201807130262003932018/C 268/343432018CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180319282921Cauza C-343/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 19 martie 2018 – SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna
 ---documentbreak--- C2682018RO2810120180319RO0034281292Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 19 martie 2018 – SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna
   (Cauza C-343/18)2018/C 268/34Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa

      Intimate: Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 27 din Regulamentul (CE) [nr. 882/2004], în măsura în care prevede că, pentru activitățile menționate în secțiunea A din anexa IV și în secțiunea A din anexa V, statele membre asigură perceperea unui onorariu, trebuie interpretat în sensul că impune obligația de plată tuturor agricultorilor, inclusiv în cazul în care „desfășoară activitățile de abataj și de tranșare a cărnii în mod secundar și conex activității de creștere a animalelor”?

            2)

            Un stat poate să excludă de la plata taxelor sanitare anumite categorii de agricultori, deși a prevăzut un sistem de percepere a taxelor apt, în ansamblul său, să garanteze acoperirea costurilor suportate pentru controalele oficiale, sau să aplice tarife mai mici decât cele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 8[8]2/2004 (
                  1
               )?

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 165, p. 1, Ediție specială 03/vol . 58, p. 216).


201807130662003792018/C 268/573572018TC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180608474821Cauza T-357/18: Acțiune introdusă la 8 iunie 2018 – Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
 ---documentbreak--- C2682018RO4710120180608RO0057471482Acțiune introdusă la 8 iunie 2018 – Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
   (Cauza T-357/18)2018/C 268/57Limba în care a fost formulată acțiunea: portugheza
      Părțile

      Reclamantă: Luz Saúde SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: G. Gentil Anastácio, P. Guerra și Andrade, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Clínica La Luz, SL (Madrid, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative HOSPITAL DA LUZ – cererea de înregistrare nr. 14 791 495

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 aprilie 2018 în cauza R 2084/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate prin care se respinge în parte înregistrarea mărcii reclamantei care face obiectul prezentei proceduri, modificarea acesteia și acordarea înregistrării;

            —

            obligarea EUIPO la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807130112003462018/C 268/217222017CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20171127151623Cauza C-722/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bezirksgericht Villach (Austria) la 27 noiembrie 2017 – Norbert Reitbauer și alții/Enrico Casamassima
 ---documentbreak--- C2682018RO1530120171127RO0021153162Cerere de decizie preliminară introdusă de Bezirksgericht Villach (Austria) la 27 noiembrie 2017 – Norbert Reitbauer și alții/Enrico Casamassima
   (Cauza C-722/17)2018/C 268/21Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Bezirksgericht Villach

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger, Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

      Pârât: Enrico Casamassima

      Întrebările preliminare

            1)

            Prima întrebare:
            Articolul 24 punctul 5 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (
                  1
               ) al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1215/2012”) trebuie interpretat în sensul că opoziția prevăzută la articolul 232 din Codul austriac privind procedurile de executare, care poate fi exercitată în cazul neînțelegerilor privind distribuirea sumelor de bani rezultate în urma vânzării la licitație publică dispuse de instanță, intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții
            chiar și atunci când acțiunea unui creditor care beneficiază de o garanție împotriva altui creditor care beneficiază de o garanție

                     a)

                     se întemeiază pe excepția că creanța garantată a acestuia s-a stins ca urmare a cererii reconvenționale a debitorului prin care solicită despăgubiri și,

                     b)

                     în plus, se întemeiază – la fel ca acțiunea revocatorie – pe excepția că instituirea dreptului de garanție pentru această creanță nu produce efecte din cauza preferinței de care beneficiază creditorul?

            2)

            A doua întrebare (în cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ):
            Articolul 24 punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Regulamentul nr. 1215/2012) trebuie interpretat în sensul că opoziția prevăzută la articolul 232 din Codul austriac privind procedurile de executare, care poate fi exercitată în cazul neînțelegerilor privind distribuirea sumelor de bani rezultate în urma vânzării la licitație publică dispuse de instanță, intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții
            chiar și atunci când acțiunea unui creditor care beneficiază de o garanție împotriva altui creditor care beneficiază de o garanție

                     a)

                     se întemeiază pe excepția că creanța garantată a acestuia s-a stins ca urmare a cererii reconvenționale a debitorului prin care solicită despăgubiri și,

                     b)

                     în plus, se întemeiază – la fel ca acțiunea revocatorie – pe excepția că instituirea dreptului de garanție pentru această creanță nu produce efecte din cauza preferinței de care beneficiază creditorul?

      (
         1
      )	JO 2012, L 351, p. 1.


201807130302003472018/C 268/353462018CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180525293021Cauza C-346/18 P: Recurs introdus la 25 mai 2018 de Rose Vision, S. L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 martie 2018 în cauzele T-45/13 RENV și T-587/15, Rose Vision/Comisia
 ---documentbreak--- C2682018RO2910120180525RO0035291302Recurs introdus la 25 mai 2018 de Rose Vision, S. L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 martie 2018 în cauzele T-45/13 RENV și T-587/15, Rose Vision/Comisia
   (Cauza C-346/18 P)2018/C 268/35Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Recurentă: Rose Vision, S. L. (reprezentant: J. J. Marín López, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

            —

            anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 martie 2018, Rose Vision/Comisia, T-45/13 RENV și T-587/15, ECLI:EU:T:2018:124.

            —

            acordarea de către Curte a unei despăgubiri către Rose Vision în termenele prezentate în motivele al zecelea și al unsprezecelea ale prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

            1)

            O eroare de drept, constând în redeschiderea în cauza T-587/15 a fazei orale a procedurii, realizată prin intermediul Ordonanței Tribunalului din 19 octombrie 2017, prin argumentul eronat că a fost solicitată de reclamantă.

            2)

            O eroare de drept, constând în faptul că în hotărârea atacată s-a denaturat evaluarea probelor prezentate întrucât s-a afirmat că Comisia a înlocuit alerta W 2 cu alerta W 1 din iulie 2012.

            3)

            O eroare de drept, constând în faptul că în hotărârea atacată nu s-a admis, în cauza T-45/13, cererea de declarare a nulității înscrierii Rose Vision în SAR, întemeiată pe faptul că alerta W 2 s-a activat fără ca aceasta să fie informată în legătură cu acest fapt, fără a i se comunica motivarea acestei înscrieri, fără a i se acorda posibilitatea de a-și expune susținerile în această privință și fără a putea să formuleze recurs împotriva acestei înscrieri.

