentanții reclamantei, informându‑l în legătură
         cu neregula privind limba recursului și cu comunicarea pe care OAPI o trimisese în acest sens la 18 ianuarie 2006. Reprezentantul
         reclamantei a semnalat că nu primise această comunicare.

      22      Prin scrisoarea din 7 aprilie 2006, comunicată OAPI prin fax, reprezentantul reclamantei, referindu‑se la o conversație telefonică
         anterioară cu un agent al OAPI, a afirmat că nu primise decât o singură scrisoare de la OAPI la 18 ianuarie 2006, cea de confirmare
         a primirii cererii de introducere a recursului. Acesta a prezentat în susținerea celor afirmate un extras al unui tabel în
         format electronic care cuprindea o listă a faxurilor primite la 18 ianuarie 2006. Acesta a mai solicitat să îi fie din nou
         trimisă o copie a scrisorii din 18 ianuarie 2006 în legătură cu neregula privind limba cererii de introducere a recursului.

      23      Printr‑o altă scrisoare din 7 aprilie 2006, reprezentantul reclamantei a trimis la OAPI o nouă cerere de introducere a recursului,
         de această dată redactată în întregime în germană, solicitând continuarea procedurii în temeiul articolului 78a din Regulamentul
         nr. 40/94 și autorizând debitarea contului său curent în favoarea OAPI cu suma reprezentând taxa aferentă.

      24      La 23 mai 2006, reprezentantul reclamantei a introdus o cerere de restitutio in integrum în temeiul articolului 78 din Regulamentul nr. 40/94 și a autorizat debitarea contului său curent în favoarea OAPI cu suma
         reprezentând taxa aferentă. Reprezentantul reclamantei a afirmat că dăduse instrucțiuni unei secretare pentru ca versiunea
         germană a cererii de introducere a recursului să fie trimisă la OAPI la 6 ianuarie 2006 și că a doua pagină a formularului
         cererii de introducere a recursului a fost trimis în engleză din motive inexplicabile și fără ca acest fapt să indice o lipsă
         în îndeplinirea obligației sale de diligență. Reprezentantul reclamantei a mai precizat că această secretară, cu experiență
         și a cărei capacitate profesională nu fusese anterior pusă în discuție, se confrunta cu grave probleme familiale la acea dată,
         fapt ignorat de angajatorii acesteia.

      25      Prin decizia din 2 iunie 2006 (denumită în continuare „decizia atacată”), Camera întâi de recurs a OAPI a respins recursul
         ca inadmisibil în temeiul normei 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 coroborată cu norma 48 alineatul (1) litera
         (c) și alineatul (2) din același regulament. Camera de recurs a apreciat de asemenea că cererea de continuare a procedurii
         formulată în temeiul articolului 78a din Regulamentul nr. 40/94 și cererea de restitutio in integrum formulată în temeiul articolului 78 din același regulament „se considerau neprezentate”, întrucât plata taxelor aferente
         nu fusese autorizată în timp util.

       Concluziile părților
      26      Reclamanta a solicitat Tribunalului:

      –        anularea deciziei atacate;
      –        obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.
      27      OAPI a solicitat Tribunalului:

      –        respingerea acțiunii;
      –        obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.
      28      Intervenienta a solicitat Tribunalului:

      –        confirmarea deciziei atacate;
      –        obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.
       În drept
      29      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive, întemeiate, în primul rând, pe încălcarea articolului 59 din Regulamentul
         nr. 40/94, a normei 48 alineatul (1) litera (c) și a normei 48 alineatul (2), a normei 49 alineatul (1) și a normei 96 alineatul
         (1) din Regulamentul nr. 2868/95, în al doilea rând, pe încălcarea articolului 78a din Regulamentul nr. 40/94, în al treilea
         rând, pe încălcarea articolului 78 din același regulament și, în al patrulea rând, pe încălcarea principiului proporționalității.

      30      Întrucât al patrulea motiv privește admisibilitatea recursului în fața camerei de recurs, la fel ca primul motiv, trebuie
         examinat în al doilea rând după examinarea primului motiv. Al doilea și al treilea motiv, având legătură cu admisibilitatea
         cererii de continuare a procedurii și, respectiv, cu formularea cererii de restitutio in integrum în termenul acordat, vor fi examinate în al treilea și în al patrulea rând.

