title: Cauza T-719/13: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2013 — Lico Leasing și Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/48

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2013 — Lico Leasing și Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión/Comisia
   (Cauza T-719/13)
   2014/C 52/93
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Lico Leasing, SA (Madrid, Spania) și Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Madrid) (reprezentanți: M. Sánchez și M. Merola, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulității deciziei întrucât este afectată de erori, deoarece SEAF [sistemul fiscal spaniol în materie de leasing fiscal] este considerat un sistem de ajutor de stat în beneficiul GIE [grupuri de interes economic] și al investitorilor acestora și întrucât este afectată de vicii de motivare;

               —

               cu titlu subsidiar, declararea nulității ordinului de recuperare a ajutoarelor acordate în temeiul SEAF, întrucât este contrar principiilor generale ale ordinii juridice a Uniunii;

               —

               cu titlu subsidiar, declararea nulității ordinului de recuperare în ceea ce privește calculul cuantumului ajutorului incompatibil care trebuie să fie recuperat, întrucât împiedică Spania să determine formula de calcul a acestui cuantum potrivit principiilor generale aplicabile recuperării ajutoarelor de stat și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași ca și cea vizată în cauza T-515/13, Spania/Comisia (JOUE C 336, p. 29).
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 296 TFUE

                           —

                           măsura în cauză respectă criteriul selectivității: pe de o parte, decizia este afectată de o eroare întrucât în aceasta se identifică o selectivitate sectorială, deși măsura care face obiectul deciziei era deschisă investitorilor care activează în toate sectoarele economiei și, pe de altă parte, decizia este afectată de o eroare întrucât în cuprinsul acesteia se concluzionează că o procedură de autorizare prealabilă poate determina caracterul selectiv al măsurii, fără să ia în considerare faptul că această autorizare prealabilă era justificată de complexitatea măsurii în cauză și, în orice caz, faptul că aceasta nu vizează calitățile pretinșilor beneficiari;

                           —

                           măsura în cauză respectă criteriul privind denaturarea concurenței și afectarea comerțului dintre statele membre; în special, decizia nu explică în ce mod pretinsul ajutor de stat ar avea un efect asupra piețelor indicate și se limitează să constate acest fapt fără să îl demonstreze.

                     De asemenea, a doua parte a acestui motiv de anulare vizează faptul că decizia este afectată de o eroare de motivare întrucât nu se explică de ce beneficiul reținut de pretinșii beneficiari constituie un ajutor de stat, deși acești beneficiari au participat numai la beneficiul obținut de armatori care, după cum recunoaște chiar Comisia, nu constituie un ajutor de stat.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 14 din Regulamentul nr. 659/1999 al Consiliului
               Ordinul de recuperare prevăzut la articolele 4, 5 și 6 din decizie trebuie să fie anulat în temeiul următoarelor principii generale de drept al Uniunii:

                           —

                           principiul încrederii legitime, în particular în măsura în care scrisoarea trimisă de comisarul Kroes în anul 2009 a determinat încrederea legitimă a operatorilor cu privire la legalitatea SEAF;

                           —

                           principul securității juridice, cu titlu subsidiar, în cazul în care se consideră că ordinul de recuperare nu este contrar principiului încrederii legitime, întrucât anumite circumstanțe au determinat ca ambiguitatea privind legalitatea SEAF rezultată inițial din Decizia Brittany Ferries să crească și să devină mai puternică pe perioada în care SEAF a fost în vigoare.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor generale aplicabile recuperării ajutoarelor de stat
               Decizia atacată nu respectă principiile generale aplicabile recuperării ajutoarelor de stat, întrucât aceasta ar putea impune beneficiarilor să restituie un cuantum superior celui al pretinsului ajutor de care au beneficiat efectiv.


title: Cauza T-247/17: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2017 – Azarov/Consiliul

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/43

         Acțiune introdusă la 27 aprilie 2017 – Azarov/Consiliul
   (Cauza T-247/17)
   (2017/C 195/57)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Mykola Yanovych Azarov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea, potrivit articolului 263 TFUE, a Deciziei (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 34), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 1), în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               adoptarea, potrivit articolului 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, a anumitor activități de cercetare judecătorească și în special

                           —

                           adresarea de întrebări Consiliului;

                           —

                           invitarea Consiliului să ia poziție în scris sau oral cu privire la anumite aspecte ale litigiului;

                           —

                           cererea de informații Consiliului și unor terți, printre altele Comisia, EADS și Ucraina;

                           —

                           invitația de a prezenta documente sau elemente de probă în legătură cu litigiul;

               —

               obligarea Consiliului, potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale

                           —

                           În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă încălcarea dreptului de proprietate și a dreptului la libertatea de a desfășura o activitate comercială. Acesta critică de asemenea disproporționalitatea măsurilor restrictive impuse.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.


title: Cauza T-523/14: Acțiune introdusă la 14 iulie 2014 – Squeeze Life/OAPI – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/21

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2014 – Squeeze Life/OAPI – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE)
   (Cauza T-523/14)
   2014/C 329/29
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Squeeze Life, SL (Alicante, Spania) (reprezentant: J. Devaureix, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Evolution Fresh, Inc. (San Bernardino, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamantul (reclamanta) solicită Tribunalului:

               —

               anularea sau declararea ca inaplicabilă a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 aprilie 2014 și, în consecință, declararea că:

                           —

                           Squeeze Life, S.L., iar nu reclamanta, Evolution Fresh, Inc., a formulat calea de atac în fața camerei de recurs împotriva deciziei diviziei de opoziție a OAPI din 20 decembrie 2013;

                           —

                           în consecință, decizia diviziei de opoziție a OAPI din 20 decembrie 2013, este definitivă, și, prin urmare, se respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare „SQUEEZE LIFE” nr. 1 1 1 70  966 pentru produse din clasa 32 și pentru o parte dintre serviciile din clasa 35 este;

               —

               suspendarea procedurii de transformare nr. 8311048 care este pendinte în fața divizei de înregistrare a OAPI până la adoptarea unei decizii având autoritate de lucru judecat în prezenta cauză și comunicarea către respectiva divizie a elementelor necesare pentru suspendarea procedurii de transformare;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Evolution Fresh, Inc.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SQUEEZE LIFE” pentru produse și servicii din clasele 32, 35 și 43 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 1 70  966.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale comunitară și națională „ZUMIT SQUEEZE LIFE” pentru produse și servicii din clasele 29, 31, 32 și 35

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: camera de recurs ia act de retragerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare în cauză și închide procedurile de opoziție și a căii de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 73 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 108 și următoarele din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-829/16: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2016 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlamentul

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/55

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2016 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlamentul
   (Cauza T-829/16)
   (2017/C 022/74)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (Paris, Franța) (reprezentant: A. Varaut, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei D106185 a Biroului Parlamentului European din 12 septembrie 2016, notificată de domnul [X] la 26 septembrie, care declară ineligibile cheltuielile determinate de afișarea campaniei „Schengen” a MENL;

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, care ar decurge din faptul că nici elementele dosarului, nici obiecțiile Mouvement pour une Europe des nations et des libertés („MENL”) nu au fost aduse la cunoștința biroului Parlamentului European.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că reclamanta consideră că noțiunea „finanțare indirectă” a partidelor naționale de către partidele europene este o noțiune imprecisă, care ar fi contrară oricărei securități juridice.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că logoul care figurează pe afișul campaniei „Schengen” al MENL (denumit în continuare „logoul în litigiu”) ar reprezenta pe teritoriile naționale o campanie cu caracter exclusiv european, contrar a ceea ce ar fi reținut pârâtul atunci când a adoptat decizia a cărei anulare face obiectul prezentei acțiuni. În susținerea acestui motiv, reclamanta invocă în principal trei argumente, respectiv:

                           —

                           Campania a fost organizată de MENL singură, fără acordul sau implicarea partidelor naționale;

                           —

                           Campania și afișul ar privi o problematică de anvergură europeană, respectiv cea a Acordurilor Schengen;