            4)

            O eroare de drept, constând în lipsa motivării cu privire la susținerile cuprinse în al patrulea motiv al cererii din cauza T-587/15 că nu au fost examinate în absolut prin hotărârea atacată.

            5)

            O eroare de drept, constând în faptul că hotărârea atacată, în afară de faptul că apreciază corect nerespectarea de către Comisie a termenului de două luni prevăzut la punctul II.22 punctul 5 din condițiile generale FP7 (punctul 99 din hotărârea atacată), care a depășit „foarte semnificativ termenul de două luni” și că nerespectarea acestui termen este „regretabilă” (punctul 116 din hotărârea atacată), respinge cererea de constatare a nulității de drept, potrivit contractului, a raportului final de audit 11-INFS-025 și a raportului de audit 11-BA119-016, acestea fiind lipsite de validitate și de eficacitate.

            6)

            O eroare de drept, constând în faptul că hotărârea atacată a denaturat evaluarea probelor prezentate afirmând că Comisia a aprobat realizarea plăților către Rose Vision în proiectele sISI, 4NEM și SFERA.

            7)

            O eroare de drept, constând în faptul că hotărârea atacată, după ce recunoaște că Comisia a încălcat obligația de confidențialitate stabilită la punctul II. 22 alineatul 1 din condițiile generale FP7 comunicând către terți informații privind auditul 11-INFS-025 (punctul 158 din hotărârea atacată), respinge fără motiv la punctele 159 și 160 cererea reclamantei de constatare a încălcării de către Comisie a obligației de confidențialitate a auditurilor 11-INFS-025 și 11-BA119-016 (punctul 215 din observațiile scrise ale Rose Vision în cauza T-45/13 RENV din 12 septembrie 2016)

            8)

            O eroare de drept, constând în încălcarea prevederilor contractuale din condițiile generale FP7 și a principiului certitudinii juridice contractuale prin confirmarea aplicării în cazul Rose Vision, prin auditurile 11-INFS-025 și 11-BA119-016, a noilor cerințe cuprinse în Ghidul financiar din 2011, deși perioadele care au făcut obiectul auditului 11-INFS-025 erau perioada cuprinsă între 1 noiembrie 2009 și 31 octombrie 2010 (pentru proiectul Future NEM) și cea dintre 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2010 (pentru proiectele FIRST și sISI)

            9)

            O eroare de drept, constând în denaturarea evaluării probelor, în concret a documentului Rose Vision din 30 august 2012, care a fost complet ignorat în hotărârea atacată.

            10)

            O eroare de drept, constând în faptul că prin hotărârea atacată s-a respins în mod eronat necesitatea unei despăgubiri în temeiul răspunderii extracontractuale.

            11)

            O eroare de drept, constând în nemotivarea în raport cu susținerile cuprinse în alineatul XII al cererii din cauza T-587/15, prin care se solicita la punctele 112-115 o despăgubire în temeiul răspunderii contractuale, acestea nefiind examinate deloc în hotărârea atacată.


201807130762003802018/C 268/472752018TC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180424383921Cauza T-275/18: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2018 – Front Polisario/Consiliul
 ---documentbreak--- C2682018RO3810120180424RO0047381392Acțiune introdusă la 24 aprilie 2018 – Front Polisario/Consiliul
   (Cauza T-275/18)2018/C 268/47Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: Front populaire pour la libération de la Saguia-el-Hamra et du Rio de Oro (Front Polisario) (reprezentant: G. Devers, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            declararea acțiunii ca fiind admisibilă;

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate împotriva Deciziei (UE) 2018/146 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului euro-mediteranean privind serviciile aeriene între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (JO 2018, L 26, p. 4), reclamantul invocă zece motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe necompetența Consiliului de a adopta decizia atacată, în măsura în care Uniunea și Regatul Maroc nu ar fi competente să încheie acorduri internaționale, incluzând Sahara Occidentală, în locul poporului de pe acest teritoriu, astfel cum este reprezentat de Frontul Polisario.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe o nerespectare a obligației de a examina toate elementele pertinente în speță, în măsura în care Consiliul nu ar fi ținut cont de faptul că acordul internațional, încheiat prin decizia atacată, a făcut obiectul unei aplicări provizorii, timp de 12 ani, pe teritoriul Saharei Occidentale, prin încălcarea statutului său separat și distinct.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe o nerespectare a obligației de a examina problema respectării drepturilor fundamentale, în măsura în care, la momentul adoptării deciziei atacate, Consiliul nu și-ar fi pus întrebări cu privire la problema respectării drepturilor omului pe teritoriul ocupat în Sahara Occidentală.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare în măsura în care Consiliul nu a inițiat nicio discuție cu Frontul Polisario, singurul reprezentant al poporului din Sahara Occidentală, înainte de adoptarea deciziei atacate.

            5.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor și valorilor esențiale care stau la baza acțiunii Uniunii pe scena internațională, în măsura în care acordul internațional, încheiat prin decizia atacată, s-ar aplica pe teritoriul Saharei Occidentale prin încălcarea, în cadrul politicii anexioniste a Regatului Maroc și pe încălcările sistematice ale drepturilor fundamentale pe care menținerea acestei politici le-ar impune.

            6.

            Al șaselea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului la autodeterminare, în măsura în care acordul internațional, încheiat prin decizia atacată, ar fi aplicabil în Sahara Occidentală prin încălcarea, pe de o parte, a statutului separat și distinct al acestui teritoriu și, pe de altă parte, a dreptului poporului din Sahara Occidentală de a i se respecta integritatea teritorială a teritoriului său.

            7.

            Al șaptelea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului efectului relativ al tratatelor, în măsura în care poporul din Sahara Occidentală, astfel cum este reprezentat de Frontul Polisario, nu ar fi consimțit la acordul internațional, încheiat prin decizia atacată.

            8.

            Al optulea motiv, întemeiat pe o încălcare a spațiului aerian al Saharei Occidentale, în măsura în care decizia atacată, prin ratificarea practicii ilegale născute din aplicarea provizorie a acordului internațional încheiat de aceasta, ar avea ca efect includerea spațiului aerian al Saharei Occidentale în sfera de aplicare a respectivului acord.

            9.

            Al nouălea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului răspunderii internaționale, în măsura în care, prin decizia atacată, Uniunea nu ar respecta, pe de o parte, obligația nerecunoașterii ocupației ilegale a Saharei Occidentale și, pe de altă parte, ar oferi sprijin și asistență menținerii acestei situații.

            10.