       Cu privire la motivul întemeiat pe încălcarea articolului 59 din Regulamentul nr. 40/94, a normei 48 alineatul (1) litera
            (c) și a normei 48 alineatul (2), a normei 49 alineatul (1) și a normei 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95
       Argumentele părților
      31      Reclamanta susține că a formulat recurs împotriva deciziei diviziei de opoziție conform dispozițiilor articolului 59 din Regulamentul
         nr. 40/94, în termenele acordate, cu respectarea cerințelor de formă și că numai prezentarea întinderii recursului era redactată
         în limba cererii de înregistrare a mărcii, și nu în limba de procedură. Reclamanta nu ar fi primit nicio comunicare scrisă
         de la OAPI prin care să fie informată în legătură cu neregula privind limba în care a fost formulat recursul.

      32      Reclamanta invocă faptul că, pe de o parte, raportul de transmitere a faxurilor din 18 ianuarie 2006 prezentat de OAPI, care
         cuprinde indicația „OK” pentru transmiterea comunicării în legătură cu neregula privind limba cererii de introducere a recursului,
         permite doar prezumarea primirii sale. Potrivit jurisprudenței și orientărilor OAPI cu privire la procedurile aflate pe rolul
         său, o astfel de prezumție ar putea fi răsturnată dacă destinatarul unei comunicări de la OAPI ar dovedi că nu a primit‑o.
         În speță, reclamanta ar fi răsturnat această prezumție prin depunerea unui raport de primire a faxurilor din 18 ianuarie 2006
         care arăta că nu a primit de la OAPI decât o singură comunicare de două pagini, care ar corespunde confirmării de primire
         a cererii de introducere a recursului. Prin urmare, ar trebui să se considere că nu a avut loc o comunicare în legătură cu
         neregula privind limba cererii de introducere a recursului.

      33      Reclamanta invocă faptul că, pe de altă parte, practica constantă a OAPI este de a aplica norma 96 alineatul (1) din Regulamentul
         nr. 2868/95 în cazul erorilor privind limba în care este formulată o cerere de introducere a recursului, ceea ce implică posibilitatea
         de a furniza o traducere a documentului original în limba de procedură în termen de o lună după depunerea acestuia. Practica
         constantă a OAPI ar mai include informarea în mod expres a recurenților, printr‑o comunicare, cu privire la erorile referitoare
         la limba de procedură și la termenul de remediere a acestor erori prevăzut în norma 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95.

      34      Potrivit principiului egalității de tratament, reclamanta ar trebui să poată avea încredere în aplicarea acestor practici
         administrative constante care ar fi obligatorii pentru OAPI, cu atât mai mult cu cât în speță fusese deja depusă o cerere
         de introducere a recursului și era simplu să i se notifice din nou neregula în discuție, în forma cuvenită, înainte de expirarea
         termenului acordat. Acest lucru a fost solicitat fără succes de către reprezentanții reclamantei în cursul mai multor convorbiri
         telefonice. Față de o astfel de modificare a unei practici administrative constante, prin încălcarea principiului egalității
         de tratament, depunerea unei noi cereri de introducere a recursului la 7 aprilie 2006, redactată de această dată în germană,
         ar trebui considerată ca fiind o remediere valabilă a neregulii privind limba cererii de introducere a recursului.

      35      OAPI invocă faptul că din norma 48 alineatul (2), din norma 49 și din norma 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95
         rezultă că o cerere de introducere a recursului care, precum în speță, a fost formulată într‑o altă limbă decât limba de procedură
         fără să fi fost tradusă în termenul acordat trebuie respinsă ca inadmisibilă. Documentul prezentat de reclamantă nu ar constitui
         o dovadă suficientă privind neprimirea faxului trimis de OAPI prin care era informată în legătură cu neregula privind limba
         cererii de introducere a recursului.

      36      Intervenienta consideră că, întrucât cererea de introducere a recursului a fost depusă într‑o altă limbă decât limba de procedură,
         cu încălcarea normei 48 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95, recursul a fost în mod întemeiat respins în temeiul normei
         49 alineatul (1) din același regulament. Practica urmată de camera de recurs de a semnala părților omisiunile de formă ale
         cererilor acestora nu constituie o obligație și, prin urmare, nu ar avea niciun efect asupra termenelor prevăzute. Prelungirea
         acestor termene ar putea crea inegalități de tratament.

       Aprecierea Tribunalului
      37      Rezultă din norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95 că cererea de introducere a recursului
         trebuie să conțină o declarație care să precizeze în ce măsură respectiva decizie atacată trebuie modificată sau anulată și
         că această cerere trebuie depusă în limba de procedură a acestei decizii.

      38      Potrivit normei 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, în cazul în care recursul nu îndeplinește, printre altele,
         condițiile enunțate la norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din același regulament, camera de recurs îl respinge
         ca fiind inadmisibil, cu excepția cazului în care aceste nereguli au fost remediate înainte de expirarea termenului prevăzut
         la articolul 59 din Regulamentul nr. 40/94, și anume în termen de două luni de la notificarea deciziei contestate.