                           —

                           Prin urmare, logoul în litigiu nu ar fi logoul partidelor naționale, ci logoul delegațiilor acestor partide în cadrul Parlamentului European.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că reclamanta consideră că logoul în litigiu este de dimensiuni mult mai reduse decât logoul MENL. Or, jurisprudența și textele care tratează chestiunea nu ar prevedea decât sancționarea logourilor naționale de dimensiuni superioare sau echivalente celor ale logourilor europene.


title: Cauza T-144/11: Acțiune introdusă la 14 martie 2011 — Kassarate/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/24

         Acțiune introdusă la 14 martie 2011 — Kassarate/Consiliul
   (Cauza T-144/11)
   2011/C 130/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Tiapé Edouard Kassarate (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluzii

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce îl privește pe reclamant, domnul Tiapé Edouard Kassarate, Regulamentul (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și Decizia 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011, publicate la 15 ianuarie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu sunt întemeiate în fapt,

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011;

                           —

                           în subsidiar, să dispună ca numele domnului Tiapé Edouard Kassarate să fie eliminat de pe listele anexate la regulamentul menționat și la respectiva decizie.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-137/11, Guiai Bi Poin/Consiliul.


title: Cauzele conexate T-91/14 și T-92/14: Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Schniga/OCSP – Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) („Soiuri de plante — Cerere de protecție comunitară a soiurilor vegetale pentru soiul de mere Gala Schnitzer — Examinare tehnică — Distincție — Principii directoare ale examinării — Putere de apreciere a președintelui OCSP”)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/31

         Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Schniga/OCSP – Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Cauzele conexate T-91/14 și T-92/14) (1)

   ((„Soiuri de plante - Cerere de protecție comunitară a soiurilor vegetale pentru soiul de mere Gala Schnitzer - Examinare tehnică - Distincție - Principii directoare ale examinării - Putere de apreciere a președintelui OCSP”))
   (2015/C 354/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Schniga GmbH (Bolzano, Italia) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) (reprezentanți: M. Ekvad și F. Mattina, agenți)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OCSP, interveniente la Tribunal: Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Noua Zeelandă) și Elaris SNC (Angers, Franța) (reprezentant: M. Eller, avocat)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva a două decizii ale Camerei de recurs a OCSP din 20 septembrie 2013 (cauzele A 004/2007 și A 003/2007) privind acordarea protecției comunitare a soiurilor de plante pentru soiul de mere Gala Schnitzer

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Schniga Srl la suportarea, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, a cheltuielilor de judecată ale Brookfield New Zealand Ltd și ale Elaris SNC. Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza C-195/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iulie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — Synthon BV/Merz Pharma Gmbh & Co KG [Dreptul brevetelor — Medicamente — Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente — Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 — Articolul 2 — Domeniu de aplicare — Evaluarea inocuității și a eficacității prevăzută de Directiva 65/65/CEE — Lipsă — Nulitate a certificatului]

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iulie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — Synthon BV/Merz Pharma Gmbh & Co KG
   (Cauza C-195/09) (1)

   (Dreptul brevetelor - Medicamente - Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente - Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 - Articolul 2 - Domeniu de aplicare - Evaluarea inocuității și a eficacității prevăzută de Directiva 65/65/CEE - Lipsă - Nulitate a certificatului)
   2011/C 298/02
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Synthon BV

      Pârâtă: Merz Pharma Gmbh & Co KG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolelor 13 și 19 din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 130) — Noțiunea de primă autorizație de introducere pe piață — Autorizație eliberată în conformitate cu o reglementare națională care aplică Directiva 65/65/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1965 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind specialitățile farmaceutice (JO L 22, p. 369) — Obligația autorității naționale care eliberează autorizația de a fi procedat la evaluarea informațiilor prevăzute de directiva menționată

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente, astfel cum a fost modificat prin Actul privind condițiile de aderare a Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei și adaptările tratatelor care stau la baza Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că un produs, precum cel în cauză în acțiunea principală, care, în calitate de medicament de uz uman, a fost introdus pe piață în Comunitatea Europeană înainte să fi obținut o autorizație de introducere pe piață în conformitate cu Directiva 65/65/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1965 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind medicamentele, astfel cum a fost modificată prin Directiva 89/341/CEE a Consiliului din 3 mai 1989, și în special fără să fi fost supus evaluării inocuității și a eficacității sale nu intră în domeniul de aplicare al acestui regulament, cu modificările ulterioare, și, așadar, nu poate să facă obiectul unui certificat suplimentar de protecție.

               2.

               Un certificat suplimentar de protecție eliberat pentru un produs care nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1768/92, cu modificările ulterioare, astfel cum este definit la articolul 2 din acesta, este nul.

      (1)  JO C 193 du 15.08.2009.


title: Cauza C-415/08 P: Ordonanța Curții din 23 septembrie 2009 — Complejo Agrícola, SA/Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei (Recurs — Protecția habitatelor naturale — Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană — Decizia Comisiei — Acțiune în anulare introdusă de persoane fizice sau juridice — Admisibilitate — Recurs vădit nefondat)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/9

         Ordonanța Curții din 23 septembrie 2009 — Complejo Agrícola, SA/Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei
   (Cauza C-415/08 P) (1)

   (Recurs - Protecția habitatelor naturale - Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană - Decizia Comisiei - Acțiune în anulare introdusă de persoane fizice sau juridice - Admisibilitate - Recurs vădit nefondat)
   2010/C 11/14
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Complejo Agrícola, SA (reprezentanți: A. Menéndez Menéndez și G. Yanguas Montero, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia și A. Alcover San Pedro, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 14 iulie 2008 Complejo Agrícola/Comisia (T-345/06), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă cererea de anulare parțială a articolului 1 și a anexei 1 la Decizia 2006/613/CE a Comisiei din 19 iulie 2006 de adoptare, în conformitate cu Directiva 92/43/CEE a Consiliului, a listei siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană (JO L 259, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 21), în măsura în care prin acestea se desemnează situl denumit „Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz”, unde se găsește o exploatare agricolă a cărei proprietară este reclamanta, ca sit de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Complejo Agrícola SA la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza T-34/08: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2008 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Comisia Comunităților Europene

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/31

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2008 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-34/08)
   (2008/C 79/61)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung e.V. (Berlin, Germania) (reprezentant: B. Henning, Rechtsanwältin)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei pârâtei din 16 noiembrie 2007 prin care nu s-a acceptat o parte din cheltuielile efectuate de reclamant în cadrul „Daphne Grant Agreement JAI/DAP/2004-2/052W”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În luna mai 2005, reclamantul și Comisia au încheiat un contract privind finanțarea unui proiect în cadrul programului DAPHNE II (1). Prin scrisoarea din 16 noiembrie 2007, pârâta a transmis reclamantului un calcul rectificat al sumei restante de plată către reclamant, în care o parte din cheltuielile efectuate de acesta nu au fost recunoscute ca fiind eligibile pentru finanțarea comunitară. Reclamantul introduce prezenta acțiune împotriva acestei decizii.
   În susținerea acțiunii, reclamantul arată că decizia atacată se întemeiază pe o apreciere eronată a faptelor. În special, documente justificative suficiente ar fi fost considerate în mod eronat insuficiente și nu ar fi fost acceptate în mod eronat cheltuieli privind angajarea pe termen scurt a unor asistenți sau stagiari, cheltuieli prevăzute în buget și cheltuieli de călătorie determinate.