            Al zecelea motiv, întemeiat pe o încălcare a obligației de a asigura respectarea dreptului internațional al drepturilor omului și a dreptului internațional umanitar, în măsura în care respectarea de către Uniune a obligațiilor sale internaționale cu privire la poporul din Sahara Occidentală, ar însemna, cel puțin, ca Consiliul să se abțină de la a adopta decizia atacată, în măsura în care aceasta ar permite intrarea în vigoare a unui acord internațional aplicabil părții din Sahara Occidentală aflate sub ocupație marocană.


201807130582003622018/C 268/583642018TC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180611484811Cauza T-364/18: Acțiune introdusă la 11 iunie 2018 – Arçelik/EUIPO (MicroGarden)
 ---documentbreak--- C2682018RO4810120180611RO0058481481Acțiune introdusă la 11 iunie 2018 – Arçelik/EUIPO (MicroGarden)
   (Cauza T-364/18)2018/C 268/58Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Arçelik AS (Istanbul, Turcia) (reprezentant: A. Franke, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MicroGarden – cererea de înregistrare nr. 16 971 988

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 aprilie 2018 în cauza R 163/2018-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807130392004532018/C 268/363752018CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180607303121Cauza C-375/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 7 iunie 2018 – Hampshire County Council/C.E., N.E.
 ---documentbreak--- C2682018RO3010120180607RO0036301312Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 7 iunie 2018 – Hampshire County Council/C.E., N.E.
   (Cauza C-375/18)2018/C 268/36Limba de procedură: engleza
      Instanța de trimitere

   Court of Appeal

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Hampshire County Council

      Intimați: C.E., N.E.

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii și, în special, prevederile Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului (
         1
      ) se opune ca o instanţă a unui stat membru să pronunţe, printr-o ordonanţă de măsuri provizorii (care prevede măsuri conservatorii) o somaţie adresată in personam împotriva unui organism public al unui alt stat membru prin care se interzice acestui organism să demareze o procedură de adopție a unor copii în fața instanțelor acestui alt stat membru, în cazul în care somaţia in personam se dovedeşte a fi necesară pentru a proteja drepturile părților într-o procedură de executare a unei decizii în temeiul capitolului III din regulamentul menţionat?
   (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO 2003, L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183).


201807130612003652018/C 268/593732018TC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180619484922Cauza T-373/18: Acțiune introdusă la 19 iunie 2018 – ABB/EUIPO (FLEXLOADER)
 ---documentbreak--- C2682018RO4820120180619RO0059482492Acțiune introdusă la 19 iunie 2018 – ABB/EUIPO (FLEXLOADER)
   (Cauza T-373/18)2018/C 268/59Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: ABB AB (Västerås, Suedia) (reprezentanți: M. Hartmann și S. Fröhlich, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „FLEXLOADER” – cererea de înregistrare nr. 17 099 474

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 29 martie 2018 în cauza R 93/2018-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, precum și a cheltuielilor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului


201807130722004362018/C 268/483062018TC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180516394021Cauza T-306/18: Acțiune introdusă la 16 mai 2018 – Ungaria/Comisia
 ---documentbreak--- C2682018RO3910120180516RO0048391402Acțiune introdusă la 16 mai 2018 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-306/18)2018/C 268/48Limba de procedură: maghiara
      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: Fehér M. Z., Koós G. și Tornyai G. agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei (UE) 2018/262 a Comisiei din 14 februarie 2018 privind propunerea de inițiativă cetățenească intitulată „We are a welcoming Europe, let us help!” (
                  1
               );

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) literele (b), (c) și (d) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 privind inițiativa cetățenească (
                  2
               )
            Prima și a doua parte a inițiativei cetățenești europene înregistrate prin decizia atacată se află în mod vădit în afara sferei de competență a Comisiei în ceea ce privește prezentarea unei propuneri de act juridic al Uniunii în scopul punerii în aplicare a tratatelor. Din acest motiv, înregistrarea inițiativei încalcă articolul 4 alineatul (2) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011. În plus, prima parte a inițiativei prezintă un caracter abuziv și, în consecință, contravine în egală măsură articolului 4 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011, în timp ce, în ceea ce privește cea de a doua parte, se poate susține că poate să conducă la un rezultat contrar valorilor Uniunii stabilite la articolul 2 TUE, motiv pentru care contravine și articolului 4 alineatul (2) literele (d) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
            Decizia atacată nu îndeplinește cerințele care se desprind din obligația de motivare, astfel că ea încalcă această obligație stabilită la articolul 296 TFUE și dreptul la bună administrare stabilit la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În esență, decizia atacată nu indică nicidecum motivele pentru care Comisia a considerat că, în ceea ce privește cea de a treia parte a inițiativei, există un temei juridic adecvat și competență legislativă a Uniunii, cu alte cuvinte, că sunt îndeplinite condițiile stabilite la articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 în ceea ce privește înregistrarea.

      (
         1
      )	JO 2018, L 49, p. 64.
   (
         2
      )	JO 2011, L 65, p. 1; rectificare în JO 2011, L 330, p. 47, și în JO 2012, L 94, p. 49.


201807130352003532018/C 268/22622018CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180130171711Cauza C-62/18 P: Recurs introdus la 30 ianuarie 2018 de Merck KGaA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 17 noiembrie 2017 în cauza T-802/16, Endoceutics/EUIPO – Merck
 ---documentbreak--- C2682018RO1710120180130RO0022171171Recurs introdus la 30 ianuarie 2018 de Merck KGaA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 17 noiembrie 2017 în cauza T-802/16, Endoceutics/EUIPO – Merck
   (Cauza C-62/18 P)2018/C 268/22Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Merck KGaA (reprezentanți: M. Best, U. Pfleghar, S. Schäffner, Rechtsanwälte, M. Giannakoulis, advocate)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Endoceutics, Inc.
   Prin Ordonanța din 31 mai 2018, Curtea (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


201807130742004382018/C 268/604252017TC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180612494911Cauza T-425/17: Ordonanța Tribunalului din 12 iunie 2018 – Capo d’Anzio/Comisia
 ---documentbreak--- C2682018RO4910120180612RO0060491491Ordonanța Tribunalului din 12 iunie 2018 – Capo d’Anzio/Comisia
   (Cauza T-425/17) (
         1
      )2018/C 268/60Limba de procedură: italianaPreședintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 277, 21.8.2017.