      39      Potrivit normei 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, cu excepția unor dispoziții contrare prevăzute în acest regulament,
         orice parte poate să utilizeze una dintre limbile OAPI, alta decât limba de procedură, dacă respectiva parte asigură efectuarea
         unei traduceri în această limbă în termen de o lună de la data depunerii documentului original.

      40      În speță, decizia diviziei de opoziție contestată i‑a fost notificată reclamantei prin fax la 14 noiembrie 2005. Întrucât
         cererea de introducere a recursului a fost depusă la 6 ianuarie 2006, recursul a fost formulat în termenul de două luni prevăzut
         la articolul 59 din Regulamentul nr. 40/94. Cu toate acestea, cererea de introducere a recursului, care, conform normei 48
         alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2868/95, precizează în ce măsură decizia diviziei de opoziție ar trebui anulată,
         nu îndeplinea condiția prevăzută la norma 48 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95, deoarece această precizare era redactată
         în engleză, și nu în limba de procedură, respectiv germana.

      41      În temeiul normei 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, prezentarea unei traduceri a cererii de introducere a recursului
         în limba de procedură ar fi fost posibilă în termen de o lună de la data depunerii sale, respectiv cel mai târziu la 6 februarie
         2006. Cu toate acestea, o astfel de traducere nu a parvenit OAPI decât sub forma unei noi cereri de recurs redactate în germană,
         depusă la 7 aprilie 2006, mai precis, după mai mult de două luni de la expirarea termenului acordat.

      42      Prin urmare, camera de recurs nu a comis o eroare de drept respingând recursul ca inadmisibil în temeiul normei 49 alineatul
         (1) din Regulamentul nr. 2868/95 și al normei 48 alineatul (1) litera (c) și al normei 48 alineatul (2) din același regulament.

      43      Această constatare nu este infirmată prin argumentele reclamantei referitoare la pretinsa inexistență a notificării de către
         OAPI a neregulii privind limba cererii de introducere a recursului și la pretinsa încălcare a principiului egalității de tratament.
         Într‑adevăr, din norma 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 rezultă că nerespectarea normei 48 alineatul (1) litera
         (c) și a normei 48 alineatul (2) din același regulament are drept consecință directă și fără o prealabilă notificare respingerea
         recursului ca inadmisibil, și aceasta, eventual, după expirarea termenului prevăzut la norma 96 alineatul (1) din același
         regulament. Nici din regulamentele aplicabile, nici din jurisprudență nu rezultă că OAPI are obligația de a avertiza eventualii
         recurenți în fața camerelor de recurs cu privire la consecințele nerespectării formalităților instituite prin aceste regulamente
         [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2005, Solo Italia/OAPI – Nuova Sala (PARMITALIA), T‑373/03, Rec.,
         p. II‑1881, punctul 59].

      44      Chiar dacă informarea recurenților cu privire la omisiunile de formă ale înscrisurilor acestora constituie o practică curentă
         a OAPI, aceasta nu ar avea niciun efect în speță. Într‑adevăr, această practică nu poate modifica momentul în care începe
         să curgă termenul prevăzut la norma 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului
         din 17 septembrie 2003, Classen Holding/OAPI – International Paper (BECKETT EXPRESSION), T‑71/02, Rec., p. II‑3181, punctul
         41]. Pe de altă parte, potrivit unei jurisprudențe constante, normele privind termenele au fost instituite pentru a asigura
         securitatea juridică și pentru a evita orice discriminare sau tratament arbitrar (a se vedea Ordonanța Tribunalului din 21
         noiembrie 2005, Tramarin/Comisia, T‑426/04, Rec., p. II‑4765, punctul 60 și jurisprudența citată). Această constatare generală
         se aplică și termenelor prevăzute în regulamentele privind marca comunitară. În consecință, aplicând termenul prevăzut la
         norma 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 fără a‑l modifica, camera de recurs nu a încălcat principiul egalității
         de tratament.

      45      Prin urmare, acest motiv trebuie respins.

       Cu privire la motivul întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității
       Argumentele părților
      46      Reclamanta invocă faptul că, prin înlăturarea posibilității de a continua procedura și de a‑și apăra cererea de înregistrare
         a mărcii, respingerea recursului ca inadmisibil de către camera de recurs, deși a fost formulat în termenul acordat și cu
         respectarea cerințelor de formă, cu excepția unei singure fraze formulate în engleză, încalcă principiul proporționalității.