      (1)  Decizia 803/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 de adoptare a unui program de acțiune comunitară (2004-2008) pentru prevenirea și combaterea violenței împotriva copiilor, a tinerilor și a femeilor și pentru protejarea victimelor și a grupurilor de risc (programul Daphné II) (JO L 143, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 37).


title: Cauza C-339/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 mai 2017 – Republica Portugheză/Comisia Europeană (Recurs — FEGA și FEADR — Decizie de punere în aplicare a Comisiei Europene — Notificarea destinatarului — Rectificare ulterioară a formatului de tipărire a anexei — Publicare a deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Inadmisibilitate)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/18

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 mai 2017 – Republica Portugheză/Comisia Europeană
   (Cauza C-339/16 P) (1)

   ((Recurs - FEGA și FEADR - Decizie de punere în aplicare a Comisiei Europene - Notificarea destinatarului - Rectificare ulterioară a formatului de tipărire a anexei - Publicare a deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Inadmisibilitate))
   (2017/C 239/23)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida și P. Estêvão, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și M. França, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 5.9.2016.


title: Hotărârea Curții din 27 noiembrie 2013 în cauza E-6/13 – Metacom AG/Rechtsanwälte Zipper & Collegen (Libertatea avocaților de a presta servicii transfrontaliere – Directiva 77/249/CEE – Autoreprezentare – Obligația de notificare prevăzută în dreptul național – Consecințele nerespectării obligației de notificare)

text:
               27.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/13

      HOTĂRÂREA CURȚII

   din 27 noiembrie 2013
   în cauza E-6/13
   Metacom AG/Rechtsanwälte Zipper & Collegen
   (Libertatea avocaților de a presta servicii transfrontaliere – Directiva 77/249/CEE – Autoreprezentare – Obligația de notificare prevăzută în dreptul național – Consecințele nerespectării obligației de notificare)
   2014/C 88/10
   În cauza E-6/13 Metacom AG/Rechtsanwälte Zipper & Collegen – CERERE întemeiată pe articolul 34 din Acordul încheiat între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, adresată Curții de către Fürstliche Landgericht des Fürstentums Liechtenstein (Curtea de Justiție a Principatului Liechtenstein) cu privire la interpretarea Directivei 77/249/CEE a Consiliului din 22 martie 1977 de facilitare a exercitării efective a libertății de a presta servicii de către avocați, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher – președinte, Per Christiansen – judecător-raportor și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 27 noiembrie 2013, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:

               1.

               un avocat care înaintează o acțiune în nume propriu într-un stat membru al SEE, altul decât cel în care este stabilit, poate lua drept temei libertatea de a presta servicii, precum și Directiva 77/249/CEE, în cazul în care acționează în cadrul activității profesionale și dacă ordinea juridică națională a statului-gazdă prevede că un avocat poate acționa în nume propriu, în calitatea sa de avocat, în cursul procedurilor judiciare;

               2.

               o dispoziție juridică națională, așa cum este, de exemplu, articolul 59 din Legea privind avocații adoptată de Liechtenstein, conform căreia un avocat stabilit în alt stat SEE este obligat, în toate circumstanțele și din proprie inițiativă, nu numai să prezinte documente care să ateste calificările pe care le deține în profesia de avocat, ci și să notifice autoritățile competente din statul-gazdă înainte de a presta servicii în statul respectiv și să trimită anual această notificare, contravine articolului 7 alineatul (1) din Directiva 77/249/CEE, precum și articolului 36 din Acordul privind SEE;

               3.

               încălcarea unei dispoziții de drept intern, așa cum este articolul 59 din Legea privind avocații adoptată de Liechtenstein, nu poate fi un aspect relevant în ceea ce privește posibilitatea de a se solicita taxe juridice legate de prestarea de servicii transfrontaliere de către un avocat.


title: Cauza C-39/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Subvenții în favoarea investițiilor și a forței de muncă — Obligația de recuperare — Neexecutare — Principiul protecției încrederii legitime)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-39/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Subvenții în favoarea investițiilor și a forței de muncă - Obligația de recuperare - Neexecutare - Principiul protecției încrederii legitime)
   (2008/C 209/04)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Gross și T. Scharf, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și C. Schulze-Bahr, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 249 CE și a articolelor 1, 2 și 3 din Decizia 2003/643/CE a Comisiei din 13 mai 2003 privind ajutorul de stat acordat de Germania în favoarea Kahla Porzellan GmbH și a Kahla/Thüringen Porzellan GmbH [notificată sub numărul C(2003) 1520; ajutor nr. C-62/00, ex NN 142/99] (JO L 227, p. 12) — Neadoptarea în termenul prevăzut a măsurilor necesare pentru recuperarea ajutoarelor care au fost declarate incompatibile cu piața comună
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru recuperarea anumitor ajutoare declarate incompatibile cu piața comună prin articolul 1 alineatul (2) literele (d) și (g) din Decizia Comisiei din 30 octombrie 2002, astfel cum aceasta figurează în Decizia 2003/643/CE din 13 mai 2003 privind ajutorul de stat acordat de Germania în favoarea Kahla Porzellan GmbH și a Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 1-3 din această decizie.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza T-168/12: Acțiune introdusă la 13 aprilie 2012 — Georgias și alții/Consiliul și Comisia

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/33

         Acțiune introdusă la 13 aprilie 2012 — Georgias și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-168/12)
   2012/C 165/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Aguy Clement Georgias (Harare, Zimbabwe), Trinity Engineering (Private) Ltd (Harare) și Georgiadis Trucking (Private) Ltd (Harare) (reprezentanți: M. Robson și E. Goulder, Solicitors, și H. Mercer, Barrister)

      Pârâți: Comisia Europeană și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Uniunii Europene și a Comisiei și/sau a Consiliului, în temeiul articolului 268 TFUE și al articolului 340 alineatul (2) TFUE, la repararea prejudiciului cauzat reclamanților prin aplicarea unor măsuri restrictive împotriva Zimbabwe, prin despăgubirea acestora în cuantumurile de mai jos sau în alte cuantumuri considerate corespunzătoare de către Tribunal:

                           (i)

                           469 520,24 euro (EUR) sau echivalentul acestei sume în favoarea Trinity;

                           (ii)

                           5 627 020 euro (EUR) sau echivalentul acestei sume în favoarea Georgiadis;

                           (iii)

                           374 986,57 euro (EUR) sau echivalentul acestei sume în favoarea senatorului Georgias;

                           (iv)

                           un cuantum considerat corespunzător de Tribunal pentru despăgubirea senatorului Georgias pentru prejudiciul moral invocat;

                           (v)

                           dobânzi anuale de 8 % la sumele de mai sus sau orice altă dobândă pe care Tribunalul ar putea-o acorda;

               —

               în cazul și în măsura în care Tribunal consideră necesar, dispunerea efectuării unei evaluări a prejudiciului suferit de reclamanți;

               —

               obligarea Comisiei și/sau a Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamanți în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea prezentei acțiuni, prin care se solicită repararea unui prejudiciu de către Uniunea Europeană în temeiul răspunderii extracontractuale, reclamanții invocă două motive.

               1.

               Prin primul motiv se arată că:

                           —

                           consecutiv acțiunilor nelegale decurgând din adoptarea Regulamentului (CE) nr. 412/2007 al Comisiei din 16 aprilie 2007 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 101, p. 6) s-au comis:

                                       (i)

                                       o eroare vădită de apreciere a faptelor, combinată cu o încălcare a dreptului la apărare și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă;

                                       (ii)

                                       un abuz de putere;

                                       (iii)

                                       o încălcare a dreptului la apărare în ceea ce privește reînnoirea măsurilor de înghețare a resurselor economice.

               2.

               Prin al doilea motiv se arată:

                           —

                           prejudiciul suferit include:

                                       (i)

                                       pierderea de oportunități de afaceri specifice din cauza aplicării extrateritoriale a măsurilor de înghețare a resurselor economice în privința tuturor persoanelor vizate care exercită activități economice în cadrul Uniunii Europene;

                                       (ii)

                                       un stres personal datorat eventualelor pierderi de activități economice în cadrul Uniunii Europene;

                                       (iii)

                                       pierderi decurgând din aplicarea regulamentului menționat în privința senatorului Georgias în mai 2007 și în continuare cu ocazia reînnoirii acestui regulament, ceea ce a antrenat un prejudiciu material și moral care a avut drept consecință excluderea acestuia de pe teritoriul Uniunii Europene și luarea împotriva lui a unor măsuri de înghețare a resurselor economice.


title: Cauza C-343/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/34

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Cauza C-343/11)
   2011/C 269/69
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Montreuil

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH

      Pârât: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie luată în considerare situația deținătorilor de titluri de participare, împreună cu cea a organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM)?

               2.