201807130122003822018/C 268/231282018CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180216171822Cauza C-128/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Germania) la 16 februarie 2018 – Procedură penală împotriva lui Dumitru-Tudor Dorobantu
 ---documentbreak--- C2682018RO1720120180216RO0023172182Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Germania) la 16 februarie 2018 – Procedură penală împotriva lui Dumitru-Tudor Dorobantu
   (Cauza C-128/18)2018/C 268/23Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

   Generalstaatsanwaltschaft Hamburg
   împotriva lui
   Dumitru-Tudor Dorobantu

      Întrebările preliminare

            1)

            În contextul Deciziei-cadru privind mandatul european de arestare (
                  1
               ), care sunt cerințele minime privind condițiile de detenție care se impun în temeiul articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

                     a.

                     În special, din punctul de vedere al dreptului Uniunii există o limită minimă „absolută” privind dimensiunea spațiilor de detenție, sub nivelul căreia are loc întotdeauna o încălcare a articolului 4 din cartă?

                              i.

                              În stabilirea cotei individuale a spațiului de detenție, se va ține sau nu se va ține seama de faptul că celula este individuală sau comună mai multor deținuți?

                              ii.

                              În calcularea dimensiunii spațiului de detenție, trebuie scăzută suprafața ocupată de mobilier (pat, dulap etc.)?

                              iii.

                              Din punctul de vedere al construcției, care sunt condițiile eventual relevante în vederea asigurării unor condiții de detenție conforme cu dreptul Uniunii? Eventual, ce importanță au accesul deschis direct (sau doar indirect) din celula de detenție la spațiile sanitare sau de alt fel, precum și furnizarea de apă rece și caldă, încălzirea, iluminatul etc.?

                     b.

                     În ce măsură au un rol au în apreciere „regimurile de detenție” diferite, respectiv perioadele diferite de deschidere a celulelor și gradele diferite ale libertății de mișcare, existente în interiorul penitenciarului?

                     c.

                     Trebuie avute în vedere – astfel cum a procedat instanța de trimitere în deciziile sale privind admisibilitatea extrădării – și îmbunătățiri de ordin juridic și organizatoric în statul membru emitent (introducerea unui sistem de tip Ombudsman, instituirea unor instanțe competente în materie de executare a pedepselor etc.)?

            2)

            Conform căror criterii trebuie evaluate condițiile de detenție din punctul de vedere al drepturilor fundamentale garantate în Uniune? În ce măsură aceste criterii influențează interpretarea noțiunii „risc real” în sensul jurisprudenței Curții de Justiție în cauzele Aranyosi și Căldăraru?

                     a.

                     Autoritățile judiciare ale statului membru de executare sunt autorizate să efectueze un control complet al condițiilor de detenție din statul membru emitent sau trebuie să se limiteze la examinarea existenței unor nelegalități vădite?

                     b.

                     În măsura în care, în răspunsul la prima întrebare preliminară, Curtea de Justiție concluzionează că dreptul Uniunii prevede cerințe „absolute” privind condițiile de detenție: neîndeplinirea acestor condiții minime, în sensul „neefectuării unei examinări comparative”, ar implica întotdeauna existența unui „risc real” de natură să interzică extrădarea sau statul membru de executare trebuie să inițieze totuși o examinare comparativă? Trebuie luate în considerare, în acest sens, aspecte precum menținerea sprijinului judiciar reciproc intra-european, capacitatea de funcționare a justiției penale europene sau principiile încrederii reciproce și recunoașterii reciproce?

      (
         1
      )	Decizia-cadru 2002/584 a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


201807130092003812018/C 268/241372018CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180222181811Cauza C-137/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Dresden (Germania) la 22 februarie 2018 – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
 ---documentbreak--- C2682018RO1810120180222RO0024181181Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Dresden (Germania) la 22 februarie 2018 – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
   (Cauza C-137/18)2018/C 268/24Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landgericht Dresden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: hapeg dresden gmbh

      Pârâtă: Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii, în special articolul 15 alineatul (3) literele (b) și (c), precum și articolul 16 alineatul (1) primul, al doilea și al treilea paragraf literele (b) și (c) din Directiva 2006/123/CE (
         1
      ) a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 (Directiva privind serviciile), trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale – precum cea aplicabilă în litigiul principal – potrivit căreia, în contractele încheiate cu arhitecți și/sau ingineri, nu este permisă convenirea unor onorarii inferioare tarifelor minime ale remunerației calculate în baza Regulamentului privind onorariile arhitecților și inginerilor?
   (
         1
      )	Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO 2006, L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza T-621/17: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2017 – Taminco și Arysta LifeScience Great Britain/EFSA

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/46

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2017 – Taminco și Arysta LifeScience Great Britain/EFSA
   (Cauza T-621/17)
   (2017/C 374/69)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Taminco BVBA (Gent, Belgia), Arysta LifeScience Great Britain Ltd (Edinburgh, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Mereu și M. Grunchard, avocați)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară din 18 iulie 2017, notificată reclamantelor la 20 iulie 2017, privind evaluarea cererilor de aplicare a regimului de confidențialitate formulate în legătură cu cererea de reînnoire a aprobării substanței Thiram ca substanță activă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa de temei juridic pentru publicare.

                           —

                           Reclamantele susțin că publicarea ar fi ultra vires, având în vedere că nu există niciun temei legal pe care pârâta să se poată baza pentru a justifica publicarea, fie conform Regulamentului 1107/2009, Regulamentului 178/2002 sau Regulamentului de punere în aplicare nr. 844/2012.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a acționat ultra vires în clasificarea pe care a propus-o pentru substanța Thiram, întrucât Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară este singura autoritate răspunzătoare din punct de vedere legal de clasificarea sau reclasificarea substanțelor, astfel cum prevede Regulamentul nr. 1272/2008, iar pârâta nu este competentă în această privință.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe presupusa încălcare de către pârâtă a dreptului fundamental la apărare, întrucât nu a garantat reclamantelor o oportunitate deplină, adecvată și efectivă de a prezenta observații cu privire la propunerea de reclasificare a substanței menționate.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 63 din Regulamentul nr. 1107/2009, prin decizia de a publica informații pe care reclamantele urmăreau să le amelioreze, ceea ce le-ar putea leza interesele comerciale.


title: Cauza T-23/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Nova Brands/EUIPO – Natamil (Natamil)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/31

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Nova Brands/EUIPO – Natamil (Natamil)
   (Cauza T-23/18)
   (2018/C 094/42)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nova Brands SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: V. Wellens, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Natamil GmbH (München, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „natamil” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 235 069.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 25 octombrie 2017 în cauza R 1910/2016-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 și a articolului 296 TFUE privind obligația de motivare.