      47      În primul rând, punând în balanță, pe de o parte, interesul intervenientei ca recursul să fie ușor comprehensibil și să existe
         o continuitate a limbii de procedură și, pe de altă parte, interesul reclamantei de a‑și apăra cererea de înregistrare a mărcii,
         ar fi excesiv să se respingă recursul numai pentru faptul că nu s‑ar fi respectat cerința de formă referitoare la depunerea
         cererii de introducere a recursului în limba de procedură.

      48      În al doilea rând, chiar camera de recurs ar fi recunoscut anterior că regimul lingvistic prevăzut prin Regulamentele nr. 40/94
         și nr. 2868/95 este neclar. Ar fi în mod inutil strict și formalist să se aplice un astfel de regim cererii de introducere
         a recursului, în care puține elemente esențiale necesită traducere. Într‑adevăr, indicațiile care trebuie furnizate în formularul
         cererii de introducere a recursului ar fi minime, inclusiv cea privind întinderea recursului, care, în versiunea actuală a
         formularului, este cuprinsă într‑o simplă căsuță care trebuie bifată.

      49      În al treilea rând, alegerea limbii de procedură ar fi limitată la limbile cele mai cunoscute în Comunitate tocmai în scopul
         de a evita ca limba de procedură să fie total necunoscută părților la procedură. În speță, intervenienta ar fi fost în măsură
         să înțeleagă conținutul cererii de introducere a recursului, inclusiv indicația referitoare la întinderea recursului redactată
         în engleză, dat fiind că cererea de înregistrare a mărcii împotriva căreia a formulat opoziție era de asemenea redactată în
         engleză. Cunoașterea limbii engleze de către această parte ar fi indubitabilă, cu atât mai mult cu cât este vorba despre o
         întreprindere farmaceutică, și nu despre un particular.

      50      Subliniind că nu este de competența camerei de recurs să controleze proporționalitatea normelor care prevăd respingerea unui
         recurs formulat într‑o altă limbă decât limba de procedură, OAPI arată că însăși existența diferitelor căi legale pentru remedierea
         acestor vicii de formă sau a termenelor nerespectate consolidează proporționalitatea unei astfel de reglementări. Întrucât
         reclamanta nu s‑a prevalat de aceste căi legale aflate la dispoziția sa și ținând seama de nerespectarea repetată a termenelor,
         care ar pune la îndoială diligența reprezentanților săi, nu ar trebui să se conteste proporționalitatea temeiurilor juridice
         în discuție.

      51      În opinia intervenientei, nu este disproporționat să se pretindă respectarea normelor privind termenele și limba de procedură,
         a căror aplicare nu ar fi influențată de echilibrarea intereselor părților. În plus, întrucât reclamanta are posibilitatea
         să introducă o nouă cerere de înregistrare a mărcii, respingerea recursului nu ar fi inechitabilă.

       Aprecierea Tribunalului
      52      Prin respingerea recursului ca inadmisibil, camera de recurs a aplicat norma 96 alineatul (1), norma 49 alineatul (1) și norma
         48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95. Aceste norme în vigoare care reglementează admisibilitatea
         recursului în speță trebuiau aplicate de către camera de recurs. Refuzul aplicării acestor norme ar fi încălcat principiul
         prezumției de legalitate, potrivit căruia reglementarea comunitară rămâne pe deplin eficace atât timp cât nelegalitatea sa
         nu a fost constatată de o instanță competentă [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2001, Kik/OAPI
         (Kik), T‑120/99, Rec., p. II‑2235, punctul 55].

      53      Îi revine așadar Tribunalului sarcina să se pronunțe cu privire la legalitatea acestor norme în raport cu principiul proporționalității
         în măsura în care, prin invocarea faptului că se încalcă principiul proporționalității dacă recursul său este considerat inadmisibil
         în temeiul acestor norme, reclamanta susține în mod implicit că aceste norme încalcă principiul proporționalității.

      54      În această privință, trebuie amintit că aceste norme se numără printre dispozițiile care reglementează regimul lingvistic
         instituit prin Regulamentul nr. 40/94. Or, potrivit jurisprudenței, acest regim este compatibil cu principiul proporționalității,
         întrucât rezultă dintr‑un echilibru dificil în scopul legitim de a găsi o soluție lingvistică adecvată sistemului mărcii comunitare
         (a se vedea în acest sens Hotărârea Curții din 9 septembrie 2003, Kik/OAPI, C‑361/01 P, Rec., p. I‑8283, punctele 92-94, și
         Hotărârea Kik, punctul 52 de mai sus, punctele 62 și 63). Astfel, aceste norme nu pot fi considerate contrare principiului
         proporționalității.