               Într-o astfel de ipoteză, în ce condiții reținerea la sursă în litigiu ar putea fi considerată conformă cu principiul liberei circulații a capitalurilor?


title: Cauza C-15/14 P: Recurs introdus la 15 ianuarie 2014 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 12 noiembrie 2013 în cauza T-499/10, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Comisia Europeană

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/6

         Recurs introdus la 15 ianuarie 2014 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 12 noiembrie 2013 în cauza T-499/10, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Comisia Europeană
   (Cauza C-15/14 P)
   2014/C 61/10
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, K. Talabér-Ritz, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 12 noiembrie 2013 în cauza T-499/10, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Comisia Europeană;

               —

               respingerea cererii de anulare a Deciziei C(2010) 3553 final a Comisiei din 9 iunie 2010 privind ajutorul de stat C 1/09 (ex NN 69/08) acordat de Ungaria în favoarea MOL Nyrt.;

               —

               obligarea reclamantei din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că hotărârea atacată trebuie anulată deoarece noțiunea de caracter selectiv este interpretată și aplicată în mod greșit prin mai multe aspecte ale acestei hotărâri.
   În primul rând, hotărârea atacată aplică greșit jurisprudența în materie de caracter selectiv în ceea ce privește măsurile în cazul cărora autoritățile naționale dispun de o marjă de apreciere referitoare la tratamentul pe care îl acordă întreprinderilor.
   În al doilea rând, tribunalul apreciază în mod incorect legislația, considerând că existența unor criterii obiective exclude în mod necesar caracterul selectiv.
   În al treilea rând, hotărârea asociază în mod greșit existența caracterului selectiv și intenția statului membru de a proteja unul sau mai mulți operatori de un nou regim de taxe și neglijează, în consecință, condiția potrivit căreia existența unui ajutor de stat depinde de efectele măsurii analizate.
   În al patrulea rând, aprecierile din hotărârea atacată referitoare la „modificarea ulterioară a condițiilor exterioare ale [unui acord care menține un anumit nivel al taxelor]” nu pot fi relevante în speță, deoarece modificarea ulterioară a condițiilor exterioare ale acordului examinat de Comisie consta într-o schimbare a regimului legal.


title: Cauza T-500/07: Ordonanța Tribunalului din 7 iunie 2010 — Bulgaria/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/51

         Ordonanța Tribunalului din 7 iunie 2010 — Bulgaria/Comisia
   (Cauza T-500/07) (1)

   ()
   2010/C 209/77
   Limba de procedură: bulgara
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-122/11: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 februarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Coordonarea sistemelor de securitate socială — Reglementare națională care se opune indexării, pentru perioada de până la 1 august 2004 , a pensiilor resortisanților unui stat membru care nu a încheiat un acord de reciprocitate sau care nu îndeplinesc condiția de reședință în Uniunea Europeană — Reședință într-un stat terț — Încălcarea principiului nediscriminării pe motive de cetățenie sau de naționalitate — Inadmisibilitate]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/2

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 februarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-122/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Coordonarea sistemelor de securitate socială - Reglementare națională care se opune indexării, pentru perioada de până la 1 august 2004, a pensiilor resortisanților unui stat membru care nu a încheiat un acord de reciprocitate sau care nu îndeplinesc condiția de reședință în Uniunea Europeană - Reședință într-un stat terț - Încălcarea principiului nediscriminării pe motive de cetățenie sau de naționalitate - Inadmisibilitate)
   2013/C 108/03
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Kreuschitz și G. Rozet, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck și C. Pochet, agenți)

      Intervenientă în susținerea concluziilor reclamantei: Republica Elenă (reprezentant: E.-M. Mamouna, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 4 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82, rectificare în JO L 200, p. 1), precum și a articolelor 18 TFUE și 45 TFUE — Reglementare națională care se opune indexării, pentru perioada de până la 1 august 2004, a pensiilor resortisanților unui stat membru care nu a încheiat un acord de reciprocitate sau care nu îndeplinesc condiția de reședință în Uniunea Europeană — Reședință într-un stat terț — Încălcarea principiului nediscriminării pe motive de cetățenie sau de naționalitate — Lipsa unor justificări

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Elenă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 160, 28.5.2011


title: Cauzele conexate T-251/05 și T-425/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 iunie 2007 — Mediocurso/Comisia Comunităților Europene ( FSE — Acțiuni de formare — Reducerea sprijinului financiar acordat inițial — Motivare — Principiile securității juridice și al protecției încrederii legitime — Lipsa unei erori vădite de apreciere )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 iunie 2007 — Mediocurso/Comisia Comunităților Europene
   (Cauzele conexate T-251/05 și T-425/05) (1)

   („FSE - Acțiuni de formare - Reducerea sprijinului financiar acordat inițial - Motivare - Principiile securității juridice și al protecției încrederii legitime - Lipsa unei erori vădite de apreciere’)
   (2007/C 170/44)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Mediocurso — Estabelecimento de Ensino Particular, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: C. Botelho Moniz și E. Maia Cadete, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Andrade și A. Weimar, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei C (2005) 1236 a Comisiei din 14 aprilie 2005 de reducere a sprijinului acordat prin Decizia C (89) 0570 din 22 martie 1989 și, pe de altă parte, a Deciziei C (2005) 3557 a Comisiei din 13 septembrie 2005 de reducere a sprijinului acordat prin Decizia C (89) 0570 din 22 martie 1989.
   Dispozitivul

               1)

               Dispune conexarea cauzelor T-251/05 și T-425/05 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Respinge acțiunile.

               3)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 217, 3.9.2005.


title: Cauza C-461/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Stockholms tingsrätt — Suedia) — Ulf Kazimierz Radziejewski/Kronofogdemyndigheten i Stockholm (Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 45 TFUE — Procedură de anulare în tot sau în parte a datoriilor — Debitor persoană fizică — Reglementare națională care subordonează acordarea unei măsuri de anulare a datoriilor unei condiții privind domiciliul)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/20

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Stockholms tingsrätt — Suedia) — Ulf Kazimierz Radziejewski/Kronofogdemyndigheten i Stockholm
   (Cauza C-461/11) (1)

   (Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 45 TFUE - Procedură de anulare în tot sau în parte a datoriilor - Debitor persoană fizică - Reglementare națională care subordonează acordarea unei măsuri de anulare a datoriilor unei condiții privind domiciliul)
   2013/C 9/31
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Stockholms tingsrätt

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ulf Kazimierz Radziejewski

      Pârât: Kronofogdemyndigheten i Stockholm

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Stockholms tingsrätt — Interpretarea articolului 45 TFUE — Libera circulație a persoanelor — Compatibilitatea cu articolul 45 a unei legislații naționale care condiționează beneficiul procedurii de anulare a datoriilor persoanelor fizice de împrejurarea ca persoana în cauză să aibă reședința pe teritoriul național — Debitor cetățean al unui stat A cu reședința în statul B care a depus o cerere de anulare a datoriilor sale în statul A, locul de origine a datoriilor — Legătură cu locul depunerii cererii.

      Dispozitivul

   Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în cauza principală, care subordonează acordarea unei măsuri de anulare a datoriilor unei condiții privind domiciliul în statul membru în cauză.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011.


title: Cauza C-504/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky — Republica Slovacă) — Tanoarch s.r.o./Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky (Fiscalitate — TVA — Drept de deducere — Cesiunea unei părți din drepturile asupra unei invenții deținute de mai multe întreprinderi către o întreprindere care deține deja dreptul de utilizare a invenției respective în totalitate — Practică abuzivă)

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/15

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky — Republica Slovacă) — Tanoarch s.r.o./Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky
   (Cauza C-504/10) (1)

   (Fiscalitate - TVA - Drept de deducere - Cesiunea unei părți din drepturile asupra unei invenții deținute de mai multe întreprinderi către o întreprindere care deține deja dreptul de utilizare a invenției respective în totalitate - Practică abuzivă)
   2011/C 370/23
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Tanoarch sro

      Pârâtă: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Interpretarea celei de A șasea directive 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), în special a articolului 2 punctul 1 — Cesiunea unei părți din drepturile asupra unei invenții, deținute de mai multe întreprinderi, către o întreprindere care deține deja dreptul de utilizare a invenției respective în întregul său — Eventuala existență a unui drept de deducere a taxei achitate în amonte

      Dispozitivul

               1.

               O persoană impozabilă poate, în principiu, să invoce dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată achitată sau datorată în amonte pentru o prestare de servicii, efectuată cu titlu oneros, atunci când dreptul național aplicabil permite cesiunea unei cote de coproprietate asupra unei invenții, care conferă un drept asupra acesteia.