201806080101931272018/C 221/284632017TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503232422Cauza T-463/17: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (RAISE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală RAISE — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001] — Articolul 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2212018RO2320120180503RO0028232242Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (RAISE)
   (Cauza T-463/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală RAISE — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001] — Articolul 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001]”]”2018/C 221/28Limba de procedură: franceza
      Părţile

      Reclamantă: Raise Conseil (Paris, Franța) (reprezentanţi: F. Fajgenbaum și T. Lachacinski, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Raizers (Paris) (reprezentant: E. Fortunet, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 24 mai 2017 (cauza R 1606/2016-5) privind o procedură de declarare a nulității între Raizers și Raise Conseil

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Raise Conseil la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 330, 2.10.2017.


201806080091931262018/C 221/196532016TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503171821Cauza T-653/16: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – Malta/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de Comisie — Documente care emană de la un stat membru — Documente schimbate în cadrul sistemului de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului — Articolul 113 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 — Acces public ca urmare a unei cereri formulate de către o organizație neguvernamentală — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Obligația de motivare — Cooperare loială — Alegerea temeiului juridic”]
 ---documentbreak--- C2212018RO1710120180503RO0019171182Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – Malta/Comisia
   (Cauza T-653/16) (
         1
      )
   „[„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de Comisie — Documente care emană de la un stat membru — Documente schimbate în cadrul sistemului de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului — Articolul 113 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 — Acces public ca urmare a unei cereri formulate de către o organizație neguvernamentală — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Obligația de motivare — Cooperare loială — Alegerea temeiului juridic”]”2018/C 221/19Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Republica Malta (reprezentant: A. Buhagiar, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei secretarului general al Comisiei din 13 iulie 2016 privind o cerere a Greenpeace de confirmare a accesului la documente referitoare la un transport pretins ilegal de ton roșu viu din Tunisia către o fermă de creștere a tonului situată în Malta, în măsura în care aceasta acordă Greenpeace accesul la documente care emană de la autoritățile malteze

      Dispozitivul

            1)

            Anulează decizia secretarului general al Comisiei Europene din 13 iulie 2016 prin care se pronunță asupra unei cereri a Greenpeace de confirmare privind accesul la documentele referitoare la un transport pretins ilegal al tonului roșu viu, din Tunisia către Malta, în măsura în care aceasta acordă Greenpeace accesul la documentele enumerate în anexa sa B la numerele 112-230.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (
         1
      )	JO C 428, 21.11.2016.


201806080461931632018/C 221/03752018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL201802062322Cauza C-75/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 6 februarie 2018 – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018RO220120180206RO00032232Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 6 februarie 2018 – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Cauza C-75/18)2018/C 221/03Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Întrebările preliminare

            1)

            Prevederile articolelor 49, 54, 107 și 108 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei măsuri a unui stat membru în cadrul căreia reglementarea statului membru respectiv (Legea ce stabilește aplicarea impozitului special pe telecomunicații) are ca efect faptul că sarcina fiscală efectivă revine persoanelor impozabile străine? Se poate considera că efectul menționat este discriminatoriu în mod indirect?

            2)

            Articolele 107 și 108 din TFUE se opun unei reglementări a unui stat membru care prevede o obligație fiscală sub forma unei cote de impozitare progresivă aplicată cifrei de afaceri? Este aceasta discriminatorie în mod indirect dacă are ca efect faptul că sarcina fiscală efectivă aferentă nivelului celui mai înalt din grila de impozitare grevează în principal persoanele impozabile străine? Constituie acest efect un ajutor de stat interzis?

            3)

            Articolul 401 din Directiva TVA (
                  1
               ) trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care generează o diferență între persoanele impozabile străine și cele naționale? Se consideră că impozitul special este un impozit pe cifra de afaceri, cu alte cuvinte constituie un impozit compatibil sau unul incompatibil cu Directiva TVA?

      (
         1
      )	Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


201806150411954962018/C 231/152272018CJC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180403121321Cauza C-227/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 3 aprilie 2018 – VE/WD
 ---documentbreak--- C2312018RO1210120180403RO0015121132Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 3 aprilie 2018 – VE/WD
   (Cauza C-227/18)2018/C 231/15Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: VE

      Pârât: WD

      Întrebările preliminare

            1)

            Având în vedere consecințele economice, se poate considera că nu este abuzivă, deci că este clară și inteligibilă, o clauză contractuală care plasează în sarcina consumatorului riscul valutar, redactată (cu titlu de condiție contractuală generală utilizată de un cocontractant profesionist și care nu a făcut obiectul unei negocieri individuale) în temeiul obligației legale de informare prevăzute cu caracter în mod necesar general, în condițiile în care clauza contractuală respectivă nu precizează în mod expres că valoarea ratelor de rambursare care trebuie plătite în conformitate cu contractul de împrumut va putea depăși suma veniturilor consumatorului reținute de contractantul profesionist în cadrul examinării solvabilității sau care va putea ajunge să reprezinte o parte mult mai mare din aceste venituri [decât cea prevăzută], având în vedere, totodată, faptul că legislația națională relevantă impune specificarea detaliată a riscului în scris, iar nu doar simpla declarare a existenței unui risc și plasarea acestuia, precum și faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat, la punctul 74 din Hotărârea pronunțată în cauza C 26/13, că nu este necesar numai ca riscul să fie adus la cunoștința consumatorului de către contractantul profesionist, ci și ca, pe baza informațiilor furnizate, consumatorul să poată evalua consecințele economice, potențial semnificative, pentru el derivate din riscul valutar care este plasat în sarcina sa și, prin urmare, costul total al împrumutului??

            2)

            Având în vedere consecințele economice, se poate considera că nu este abuzivă, deci că este clară și inteligibilă, o clauză contractuală care plasează în sarcina consumatorului riscul valutar, redactată (cu titlu de condiție contractuală generală utilizată de un cocontractant profesionist și care nu a făcut obiectul unei negocieri individuale) în temeiul obligației legale de informare prevăzute cu caracter în mod necesar general, în condițiile în care clauza contractuală respectivă nu precizează în mod expres că un contract de împrumut nu stabilește nicio limită maximă pentru fluctuațiile cursului de schimb, având în vedere, totodată, faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat, la punctul 74 din Hotărârea pronunțată în cauza C-26/13, că nu este necesar numai ca riscul să fie adus la cunoștința consumatorului de către contractantul profesionist, ci și ca, pe baza informațiilor furnizate, consumatorul să poată evalua consecințele economice, potențial semnificative, pentru el derivate din riscul valutar care este plasat în sarcina sa și, prin urmare, costul total al împrumutului?