      55      Pe de altă parte, încălcarea obligațiilor precum respectarea termenelor de recurs, care sunt fundamentale pentru buna funcționare
         a sistemului comunitar, poate fi sancționată de reglementarea comunitară prin pierderea unui drept, fără ca aceasta să fie
         incompatibilă cu principiul proporționalității (a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2003, APOL/Comisia,
         T‑61/00 și T‑62/00, Rec., p. II‑635, punctele 96 și 98).

      56      Rezultă din cele de mai sus că decizia camerei de recurs de respingere a recursului ca inadmisibil în temeiul normei 96 alineatul
         (1), al normei 49 alineatul (1) și al normei 48 alineatul (1) litera (c) și al normei 48 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95
         nu poate fi considerată disproporționată. Prin urmare, acest motiv trebuie respins.

       Cu privire la motivul întemeiat pe încălcarea articolului 78a din Regulamentul nr. 40/94
       Argumentele părților
      57      Reclamanta susține că norma 72 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, referitoare la împlinirea termenelor, trebuie de
         asemenea aplicată pentru a determina momentul în care încep să curgă termenele, în scopul de a nu dezavantaja un recurent
         din cauza modului de comunicare utilizat pentru a‑și depune recursul. Această normă prevede că, în cazul în care un termen
         se împlinește într‑o zi în care nu se pot depune documente la OAPI sau într‑o zi în care nu se distribuie corespondența simplă
         în localitatea în care se află sediul OAPI, termenul se prorogă până în prima zi în care se pot depune documente sau se distribuie
         corespondența simplă. În speță, termenul de o lună prevăzut la norma 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 nu ar fi
         început așadar să curgă de vineri, 6 ianuarie 2006, respectiv ziua depunerii cererii de introducere a recursului, această
         zi fiind zi de sărbătoare, conform listei zilelor nelucrătoare la OAPI pentru anul 2006. Cererea de introducere a recursului
         ar trebui considerată ca fiind depusă în ziua de luni, 9 ianuarie 2006. Din această situație ar rezulta că termenul de o lună
         pentru a prezenta traducerea cererii de introducere a recursului în limba de procedură s‑ar fi împlinit la 9 februarie 2006,
         și nu la 6 februarie 2006, cum ar susține OAPI.

      58      Astfel, cererea de continuare a procedurii, prezentată la 7 aprilie 2006 împreună cu traducerea în germană a cererii de introducere
         a recursului și cu ordinul de plată a taxei de continuare a procedurii, ar fi fost introdusă în conformitate cu articolul
         78a din Regulamentul nr. 40/94. În consecință, prin respingerea acestei cereri, OAPI ar fi încălcat articolul 78a din Regulamentul
         nr. 40/94.

      59      OAPI și intervenienta contestă argumentele reclamantei și afirmă că cererea de introducere a recursului fiind prezentată în
         engleză la 6 ianuarie 2006, termenul prevăzut la norma 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 s‑a împlinit la 6 februarie
         2006, iar termenul de depunere a unei cereri de continuare a procedurii prevăzut la articolul 78a din Regulamentul nr. 40/94
         s‑a împlinit la 6 aprilie 2006. Cererea de continuare a procedurii, prezentată la 7 aprilie 2006, ar fi fost, așadar, formulată
         la o zi după expirarea termenului acordat.

       Aprecierea Tribunalului
      60      Prin motivul referitor la admisibilitatea cererii de continuare a procedurii, reclamanta reproșează, în esență, camerei de
         recurs că a respins această cerere ca neprezentată.

      61      Potrivit articolului 78a din Regulamentul nr. 40/94, o parte la o procedură în fața OAPI care a omis să respecte un termen
         poate obține, la cerere, continuarea procedurii, cu condiția ca, în momentul în care cererea este introdusă, actul omis să
         fie îndeplinit. Cererea se acceptă numai dacă este prezentată în termen de două luni de la data de expirare a termenului nerespectat.
         Cererea se consideră prezentată numai după plata unei taxe de continuare a procedurii.

      62      Norma 96 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 prevede că termenul de o lună pentru prezentarea unei traduceri în limba
         de procedură a unui document original redactat într‑o altă limbă începe să curgă de la data depunerii acestui document original.
         Potrivit normei 70 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2868/95, atunci când un termen este exprimat în una sau mai multe luni,
         acesta se împlinește în luna luată în considerare, în aceeași zi cu ziua în care a avut loc evenimentul.

      63      În speță, este cert că cererea de introducere a recursului, în versiunea sa în engleză, a fost depusă prin fax trimis la OAPI
         la 6 ianuarie 2006. Prin urmare, camera de recurs a considerat în mod întemeiat că termenul de o lună pentru depunerea traducerii
         cererii de introducere a recursului în limba de procedură a expirat la 6 februarie 2006.