               2.

               Este de competența instanței de trimitere să stabilească, având în vedere toate împrejurările de fapt care caracterizează prestarea de servicii în cauză în acțiunea principală, existența sau inexistența unui abuz de drept în ceea ce privește dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte.

      (1)  JO C 46, 12.2.2011.


title: Cauza T-397/11: Ordonanța Tribunalului din 26 ianuarie 2012 — Symfiliosi/FRA

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/26

         Ordonanța Tribunalului din 26 ianuarie 2012 — Symfiliosi/FRA
   (Cauza T-397/11) (1)

   2012/C 80/48
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-550/12 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 noiembrie 2013 – J/Parlamentul European (Articolul 227 TFUE — Dreptul de petiționare — Petiție adresată Parlamentului European — Decizie de clasare definitivă — Subiect care nu se încadrează în domeniile de activitate ale Uniunii Europene)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/5

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 noiembrie 2013 – J/Parlamentul European
   (Cauza C-550/12 P) (1)

   ((Articolul 227 TFUE - Dreptul de petiționare - Petiție adresată Parlamentului European - Decizie de clasare definitivă - Subiect care nu se încadrează în domeniile de activitate ale Uniunii Europene))
   2014/C 102/05
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: J (reprezentant: A. Auer, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz și N. Görlitz, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012, J/Parlamentul European, prin care Tribunalul a respins acțiunea domnului J în anularea Deciziei Comisiei pentru petiții a Parlamentului European din 2 martie 2010 de clasare definitivă a petiției adresate de recurent la 19 noiembrie 2009 (petiția nr. 1673/2009) – Motivare insuficientă – Încălcarea drepturilor fundamentale

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Respinge cererea de asistență judiciară.

               3)

               Îl obligă pe domnul J la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza C-37/12 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 februarie 2013 — Saupiquet SAS/Comisia Europeană (Recurs — Tariful vamal comun — Contigente tarifare — Închiderea birourilor vamale în zilele de duminică — Încălcarea principiului egalității de tratament — Imputabilitate)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/8

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 februarie 2013 — Saupiquet SAS/Comisia Europeană
   (Cauza C-37/12 P) (1)

   (Recurs - Tariful vamal comun - Contigente tarifare - Închiderea birourilor vamale în zilele de duminică - Încălcarea principiului egalității de tratament - Imputabilitate)
   2013/C 108/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Saupiquet SAS (reprezentant: R. Ledru, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B.-R. Killmann și L. Keppenne, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 noiembrie 2011, Saupiquet/Comisia (T-131/10), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei C(2009) 10005 final a Comisiei din 16 decembrie 2009 prin care se constată că nu este justificată rambursarea către recurentă a taxelor la import privind conserve de ton originare din Thailanda — Închiderea birourilor vamale în zilele de duminică în anumite state membre — Încălcarea principiului egalității de tratament — Interpretare eronată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Saupiquet SAS la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012


title: Cauza T-130/07: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2007 — Aughinish Alumina/Comisie

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/35

         Acțiune introdusă la 19 aprilie 2007 — Aughinish Alumina/Comisie
   (Cauza T-130/07)
   (2007/C 140/60)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irlanda) (reprezentanți: J. Handoll și C. Waterson, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei
   În lumina celor susținute, AAL solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din februarie 2007 privind scutirea de plata accizelor pe uleiurile minerale folosite ca material combustibil la producția de alumină în Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, în măsura în care se referă la AAL;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de AAL în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul acestei cereri, reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei Comisiei C(2007)286 final din 7 feburarie 2007 privind scutirea de accize pe uleiurile minerale folosite ca material combustibil la producția de alumină în Gardanne, în regiunea Shannon și, respectiv, în Sardinia aplicată de Franța, Irlanda și Italia, în măsura în care se referă la Aughinish Alumina Ltd (denumită în continuare „AAL”).
   AAL argumentează că în susținerea cererii sale există opt motive de anulare:
   În primul rând, potrivit reclamantei, Comisia nu a evaluat faptul că scutirea se regăsește în natura și logica regimului fiscal irlandez și de aceea nu reprezintă un ajutor.
   În al doilea rând, reclamanta invocă faptul că piețele relevante și structura lor concurențială nu au fost analizate corect de către Comisie. În situația în care Comisia însăși a admis anterior că nu există o denaturare a concurenței și în lumina faptului că scutirile până la 31 decembrie 2006 au fost autorizate de către Consiliu, reclamanta susține că îi revenea Comisiei obligația să demonstreze că a efectuat o analiză economică amănunțită care să demonstreze în mod clar că exista o denaturare reală sau potențială a concurenței. În consecință, reclamanta susține că nu s-a stabilit de către Comisie faptul că scutirea constituia un ajutor.
   În al treilea rând, reclamanta arată că, și dacă s-ar considera că scutirea ar reprezenta un ajutor, Comisia nu a considerat ajutorul în cauză ca un ajutor existent în sensul articolului 88 alineatul (1) CE. Ajutorul a făcut obiectul unei angajament obligatoriu asumat înaintea aderării Irlandei la Comunitățile Europene, notificat în ianuarie 1983. Întrucât până la 17 iulie 2000 Comisia nu a acționat, termenul de prescripție de 10 ani a fost depășit, iar recuperarea a devenit astfel inadmisibilă. Prin urmare, reclamanta pretinde că ajutorul nu poate fi caracterizat ca fiind o schemă de ajutor.
   În al patrulea rând, reclamanta menționează că ar fi trebuit Comisia să ia în considerare întregul acquis privind armonizarea în domeniul accizelor, pentru a determina dacă și cum să își exercite atribuțiile în conformitate cu dispozițiile privind ajutoarele de stat din Tratatului CE. Decizia contestată reprezintă o încălcare gravă a principiului certitudinii juridice de vreme ce ar submina autorizațiile acordate de Consiliu în temeiul articolului 93 CE, la propunerea Comisiei. Mai mult, Comisia nu a ținut cont de faptul că măsurile luate de Consiliu în temeiul articolului 93 CE, care reprezintă lex specialis, ar trebui să prevaleze în fața oricărei puneri în aplicare inconsecvente a regulilor privind ajutoarele de stat. În plus, potrivit susținerilor reclamantei, Comisia nu a recurs la procedurile aflate la dispoziția sa în temeiul articolului 8 din Directiva 92/81/CEE pentru a soluționa problema ajutoarelor de stat sau alte probleme ori pentru a urmări efectiv anularea unor decizii relevante ale Consiliului și, de aceea, a subminat efectul util al măsurilor Consiliului.
   În al cincilea rând, reclamanta pretinde că prin adoptarea deciziei contestate, Comisia nu a ținut cont de cerințele fundamentale din articolele 3 și 157 CE pentru intensificarea competitivității industriei Comunității și asigurarea existenței condițiilor necesare pentru competitivitate în industria Comunității.
   În al șaselea rând, hotărând că un procent de 20 % din scutire reprezenta ajutor, Comisia nu ar fi recunoscut faptul că reclamanta a era obligată să îndeplinească un număr de obligații de mediu și nu a ținut seama de măsurile care ar fi avut același efect de stimulare ca și o cerință de plată a unei părți semnificative din taxa internă.
   În al șaptelea rând, reclamanta susține că decizia contestată încalcă principiile protejării așteptărilor legitime și al certitudinii juridice.
   În al optulea rând, durata excesivă a procedurii prevăzute de articolul 88 alineatul (2) CE contravine principiilor bunei administrări și certitudinii juridice și, conform opiniei reclamantei, este cu atât mai gravă cu cât Comisia nu a acționat în legătură cu notificarea din 1983 înainte de deschiderea procedurii.


title: Cauza T-439/09: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2009 — Purvis/Parlamentul European

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/32

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2009 — Purvis/Parlamentul European
   (Cauza T-439/09)
   2010/C 11/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: John Robert Purvis (Saint-Andrews, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nelegalității deciziilor adoptate de Biroul Parlamentului European din 9 martie și din 3 aprilie 2009 în măsura în care modifică regimul de pensie suplimentară și elimină modalitățile speciale de plată a pensiei suplimentare a membrilor sau a foștilor membri ai Parlamentului European care au aderat în mod voluntar la acest regim de pensie facultativă;