            3)

            Directiva 93/13/CEE (
                  1
               ), în special ultimul său considerent, punctul 1 litera (o) din anexa la aceasta, articolul 3 alineatul (3) și articolul (6) alineatul (1), poate fi interpretată – luând în considerare în special cerința stabilită, printre altele, în Hotărârea pronunțată în cauza C-42/15, potrivit căreia în vederea asigurării protecției consumatorilor sunt necesare sancțiuni eficiente, proporționale și cu efect de descurajare – în sensul că este contrară dreptului Uniunii o jurisprudență, o interpretare juridică sau o reglementare a unui stat membru potrivit căreia consecințele juridice (nulitatea deplină cauzată de nerespectarea unei norme juridice sau inclusiv despăgubirea pentru prejudicii ori o altă consecință cu orice ale temei juridic) care decurg în respectivul stat membru în urma unei evaluări a creditului care nu este minuțioasă și exhaustivă, nu protejează debitorul și este imprudentă (de exemplu, prin faptul că nu examinează efectul riscului valutar care constă într-o creștere semnificativă a ratelor de rambursare și a capitalului datorat) sunt mai dezavantajoase pentru consumator decât repunerea în situația anterioară (restitutio in integrum) prin care consumatorul debitor este liberat de riscul valutar, și anume de creșterea ratelor de rambursare rezultate din fluctuațiile ratei de schimb și, dacă este cazul, i se permite rambursarea în rate a capitalului restant?

            4)

            În ceea ce privește interpretarea posibilității de a analiza toate clauzele la care face referire al douăzecilea considerent al Directivei 93/13 și interpretarea cerinței privind limbajul clar și inteligibil prevăzute la articolul 4 alineatul (2) și la articolul 5 din aceeași directivă, se poate considera că aceste clauze contractuale nu sunt abuzive în cazul în care contractul de împrumut menționează un element esențial (de exemplu, obiectul contractului, și anume valoarea împrumutului, ratele de rambursare și dobânzile aferente operațiunii) doar cu titlu informativ, fără să clarifice dacă pasajul comunicat cu titlu informativ are sau nu are caracter juridic obligatoriu pentru părțile contractante?

      (
         1
      )	Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


201806150881955092018/C 231/402442018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180420313222Cauza T-244/18: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2018 – Synergy Hellas/Comisia
 ---documentbreak--- C2312018RO3120120180420RO0040312322Acțiune introdusă la 20 aprilie 2018 – Synergy Hellas/Comisia
   (Cauza T-244/18)2018/C 231/40Limba de procedură: greaca
      Părțile

      Reclamantă: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atena, Grecia) (reprezentant: K. Damis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            admiterea acțiunii;

            —

            anularea Deciziei Comisiei C(2018) 1115 final din 19 februarie 2018 privind recuperarea sumei de 76282,08 euro, majorată cu dobânzi, de la „d.d.Synergy HELLAS ANONYMI EMPORIKI ETAIREIA PAROCHIS YPIRESION PLIROFORIKIS”;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 85 din Regulamentul (CE/Euratom) 2342/2002 al Comisiei (
                  1
               ).

                     —

                     Este contrar dispozițiilor articolului menționat refuzul Comisiei de a admite cererea legitimă de prelungire a termenului de plată, în condițiile în care s-a plătit 73 % din capital, inclusiv toate dobânzile și a fost instituită garanția personală cerută de Comisie pentru întreaga sumă datorată inițial, fără dobânzi;

                     —

                     nu este fondată motivarea Comisiei cu privire la legitimitatea actului atacat;

                     —

                     Comisia nu și-a îndeplinit obligația de motivare a deciziei atacate.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea puterii discreționare și/sau pe excesul de puterea și pe încălcarea principiului bunei administrări

                     —

                     Comisia a depășit limitele puterii sale discreționare, întrucât a adoptat decizia atacată fără a ține seama de împrejurările de fapt pe care le-a prezentat reclamanta și a prevăzut soluții care ar putea conduce în cele din urmă la lichidarea reclamantei.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                     —

                     Pe lângă faptul că decizia atacată nu reprezintă o măsură necesară pentru atingerea obiectivului urmărit, având în vedere că reclamanta continuă să plătească, aceasta afectează foarte mult reclamanta, amenințându-i în definitiv însăși existența.

      (
         1
      )	Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO 2002, L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


201808030832050912018/C 294/663512018TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180605515222Cauza T-351/18: Acțiune introdusă la 5 iunie 2018 – Ukrselhosprom PCF și Versobank/ECB
 ---documentbreak--- C2942018RO5120120180605RO0066512522Acțiune introdusă la 5 iunie 2018 – Ukrselhosprom PCF și Versobank/ECB
   (Cauza T-351/18)2018/C 294/66Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamante: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ucraina) și Versobank AS (Talinn, Estonia) (reprezentanți: O. Behrends, L. Feddern și M. Kirchner, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei Băncii Centrale Europene ECB/SSM/2018–EE-1 WHD-2017-0012 din 26 martie 2018 prin care s-a retras autorizația de funcționare bancară a Versobank AS;

            —

            obligarea pârâtei la plata în întregime a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă unsprezece motive.

            1.

            Primul motiv, prin care susțin că BCE nu are competența de a adopta o decizie cu privire la lichidarea Versobank AS.

            2.

            Al doilea motiv, prin care susțin că BCE nu a realizat o evaluare proprie cu privire la aspectele legate de combaterea spălării banilor (CSB) și a finanțării terorismului (FT), care au stat la baza acesteia.

            3.

            Al treilea motiv, prin care susțin că BCE nu a reușit să investigheze și să evalueze cu atenție și în mod imparțial toate aspectele relevante ale cauzei, în special în ceea ce privește riscurile legate de combaterea spălării banilor (CSB) și a finanțării terorismului (FT) și respectarea principiilor.

            4.

            Al patrulea motiv, prin care susțin că BCE a respins în mod nejustificat alte opțiuni, în special cea de a vinde Versobank sau de a da posibilitatea Versobank de a opta pentru lichidare voluntară.

            5.

            Al cincilea motiv, prin care susțin că BCE a încălcat principiul egalității de tratament.

            6.

            Al șaselea motiv, prin care susțin că BCE a încălcat principiul proporționalității.

            7.

            Al șaptelea motiv, prin care susțin că BCE a încălcat principiul așteptărilor legitime și pe cel al certitudinii juridice.

            8.

            Al optulea motiv, prin care susțin că BCE a săvârșit un abuz de putere.