      64      Întrucât termenul nerespectat a expirat la 6 februarie 2006, cererea de continuare a procedurii ar fi trebuit prezentată și
         plata taxei ar fi trebuit de asemenea să fi fost autorizată cel mai târziu la 6 aprilie 2006. Or, cererea de continuare a
         procedurii și traducerea cererii de introducere a recursului în limba de procedură nu au fost prezentate, iar plata taxei
         nu a fost autorizată decât la 7 aprilie 2006.

      65      Drept urmare, prin considerarea cererii de continuare a procedurii ca neprezentată, camera de recurs nu a comis o eroare de
         drept.

      66      Această constatare nu este infirmată de argumentul reclamantei potrivit căruia data de la care ar începe să curgă termenul
         de o lună ar fi 9 ianuarie 2006, și nu 6 ianuarie 2006, dată la care faxul cererii de introducere a recursului a fost primit.
         Acest argument se întemeiază pe normele referitoare la împlinirea termenului în cazuri speciale, care nu sunt aplicabile în
         speță. Într‑adevăr, trebuie aplicată norma 70 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95, care se referă la momentul în care
         încep să curgă termenele în caz de notificare. Aceasta prevede că recepția documentului notificat constituie evenimentul care
         determină curgerea termenului. Pe de altă parte, norma 79 din Regulamentul nr. 2868/95 prevede că orice comunicare adresată
         OAPI poate fi transmisă prin fax și face trimitere la norma 80 din același regulament, care consideră drept dată de referință
         data primirii faxului. Prin urmare, atunci când este vorba despre transmiterea prin fax a unei comunicări adresate OAPI, evenimentul
         de la care începe să curgă termenul este primirea acestui fax de către OAPI, indiferent de faptul că data primirii corespunde
         unei zile de sărbătoare.

      67      Rezultă din cele de mai sus că acest motiv trebuie respins.

       Cu privire la motivul întemeiat pe încălcarea articolului 78 din Regulamentul nr. 40/94
       Argumentele părților
      68      Reclamanta afirmă că o comunicare a unei nereguli privind limba cererii de introducere a recursului nu poate fi făcută în
         mod valabil decât în scris, data unei comunicări informale efectuate în cursul unei conversații telefonice neputând fi considerată
         ca fiind data la care a încetat obstrucționarea de la care ar curge termenul de prezentare a unei cereri de restitutio in integrum. Întrucât reclamantei nu i‑a fost comunicată în scris neregula privind limba cererii de introducere a recursului, obstrucționarea
         nu ar fi încetat niciodată, iar cererea de restitutio in integrum nu ar putea fi considerată tardivă.

      69      OAPI și intervenienta susțin că în speță obstrucționarea a încetat cel mai târziu la 22 martie 2006, atunci când unul dintre
         reprezentanții reclamantei a fost informat telefonic în legătură cu neregula privind limba cererii de introducere a recursului.
         Termenul de două luni prevăzut la articolul 78 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 ar fi expirat cel mai târziu la 22
         mai 2006. Cererea de restitutio in integrum ar fi fost astfel prezentată cu o zi întârziere, la 23 mai 2006. În consecință, camera de recurs ar fi apreciat în mod întemeiat
         că cererea de restitutio in integrum nu a fost prezentată.

       Aprecierea Tribunalului
      70      Potrivit articolului 78 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94, o cerere de restitutio in integrum trebuie prezentată în scris în termen de două luni de la încetarea obstrucționării care stă la baza nerespectării unui termen
         care a avut drept consecință directă pierderea unui drept sau pierderea unei căi de atac. Cererea trebuie motivată și să indice
         faptele și motivele invocate în sprijinul său și nu se consideră depusă decât după achitarea taxei de restitutio in integrum.

      71      În speță, obstrucționarea care stă la baza nerespectării termenului de prezentare a cererii de introducere a recursului în
         limba de procedură a deciziei care a făcut obiectul recursului, astfel cum a arătat reclamanta în cererea sa de restitutio in integrum, constă în ignorarea de către reprezentanții săi a faptului că cererea de introducere a recursului fusese trimisă la OAPI
         la 6 ianuarie 2006 în versiunea sa în engleză. Cererea de restitutio in integrum a fost prezentată la 23 mai 2006.

      72      La 22 martie 2006, în cursul unei conversații telefonice între un agent al OAPI și unul dintre reprezentanții reclamantei,
         acesta din urmă a fost informat în legătură cu neregula privind limba cererii de introducere a recursului, după cum susțin
         atât OAPI într‑o notă internă datată 24 martie 2006, cât și reclamanta în cererea sa.