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 7 august 2009 prin care i se refuză reclamantului să beneficieze de pensia sa, în proporție de 25 %, sub formă de capital;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea este îndreptată împotriva deciziei Parlamentului European din 7 august 2009, adoptată în cadrul punerii în aplicare a reglementării privind regimul de pensie suplimentară (facultativă) cuprinse în anexa VIII la Reglementarea privitoare la cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European, astfel cum a fost modificată prin decizia Parlamentului European din 9 martie 2009, și prin care se respinge cererea reclamantului de a beneficia, în parte (25 %) sub formă de capital și în parte sub forma unei rente, de pensia sa suplimentară începând cu luna august 2009.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă pe fond patru motive întemeiate pe:

               —

               încălcarea drepturilor dobândite ale reclamantului, precum și a principiului încrederii legitime;

               —

               încălcarea principiilor generale ale egalității de tratament și proporționalității;

               —

               încălcarea articolului 29 din Reglementarea privitoare la cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European, conform căruia chestorii și secretarul general asigură interpretarea și aplicarea strictă a acestei reglementări;

               —

               încălcarea bunei-credințe în executarea contractelor și nulitatea clauzelor pur potestative.


title: Cauza C-410/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania) la 19 iulie 2013 — UAB „Baltlanta” /Lietuvos valstybėę, atstovaujamąa Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

text:
               28.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 284/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania) la 19 iulie 2013 — UAB „Baltlanta”/Lietuvos valstybėę, atstovaujamąa Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos
   (Cauza C-410/13)
   2013/C 284/02
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Baltlanta”

      Pârât: Lietuvos valstybė, atstovaujama Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile articolului 38 din Regulamentul nr. 1260/1999 (1), care prevăd că statul membru are obligația să informeze Comisia Europeană cu privire la evoluția procedurilor administrative și judiciare și să coopereze cu Comisia Europeană, trebuie interpretate în sensul că obligă statul membru să informeze Comisia Europeană cu privire la toate litigiile judiciare privind acțiuni sau inacțiuni ale autorităților de executare, ale autorităților intermediare, ale autorităților de gestionare sau ale autorităților plătitoare legate de evaluarea sau de selectarea unei cereri, de adoptarea deciziei de acordare de sprijin financiar sau de punerea în aplicare a proiectului?

               2.

               Articolul 19 din Regulamentul nr. 2792/1999 (2) trebuie interpretat în sensul că impune statelor membre obligația de a institui scheme de ajutor și de a prevedea fonduri, cu aprobarea Comisiei Europene, pentru cazurile în care pe rolul instanțelor se află litigii privind acțiuni sau inacțiuni ale autorităților de executare, ale autorităților intermediare, ale autorităților de gestionare sau ale autorităților plătitoare legate de evaluarea sau de selectarea unei cereri, de adoptarea deciziei de acordare de sprijin financiar sau de punerea în aplicare a proiectului?

               3.

               Dispozițiile secțiunilor 6 și 7 din Orientările privind încheierea asistenței (2000-2006) acordate prin intermediul fondurilor structurale, adoptate prin Decizia COM(2006) 3424 a Comisiei, trebuie interpretate în sensul că impun unui stat membru obligația să informeze Comisia Europeană cu privire la toate litigiile judiciare privind acțiuni sau inacțiuni ale autorităților de executare, ale autorităților intermediare, ale autorităților de gestionare sau ale autorităților plătitoare legate de evaluarea sau de selectarea unei cereri, de adoptarea deciziei de acordare de sprijin financiar sau de punerea în aplicare a proiectului și să decidă dacă operațiunea ar trebui să fie, în totalitate sau în parte, retrasă din program și/sau înlocuită cu o altă operațiune etc. sau dacă operațiunea ar trebui menținută în program ori să ia alte măsuri pentru a asigura punerea în aplicare adecvată a unei decizii de acordare de sprijin financiar după finalizarea procedurii judiciare?

               4.

               Faptul că legislația națională aplicabilă prezentei cauze nu conține dispoziții care să stabilească atribuțiile autorităților publice vizate atunci când există litigii judiciare privind acțiuni sau inacțiuni ale autorităților de executare, ale autorităților intermediare, ale autorităților de gestionare sau ale autorităților plătitoare legate de evaluarea sau de selectarea unei cereri, de adoptarea deciziei de acordare de sprijin financiar sau de punerea în aplicare a proiectului, și anume, faptul că nu există nicio dispoziție care să oblige autoritățile publice vizate să informeze Comisia Europeană cu privire la procedurile judiciare în curs și să ia măsuri pentru rezervarea fondurilor prevăzute pentru sprijinul a cărui acordare face obiectul unui litigiu, până la soluționarea definitivă a problemei privind acordarea sprijinului financiar, este compatibil cu obligația statului membru prevăzută la articolul 38 din Regulamentul nr. 1260/1999 de a informa Comisia Europeană cu privire la evoluția procedurilor administrative și judiciare și de a coopera cu Comisia Europeană, cu articolul 19 din Regulamentul nr. 2792/1999 și cu condițiile prevăzute în secțiunile 6 și 7 din Orientările privind încheierea asistenței (2000-2006) acordate prin intermediul fondurilor structurale, adoptate prin Decizia COM(2006) 3424 a Comisiei?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale referitoare la fondurile structurale (JO L 161, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2792/1999 al Consiliului din 17 decembrie 1999 de definire a modalităților și a condițiilor pentru acțiuni structurale ale Comunității în sectorul pescuitului (JO L 337, p. 10).


title: Cauza C-113/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/49/CE — Întreprinderi de investiții și instituții de credit — Rata de adecvare a capitalului — Netranspunere în termenul prescris)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-113/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/49/CE - Întreprinderi de investiții și instituții de credit - Rata de adecvare a capitalului - Netranspunere în termenul prescris)
   (2009/C 19/15)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M.-A. Rabanal Suárez și P Dejmek, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: B. Plaza Cruz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind rata de adecvare a capitalului întreprinderilor de investiții și al instituțiilor de credit (reformare) (JO L 177, p. 201, Ediție specială, 06/vol. 9, p. 203)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prevăzut, toate actele cu putere de lege și toate actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind rata de adecvare a capitalului întreprinderilor de investiții și al instituțiilor de credit (reformare) și în special articolelor 17, 22-25, 30, 33, 35, 40, 41, 43, 44 și 50 din directivă, precum și anexelor I, II și VII la aceasta, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza T-410/15 P: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – Pohjanmäki/Consiliul („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2013 — Rolul AIPN, respectiv al CCP — Lipsa rapoartelor de evaluare — Neconsultarea rapoartelor de evaluare de către membrii CCP — Compatibilitatea funcțiilor de raportor față de CCP și de fost evaluator — Egalitate de tratament — Obligația de motivare”)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/38

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2016 – Pohjanmäki/Consiliul
   (Cauza T-410/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2013 - Rolul AIPN, respectiv al CCP - Lipsa rapoartelor de evaluare - Neconsultarea rapoartelor de evaluare de către membrii CCP - Compatibilitatea funcțiilor de raportor față de CCP și de fost evaluator - Egalitate de tratament - Obligația de motivare”))
   (2016/C 392/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Jaana Pohjanmäki (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Rebasti și M. Bauer, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 18 mai 2015, Pohjanmäki/Consiliul (F-44/14, EU:F:2015:46), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul

               2)

               O obligă pe doamna Jaana Pohjanmäki la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza C-128/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione tributaria provinciale di Latina la 5 martie 2007 — Angelo Molinari/Agenzia Entrate Ufficio Latina

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/8

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione tributaria provinciale di Latina la 5 martie 2007 — Angelo Molinari/Agenzia Entrate Ufficio Latina
   (Cauza C-128/07)
   (2007/C 117/13)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Commissione tributaria provinciale di Latina
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Angelo Molinari

      Pârâtă: Agenzia Entrate Ufficio Latina
   Întrebările preliminare

               1)

               Hotărârea C-207/04 (1) trebuie interpretată în sensul că legiuitorul italian ar fi trebuit să extindă și pentru bărbați limita de vârstă avantajoasă prevăzută pentru femei?