            9.

            Al nouălea motiv, prin care susțin că BCE a încălcat dreptul acestora de a fi ascultate.

            10.

            Al zecelea motiv, prin care susțin că BCE a încălcat dreptul acestora la apărare.

            11.

            Al unsprezecelea motiv, prin care susțin că BCE nu a motivat în mod adecvat decizia.


201808030302049812018/C 294/177312017CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20171223131311Cauza C-731/17 P: Recurs introdus la 23 decembrie 2017 de Nap Innova Hoteles, S.L. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 4 decembrie 2017 în cauza T-522/17, Nap Innova Hoteles/SRB
 ---documentbreak--- C2942018RO1310120171223RO0017131131Recurs introdus la 23 decembrie 2017 de Nap Innova Hoteles, S.L. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a opta) din 4 decembrie 2017 în cauza T-522/17, Nap Innova Hoteles/SRB
   (Cauza C-731/17 P)2018/C 294/17Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Nap Innova Hoteles, S.L. (reprezentant: L. Hernández Cabeza, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comitetul unic de rezoluție
   Prin Ordonanța din 5 iulie 2018, Curtea (Camera a noua) a respins recursul și a dispus ca Nap Innova Hoteles, S.L. să își suporte propriile cheltuieli de judecată.


201808030122050382018/C 294/504032018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180614373711Cauza C-403/18 P: Recurs introdus la 14 iunie 2018 de Alcogroup și Alcodis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 10 aprilie 2018 în cauza T-274/15, Alcogroup și Alcodis/Comisia
 ---documentbreak--- C2942018RO3710120180614RO0050371371Recurs introdus la 14 iunie 2018 de Alcogroup și Alcodis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 10 aprilie 2018 în cauza T-274/15, Alcogroup și Alcodis/Comisia
   (Cauza C-403/18 P)2018/C 294/50Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurente: Alcogroup, Alcodis (reprezentanți: P. de Bandt, J. Dewispelaere, J. Probst, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles

      Concluziile

            —

            Anularea Hotărârii Tribunalului din 10 aprilie 2018 în cauza T-274/15;

            —

            Declararea admisibilității acțiunii împotriva celor două decizii atacate;

            —

            Trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe pe fondul acțiunii în anulare;

            —

            Obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

            —

            Primul motiv: Tribunalul a comis erori de drept și a încălcat obligația de motivare;

            —

            Al doilea motiv: Tribunalul a încălcat dreptul recurentelor la protecție jurisdicțională efectivă.


201808030222050122018/C 294/022032016CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL201806282321Cauza C-203/16 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iunie 2018 – Dirk Andres, acționând în calitate de lichidator al Heitkamp BauHolding GmbH/Comisia Europeană, Republica Federală Germania [Recurs – Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind anumite reportări ale pierderilor în anii fiscali următori („clauză de restructurare”) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Acțiune în anulare – Admisibilitate – Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE – Persoană vizată în mod individual – Articolul 107 alineatul (1) TFUE – Noțiunea „ajutor de stat” – Condiție referitoare la selectivitate – Determinarea cadrului de referință – Calificare juridică a faptelor]
 ---documentbreak--- C2942018RO210120180628RO00022132Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iunie 2018 – Dirk Andres, acționând în calitate de lichidator al Heitkamp BauHolding GmbH/Comisia Europeană, Republica Federală Germania
   (Cauza C-203/16 P) (
         1
      )
   „[Recurs — Ajutoare de stat — Legislație fiscală germană privind anumite reportări ale pierderilor în anii fiscali următori („clauză de restructurare”) — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Persoană vizată în mod individual — Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Noțiunea „ajutor de stat” — Condiție referitoare la selectivitate — Determinarea cadrului de referință — Calificare juridică a faptelor]”2018/C 294/02Limba de procedură: germana
      Părțile

      Recurent: Dirk Andres, acționând în calitate de lichidator al Heitkamp BauHolding GmbH (reprezentanți: W. Niemann, S. Geringhoff și P. Dodos, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck-Putz, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și R. Kanitz, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul incident.

            2)

            Anulează punctele 2 și 3 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 4 februarie 2016, Heitkamp BauHolding/Comisia (T-287/11, EU:T:2016:60).

            3)

            Anulează Decizia 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) – Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”).

            4)

            Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Dirk Andres, acționând în calitate de lichidator al Heitkamp BauHolding GmbH, aferente atât procedurii în primă instanță, cât și procedurii de recurs.

            5)

            Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii de recurs.

      (
         1
      )	JO C 211, 13.6.2016.


201808030722050972018/C 294/673632018TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180605525431Cauza T-363/18: Acțiune introdusă la 5 iunie 2018 – Nippon Chemi-Con Corporation/Comisia
 ---documentbreak--- C2942018RO5210120180605RO0067521543Acțiune introdusă la 5 iunie 2018 – Nippon Chemi-Con Corporation/Comisia
   (Cauza T-363/18)2018/C 294/67Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Nippon Chemi-Con Corporation (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: H. Niemeyer, M. Röhrig, D. Schlichting și I. Stoicescu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea în întregime sau în parte a Deciziei Comisiei Europene din 21 martie 2018 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (AT.40136 – Condensatoare);

            —

            cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 litera (g) din Decizia Comisiei din 21 martie 2018;

            —

            cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei la articolul 2 litera (g) din Decizia Comisiei Europene din 21 martie 2018 prin exercitarea competenței de fond a acestuia în conformitate cu articolul 261 TFUE și cu articolul 31 din Regulamentul nr. 1/2003;