      73      În ședință, reclamanta a indicat că are rezerve cu privire la faptul că această conversație poate constitui încetarea obstrucționării
         și a susținut că aceasta ar fi avut loc mai curând la 27 aprilie 2006, în cursul unei convorbiri telefonice între raportorul
         camerei de recurs și unul dintre reprezentanții reclamantei.

      74      Această susținere, presupunând că este admisibilă, nu poate fi reținută.

      75      Într‑adevăr, din afirmațiile concordante ale OAPI și ale reclamantei, descrise mai sus, referitoare la convorbirea telefonică
         din 22 martie 2006, rezultă că în timpul acestei convorbiri reclamanta a fost informată în legătură cu neregula privind limba
         cererii de introducere a recursului. În plus, din dosarul administrativ rezultă că prima dintre cele două scrisori trimise
         agentului OAPI de către unul dintre reprezentanții reclamantei la 7 aprilie 2006 se referă la convorbirea lor telefonică și
         la faptul că aceasta a avut ca subiect comunicarea OAPI din 18 ianuarie 2006, care nu fusese primită de reclamantă. Ținând
         cont de faptul că această comunicare de o pagină privea în mod exclusiv neregula privind limba cererii de introducere a recursului,
         este rezonabil să se deducă faptul că neregula în discuție a fost evocată în cursul acestei convorbiri telefonice. În plus,
         a doua scrisoare din 7 aprilie 2006, trimisă imediat după cea dintâi, indică faptul că o nouă cerere de introducere a recursului,
         redactată în germană, este trimisă din precauție, ținând cont de neregula privind limba cererii de introducere a recursului
         invocată de OAPI.

      76      Rezultă că în mod legitim camera de recurs a putut aprecia că obstrucționarea care stă la baza termenului nerespectat, după
         cum a susținut reclamanta, încetase cel mai târziu la 22 martie 2006 și, prin urmare, că termenul de două luni prevăzut la
         articolul 78 din Regulamentul nr. 40/94 se împlinise cel mai târziu la 22 mai 2006.

      77      Această constatare nu poate fi infirmată de argumentul reclamantei potrivit căruia termenul prevăzut la articolul 78 din Regulamentul
         nr. 40/94 începe să curgă numai din momentul în care OAPI notifică în scris neregula privind limba cererii de introducere
         a recursului. Într‑adevăr, o astfel de comunicare în scris nu este prevăzută la articolul 78 din Regulamentul nr. 40/94. În
         plus, din jurisprudență rezultă că OAPI nu este obligat să informeze partea interesată în legătură cu neregulile procedurale
         și că, prin urmare, o astfel de comunicare de la OAPI nu poate avea efect asupra momentului de la care curge termenul acordat
         pentru introducerea unei cereri de restitutio in integrum (Hotărârea BECKETT EXPRESSION, punctul 44 de mai sus, punctul 41).

      78      Prin urmare, dat fiind că plata taxei aferente a fost autorizată abia la 23 mai 2006, camera de recurs nu a comis o eroare
         de drept apreciind că cererea de restitutio in integrum se consideră neprezentată.

      79      Oricare ar fi ipoteza, potrivit articolului 78 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94, restitutio in integrum este condiționată și de dovedirea întregii diligențe impuse de circumstanțe. Chiar presupunând că, astfel cum a susținut
         reclamanta, eroarea în trimiterea cererii de introducere a recursului comisă de o secretară și de care reprezentanții reclamantei
         nu aveau cunoștință constituie o obstrucționare în sensul articolului 78 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94, reclamanta
         avea obligația să demonstreze în fața camerei de recurs că a făcut dovada diligenței impuse de circumstanțe. Cu toate acestea,
         reclamanta nu a prezentat niciun element de probă în acest sens. Astfel, camera de recurs nu a comis o eroare de drept concluzionând
         că nu s‑a demonstrat că reclamanta făcuse dovada întregii diligențe impuse de circumstanțe.

      80      Rezultă că acest motiv trebuie respins și, prin urmare, acțiunea trebuie respinsă în întregime.

       Cu privire la cheltuielile de judecată
      81      Potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere,
         la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât reclamanta a căzut în pretenții, se impune obligarea acesteia la plata cheltuielilor
         de judecată, conform concluziilor OAPI și ale intervenientei.

      Pentru aceste motive,
      TRIBUNALUL (Camera întâi)
      declară și hotărăște:
      1)      Respinge acțiunea.
      2)      Obligă Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

               Tiili

                Dehousse

                Wiszniewska-Białecka

         Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 17 septembrie 2008.