               2)

               În cazul în speță, trebuie să se declare că, bărbaților începând de la vârsta de 50 de ani, trebuie să li se aplice la indemnizațiile reprezentând stimulente pentru încetarea anticipată la cerere a raportului de muncă, o cotă de impozitare egală cu jumătate din cea prevăzută pentru impozitarea T.F.R. (indemnizație la încetarea raportului de muncă)?

               3)

               Având în vedere că sumele plătite de contribuabil cu titlu de Irpef (impozit pe venit datorat de persoanele fizice) nu reprezintă un element al salariului întrucât nu sunt plătite de angajator în temeiul raportului de muncă, și având în vedere că suma plătită de angajator lucrătorului pentru a favoriza încetarea anticipată la cerere a raportului de muncă nu este de natură salarială, este conform dreptului comunitar să se declare că diferența de vârstă, 50 de ani pentru femei și 55 pentru bărbați, încalcă dreptul comunitar, ținând cont că Directiva 79/7 (2) permite statelor membre să mențină limite de vârstă de pensionare diferite?

               4)

               Interpretarea dreptului comunitar (Directiva 76/207/CEE a Consiliului (3) care interzice discriminarea pe criterii de sex) se opune sau nu aplicării reglementării naționale care stă la baza cauzei aflate pe rolul Curții, informând acest judecător național cu privire la conformitatea sau neconformitatea reglementării naționale (art. 17 în prezent 19 alineatul (4-bis) din D.P.R. 917/86)?

      (1)  Rec. 2005, p. I-07453.

      (2)  JO L 6, p. 24.

      (3)  JO L 39, p. 40.


title: Cauza T-274/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Lech-Stahlwerke/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/27

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Lech-Stahlwerke/Comisia
   (Cauza T-274/14)
   2014/C 223/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lech-Stahlwerke GmbH (Meitingen, Germania) (reprezentanţi: I. Zenke şi T. Heymann, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2014/C 37/07 a Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE în legătură cu sprijinul pentru producerea energiei electrice din surse regenerabile de energie și din gaze de mină prevăzut de Legea privind prioritatea acordată energiei din surse regenerabile (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien) în versiunea din 25 octombrie 2008, astfel cum a fost modificată prin articolul 5 din Legea din 20 decembrie 2012, și reducerea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie, în măsura în care reducerea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie a fost considerată ca ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și a fost declarată preliminar ca fiind incompatibilă cu piața internă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE – inexistența unui ajutor de stat

                           —

                           Reclamanta susține că mecanismul de sprijinire prevăzut de Legea privind prioritatea acordată energiei din surse regenerabile (denumită în continuare „Legea EEG”) și schema specială de compensare pentru utilizatorii mari consumatori de energie nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care nu a existat un transfer direct sau indirect de resurse de stat. Sprijinul ar fi finanțat exclusiv din resurse private, niciun organism public neexercitând un control asupra fluxurilor financiare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE – inexistența unui avantaj selectiv pentru utilizatorii mari consumatori de energie

                           —

                           Reclamanta susține și că schema specială de compensare nu ar cuprinde un avantaj selectiv pentru utilizatorii mari consumatori de energie. Pe de o parte, întreprinderile nu ar obține un avantaj pe care nu l-ar fi putut obține în condiții normale de piață, întrucât în temeiul acestor condiții, operatorii instalațiilor EEG ar trebui să vândă energia electrică la prețul pieței și, astfel, nu ar exista o suprataxare aferentă energiei din surse regenerabile. Pe de altă parte, schema specială de compensare nu s-ar aplica în cadrul grupurilor de întreprinderi mari consumatoare de energie, care ar fi confruntate numai cu riscul de pierdere de competitivitate internațională ca urmare a suprataxării aferente energiei din surse regenerabile, fără distincție pentru toate ramurile din activitatea industrială.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE – compatibilitatea cu piața internă

                           —

                           Chiar dacă schema specială de compensare ar trebui să constituie ajutor de stat, ea ar fi în mod vădit compatibilă cu piața internă, în conformitate cu dispozițiile privind ajutoarele de stat de la articolul 107 alineatul (3) literele (b) și (c), ținând seama de obiectivul de interes comunitar de protecție a mediului și a climatului care să asigure în același timp o economie europeană durabilă și stabilă.


title: Cauza C-196/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 mai 2012 — Formula One Licensing BV/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Global Sports Media Ltd (Recurs — Marcă comunitară — Marca figurativă F1 LIVE — Opoziție a titularului mărcilor verbale internaționale și naționale F1 și al unei mărci figurative comunitare F1 Formula 1 — Lipsa caracterului distinctiv — Element descriptiv — Suprimarea protecției rezervate unei mărci anterioare naționale — Risc de confuzie)

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 mai 2012 — Formula One Licensing BV/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Global Sports Media Ltd
   (Cauza C-196/11 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca figurativă F1 LIVE - Opoziție a titularului mărcilor verbale internaționale și naționale F1 și al unei mărci figurative comunitare F1 Formula 1 - Lipsa caracterului distinctiv - Element descriptiv - Suprimarea protecției rezervate unei mărci anterioare naționale - Risc de confuzie)
   2012/C 200/06
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Formula One Licensing BV (reprezentanți: K. Sandberg și B. Klingberg, Rechtsanwältinnen)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Global Sports Media Ltd (reprezentant: T. de Haan, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 17 februarie 2011 în cauza T-10/09 (Formula One Licensing/OAPI) prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de titularul mărcilor verbale și figurative comunitare și naționale „F1”, „F1 Formula 1”, „F1 Racing Simulation”, „F1 Pole Position” et „F1 Pit Stop Café”, pentru produse și servicii din clasele 16, 38 și 41, împotriva Deciziei R 7/2008-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 16 octombrie 2008 de anulare a Deciziei diviziei de opoziție prin care se respinge înregistrarea mărcii figurative „F1-Live”, pentru produse și servicii din clasele 16, 38 și 41, în cadrul opoziției formulate de reclamantă — Interpretarea și aplicarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 17 februarie 2011, Formula One Licensing/OAPI — Global Sports Media (F1 LIVE), (T-10/09).

               2.

               Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 179, 18.06.2011.


title: Cauza F-27/11: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/33

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-27/11)
   2011/C 186/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi, M. Vandenbussche și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor pârâtei de respingere a autorizării prestațiilor medicale solicitate de reclamant în favoarea fiului său, a soției sale și a lui însuși

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor atacate și, în măsura în care este necesar, a deciziei AAIC de respingere a reclamației;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-388/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság/UPC Magyarország Kft. (Trimitere preliminară — Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Informație eronată, furnizată de o întreprindere de telecomunicații unuia dintre abonații săi, care a generat costuri suplimentare pentru acesta — Calificare drept „practică comercială înșelătoare”)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság/UPC Magyarország Kft.
   (Cauza C-388/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Informație eronată, furnizată de o întreprindere de telecomunicații unuia dintre abonații săi, care a generat costuri suplimentare pentru acesta - Calificare drept „practică comercială înșelătoare”))
   (2015/C 198/04)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

      Cu participarea: UPC Magyarország Kft.

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că comunicarea, de către un comerciant către un consumator, a unei informații eronate precum cea în discuție în litigiul principal trebuie calificată drept „practică comercială înșelătoare” în sensul acestei directive, în pofida faptului că această comunicare nu a privit decât un singur consumator.