               Grefier

                      Președinte

               E. Coulon

                      V. Tiili

         * Limba de procedură: germana.

    ---documentbreak--- unsupported format


Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (camera a treia) din data de 27 februarie 2003. # Vendedurías de Armadores Reunidos SA împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Pescuit - Suspendare de concours - Acțiune în despăgubiri. # Cauza T-61/01.


Hotărârea Curții din data de 5 mai 1970. # Comisia Comunităților Europene împotriva Regatului Belgiei. # Cauza 77-69.


title: Hotărârea Tribunalului (Camera întâi) din 8 septembrie 2010. # Icebreaker Ltd împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ICEBREAKER - Marca națională verbală anterioară ICEBERG - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Refuz parțial de înregistrare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]. # Cauza T-112/09.

text:
      Hotărârea Tribunalului (Camera întâi) din 8 septembrie 2010 – Icebreaker/OAPI – Gilmar (ICEBREAKER)
      (Cauza T‑112/09)
      „Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ICEBREAKER – Marca națională verbală anterioară ICEBERG – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Refuz parțial de înregistrare – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
         (CE) nr. 207/2009]”

      Marcă comunitară – Definiția și dobândirea mărcii comunitare – Motive relative de refuz – Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau
         similare – Risc de confuzie cu marca anterioară [Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele
         22 și 48)

      Obiectul

               Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 ianuarie 2009 (cauza R 1536/2007‑4) privind o
                  procedură de opoziție între Gilmar SpA și Icebreaker Ltd

            Date privind cauza

               Solicitantul mărcii comunitare:

               Icebreaker Ltd

               Marca comunitară vizată:

               Marca verbală ICEBREAKER pentru produse din clasele 9, 24 și 25 – cererea nr. 3205523

               Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției:

               Gilmar SpA

               Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției:

               Marca verbală italiană ICEBERG pentru produse din clasa 25, înregistrarea internațională privind marca verbală ICEBERG pentru
                  produse din clasa 25, marca verbală spaniolă ICEBERG pentru produse din clasa 25, marca verbală italiană ICE pentru produse
                  din clasa 25, înregistrarea internațională privind marca verbală ICE pentru produse din clasa 25

               Decizia diviziei de opoziție:

               Admite în parte opoziția

               Decizia camerei de recurs:

               Respinge calea de atac

      Dispozitivul

                  1)

                  	Respinge acțiunea.

                  2)

                  	Obligă Icebreaker Ltd la plata cheltuielilor de judecată.


title: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (camera a șaptea) din data de 23 septembrie 2009. # Fratex Indústria e Comércio, Ltda împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TRACK & FIELD USA - Marcă figurativă națională anterioară TRACK & FIELD - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]. # Cauza T-103/07.

text:
      Hotărârea Tribunalului (Camera a șaptea) din 23 septembrie 2009 – Fratex Indústria e Comércio/OAPI – USA Track & Field (TRACK
            & FIELD USA)
      (Cauza T‑103/07)
      „Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TRACK & FIELD USA – Marcă figurativă națională anterioară TRACK & FIELD – Motiv relativ de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Lipsa similitudinii semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
         (CE) nr. 207/2009]”

      Marcă comunitară – Definiția și dobândirea mărcii comunitare – Motive relative de refuz – Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau
         similare – Risc de confuzie cu marca anterioară [Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele
         33 și 68-74)

      Obiectul

               Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 ianuarie 2007 (cauza R 1061/2005-4) privind o
                  procedură de opoziție între Fratex Indústria e Comércio, Ltda și USA Track & Field, Inc

            Date privind cauza

               Solicitantul mărcii comunitare:

               USA Track & Field, Inc

               Marca comunitară vizată:

               Marca figurativă USA TRACK & FIELD – cererea nr. 1680883

               Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției:

               Fratex Indústria e Comércio, Ltda

               Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției:

               Marca figurativă națională TRACK & FIELD

               Decizia diviziei de opoziție:

               Admite opoziția

               Decizia camerei de recurs:

               Admite calea de atac introdusă de USA Track & Field, Inc

      Dispozitivul

                  1)

                  	Respinge acțiunea.

                  2)

                  	Obligă Fratex Indústria e Comércio, Ltda la plata cheltuielilor de judecată.


Hotărârea Curții din data de 16 martie 1983. # Administration des finances de l'État împotriva Società petrolifera italiana SpA (SPI) și SpA Michelin italiana (SAMI). # Cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Corte suprema di Cassazione - Italia. # Cauze conexate 267/81, 268/81 și 269/81.