               2)

               Directiva 2005/29 trebuie interpretată în sensul că, în cazul în care o practică comercială întrunește toate criteriile enunțate la articolul 6 alineatul (1) din această directivă pentru a fi calificată drept practică înșelătoare față de consumator, nu mai este necesară verificarea aspectului dacă o astfel de practică este de asemenea contrară cerințelor diligenței profesionale în sensul articolului 5 alineatul (2) litera (a) din directiva menționată pentru ca aceasta să poată fi considerată în mod valabil ca fiind neloială și, prin urmare, să fie interzisă în temeiul articolului 5 alineatul (1) din aceeași directivă.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.


title: Cauza C-392/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Spania) – Andrés Rabal Cañas/Nexea Gestión Documental SA, Fondo de Garantia Salarial (Trimitere preliminară — Politica socială — Concedieri colective — Directiva 98/59/CE — Noțiunea „unitate” — Modalități de calcul al numărului de lucrători concediați)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Spania) – Andrés Rabal Cañas/Nexea Gestión Documental SA, Fondo de Garantia Salarial
   (Cauza C-392/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Concedieri colective - Directiva 98/59/CE - Noțiunea „unitate” - Modalități de calcul al numărului de lucrători concediați))
   (2015/C 236/05)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no33 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Andrés Rabal Cañas

      Pârâte: Nexea Gestión Documental SA, Fondo de Garantia Salarial

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care introduce, ca singur element de referință, întreprinderea, iar nu unitatea, atunci când aplicarea acestui criteriu are drept consecință împiedicarea procedurii de informare și de consultare prevăzute la articolele 2-4 din această directivă, în timp ce, în cazul în care unitatea ar fi utilizată ca element de referință, concedierile vizate ar trebui să fie calificate drept „concedieri colective” în lumina definiției care figurează la articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din directiva menționată.

               2)

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 98/59 trebuie interpretat în sensul că, pentru a constata dacă au fost efectuate „concedieri colective” în sensul acestei dispoziții, nu este necesar să se ia în calcul încetările individuale ale contractelor de muncă încheiate pe perioade de timp limitate sau pentru sarcini specifice, în cazul în care aceste încetări intervin la data expirării contractului de muncă sau la data îndeplinirii acestei sarcini.

               3)

               Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 98/59 trebuie interpretat în sensul că, pentru a constata existența unor concedieri colective efectuate în cadrul contractelor de muncă încheiate pe perioade de timp limitate sau pentru sarcini specifice, nu este necesar ca motivul unor asemenea concedieri colective să rezulte din același context de încadrare în muncă colectivă pentru aceeași durată sau pentru aceeași sarcină.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-165/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 6 martie 2009 – Red Bull/OAPI – Grupo Osborne (TORO)

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 6 martie 2009 – Red Bull/OAPI – Grupo Osborne (TORO)
   (Cauza T-165/07) (1)

   2009/C 90/60

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-145/09: Acțiune introdusă la 6 aprilie 2009 — Bredenkamp și alții/Comisia

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/51

         Acțiune introdusă la 6 aprilie 2009 — Bredenkamp și alții/Comisia
   (Cauza T-145/09)
   2009/C 141/105
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: John Arnold Bredenkamp, Alpha International (PTV) Ltd (Camberley, Regatul Unit), Breco (Asia Pacific) Ltd. (Douglas, Isle of Man, Regatul Unit), Breco (Eastern Europe) Ltd. (Douglas, Isle of Man, Regatul Unit), Breco (Africa de Sud) Ltd. (Douglas, Isle of Man, Regatul Unit), Breco (UK) Ltd. (Ascot, Regatul Unit), Breco Group, Breco International (St. Helier, Jersey, Regatul Unit), Breco Nominees Ltd. (Ascot, Regatul Unit), Breco Services Ltd. (Ascot, Regatul Unit), Corybantes Ltd. (Ascot, Regatul Unit), Echo Delta Holdings (Reading, Regatul Unit), Masters International Ltd. (Ascot, Regatul Unit), Piedmont (UK) Ltd. (Ascot, Regatul Unit), Raceview Enterprises (Private) Limited, Scottlee Holdings (PTV) Ltd., Scottlee Resorts Ltd., Timpani Exports Ltd. (Douglas, Isle of Man, Regatul Unit), Tremalt Ltd. (reprezentați de: D. Vaughan, QC, P. Moser, Barrister și R. Khan, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 77/2009 al Comisiei din 26 ianuarie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe, în măsura în care îi privește pe reclamanți în ansamblul lor și pe fiecare dintre aceștia;

               —

               în plus sau în subsidiar, anularea Regulamentului (CE) nr. 77/2009 citat anterior în ceea ce îl privește pe primul reclamant și în legătură cu orice entitate din anexa III despre ca se pretinde că este „deținută” de primul reclamant, înlăturând mențiunea cu privire la primul reclamant și toate mențiunile privind aceste entități din anexa III;

               —

               în consecință, constarea faptului că decizia Comisiei din 26 ianuarie 2009 nu este aplicabilă în cazul reclamanților;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În speță, reclamanții urmăresc anularea parțială a regulamentului nr. 77/2009 al Comisiei din 26 ianuarie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (1), în măsura în care numele reclamanților figurează pe lista persoanelor fizice și morale, a entităților și a organismelor ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate conform regulamentului menționat.
   Reclamanții invocă patru motive în susținerea cererii lor.
   În primul rând, reclamanții arată că regulamentul în litigiu este lipsit de orice temei juridic.
   În al doilea rând, aceștia susțin că Comisia nu a demonstrat motive imperative care să justifice înghețarea fondurilor acestora, încălcând obligația care rezultă din jurisprudența constantă.
   În al treilea rând, reclamanții subliniază că regulamentul în litigiu încalcă dreptul la apărare, atât dreptul de a fi ascultat, cât și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă întrucât, potrivit reclamanților, a fost adoptat fără a furniza nicio garanție cu privire la comunicarea elementelor incriminante împotriva acestora sau legată de audierea lor în acest sens, nici sub aspectul comunicării propriilor elemente dezincriminatoare.
   În al patrulea rând, reclamanții arată că regulamentul în litigiu a fost adoptat cu încălcarea Protocolului 1, articolul 1 din Convenția pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale și încalcă dreptul lor fundamental la proprietate.
   În al cincilea rând, reclamanții susțin că, în ceea ce îi privește, regulamentul în litigiu se întemeiază pe o eroare vădită de fapt. Aceștia susțin în continuare că Comisia nu a dovedit motivele pe care le invoca pentru a demonstra că înghețarea fondurilor reclamanților este justificată din punct de vedere legal în lumina legislației pertinente și nu a furnizat nicio informație precisă și nicio dovadă serioasă și credibilă drept temei al deciziei sale și în consecință nu și-a îndeplinit sarcina probei care îi revenea.

      (1)  JO L 23, p. 5


title: Cauzele conexate C-317/13 și C-679/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 aprilie 2015 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Supunerea unei noi substanțe psihoactive unor măsuri de control — Determinarea temeiului juridic — Cadrul juridic aplicabil ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona — Dispoziții tranzitorii — Temei juridic derivat — Consultarea Parlamentului)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 aprilie 2015 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauzele conexate C-317/13 și C-679/13) (1)

   ((Acțiune în anulare - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Supunerea unei noi substanțe psihoactive unor măsuri de control - Determinarea temeiului juridic - Cadrul juridic aplicabil ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona - Dispoziții tranzitorii - Temei juridic derivat - Consultarea Parlamentului))
   (2015/C 198/03)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: F. Drexler, A. Caiola și M. Pencheva, agenți)

      Pârât: Consiliul European (reprezentanți: K. Pleśniak și A. F. Jensen, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2013/129/UE a Consiliului din 7 martie 2013 privind supunerea 4-metilamfetaminei unor măsuri de control și Decizia de punere în aplicare 2013/496/UE a Consiliului din 7 octombrie 2013 privind supunerea substanței 5-(2-aminopropil)indol unor măsuri de control.

               2)

               Menține efectele Deciziei 2013/129 și ale Deciziei de punere în aplicare 2013/496 până la intrarea în vigoare a unor noi acte destinate să le înlocuiască.

               3)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               4)

               Republica Austria suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.

      JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-718/14: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2014 – Hong Kong Group/OAPI – WE Brand (W E)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/41

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2014 – Hong Kong Group/OAPI – WE Brand (W E)
   (Cauza T-718/14)
   (2014/C 431/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Hong Kong Group Oy (Vantaa, Finlanda) (reprezentant: J. Spåre, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: WE Brand Sàrl (Luxemburg, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamantul

      Marca în litigiu în cauză: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „W E”- cererea de înregistrare nr. 1 0 7 63  795

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 august 2013 în cauza R 2305/2013-2

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare formulate de reclamant;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009