            —

            obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului de a fi ascultat și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale
            Reclamanta susține că Comisia i-a încălcat dreptul de a fi ascultată prin faptul că nu i-a acordat acces la toate înscrisurile din dosar la care a făcut trimitere în decizia atacată, prin faptul că nu a pus la dispoziție toate probele potențial dezincriminatoare, prin faptul că nu a emis o comunicare suplimentară privind obiecțiunile pentru a remedia deficiențele comunicării inițiale privind obiecțiunile, în locul unei scrisori privind situația de fapt, și prin neacordarea unui acces adecvat la procesele verbale ale reuniunilor cu celelalte părți.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a furnizat dovezi precise și concordante cu privire la o încălcare cu impact asupra SEE pentru întreaga durată a presupusei încălcări
            În plus, Comisia nu ar fi furnizat dovezi precise și concordante cu privire la o încălcare cu impact asupra SEE pe întreaga durată a presupusei încălcări, în special pentru reuniunile ECC (1998-2003) și pentru reuniunile trilaterale și multilaterale și pentru impactul lor asupra SEE între 2009 și 2012.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe faptul nu existau dovezi suficiente cu privire la o încălcare unică și continuă
            Potrivit reclamantei, Comisia nu ar fi demonstrat existența unei încălcări continue și unice care să includă toate tipurile de presupuse reuniuni cu privire la toate condensatoarele electrolitice din aluminiu și la toate condensatoarele electrolitice din tantal pentru o perioadă de paisprezece ani și cu impact asupra SEE, întrucât aceasta nici nu a definit în mod suficient un plan de ansamblu care să urmărească un scop economic anticoncurențial unic, nici nu a dovedit că a existat o legătură de complementaritate între diferitele reuniuni.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că nu a existat o încălcare prin obiect
            De asemenea, Comisia nu ar fi demonstrat nici că comportamentul anticoncurențial a reprezentat o încălcare prin obiect, deoarece presupusele schimburi de informații referitoare la prețuri și la nivelul ofertei viitoare în cursul reuniunilor și contactelor cu relevanță pentru vânzările din SEE au fost sporadice și cu un caracter foarte limitat.

            5.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe o presupusă necompetență a Comisiei
            În plus, Comisia s-ar fi declarat competentă în mod eronat cu privire la presupusa încălcare, întrucât nu a furnizat suficiente dovezi care să lege presupusa încălcare de SEE. Comisia ar fi ignorat dovada că în esență niciunul din contactele bilaterale și trilaterale nu a avut vreun efect asupra vânzărilor din SEE, deoarece contactele s-au axat pe clienții neeuropeni. Comisia nu și-ar fi dovedit afirmațiile potrivit cărora producătorii japonezi de condensatoare au luat parte la reuniuni cu scopul de a reduce concurența în SEE.

            6.

            Al șaselea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (
                  1
               ), a Orientărilor Comisiei privind calcularea amenzilor (
                  2
               ) și a principiilor fundamentale privind calcularea cuantumului amenzilor, în special a principiilor egalității de tratament și proporționalității
            În sfârșit, reclamanta susține că Comisia a încălcat articolul 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1/2003, Orientările Comisiei privind calcularea amenzilor și principiile fundamentale privind calcularea cuantumului amenzilor, în special principiile egalității de tratament și proporționalității, prin luarea în considerare a unei valori disproporționate a vânzărilor și prin ignorarea legăturilor limitate cu SEE ale presupusei încălcări.

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p.1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).
   (
         2
      )	Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza C-405/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 19 iunie 2018 – AURES Holdings a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 19 iunie 2018 – AURES Holdings a.s./Odvolací finanční ředitelství
      (Cauza C-405/18)
      (2018/C 301/25)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Nejvyšší správní soud

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă (recurentă): AURES Holdings a.s.

         Pârât: Odvolací finanční ředitelství

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea de libertate de stabilire în sensul articolului 49 TFUE (1) poate să fie interpretată ca incluzând un simplu transfer al sediului de conducere al unei societăți dintr-un stat membru în alt stat membru?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolele 49, 52 și 54 TFUE se opun unei reglementări naționale care interzice unei entități din alt stat membru, în cazul transferului locului în care își desfășoară activitatea economică sau a sediului său de conducere în Republica Cehă, să solicite luarea în considerare a unei pierderi fiscale suferite în celălalt stat membru?

         (1)  JO 2012, C 326, p. 47.


title: Cauza T-29/18: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 iulie 2018 – Planet/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente referitoare la contractul «Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)» – Respingere implicită a cererii de acces – Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii – Retragerea actului atacat – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/37

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 iulie 2018 – Planet/Comisia
      (Cauza T-29/18) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la contractul «Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)» - Respingere implicită a cererii de acces - Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii - Retragerea actului atacat - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2018/C 301/49)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Planet AE Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și M. Konstantinidis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea unei decizii implicite a Comisiei prin care s-a respins cererea de confirmare a reclamantei din 6 noiembrie 2017 având ca obiect obținerea accesului la anumite documente referitoare la contractul „Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)”

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-325/17 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 26 iunie 2018 – Windrush Aka LLP/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Jerry Dammers (Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curţii – Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca verbală The Specials – Utilizare serioasă – Consimţământul titularului mărcii)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/11

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 26 iunie 2018 – Windrush Aka LLP/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Jerry Dammers
      (Cauza C-325/17 P) (1)

      ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curţii - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca verbală The Specials - Utilizare serioasă - Consimţământul titularului mărcii))
      (2018/C 301/13)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Windrush Aka LLP (reprezentanți: S. Malynicz, QC, mandatat de S. Britton și S. Tregear, solicitors)

         Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: D. Botis și J. Crespo Carrillo, agenți), Jerry Dammers (reprezentanți: B. Brandreth, barrister, mandatat de C. Fehler, solicitor)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul ca fiind vădit nefondat.

                  2)

                  Obligă Windrush Aka LLP la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-446/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Taihan Electric Wire/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Bariere insurmontabile – Inaplicabilitatea articolului 101 TFUE – Durata participării – Egalitate de tratament – Calculul cuantumului amenzii – Valoarea vânzărilor – Gravitatea încălcării – Circumstanțe atenuante – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/36

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Taihan Electric Wire/Comisia
      (Cauza T-446/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Bariere insurmontabile - Inaplicabilitatea articolului 101 TFUE - Durata participării - Egalitate de tratament - Calculul cuantumului amenzii - Valoarea vânzărilor - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Competență de fond”))
      (2018/C 328/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Taihan Electric Wire Co. Ltd (Anyang-si, Coreea de Sud) (reprezentanți: R. Antonini și E. Monard, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, C. Giolito și H. van Vliet, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul [privind SEE] (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce o privește pe reclamantă, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii care i-a fost aplicată

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Taihan Electric Wire Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza C-164/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala [Trimitere preliminară – Mediu – Directiva 92/43/CE – Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică – Articolul 6 alineatele (3) și (4) – Evaluarea efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit protejat – Plan sau proiect care nu are o legătură directă cu sau nu este necesar pentru gestionarea sitului – Proiect de parc eolian – Directiva 2009/147/CE – Conservarea păsărilor sălbatice – Articolul 4 – Arie de protecție specială (APS) – Anexa I – Eretele vânăt (Circus cyaneus) – Habitat adecvat care fluctuează de a lungul timpului – Reducere temporară sau definitivă a suprafeței de terenuri utile – Măsuri integrate în proiect care urmăresc să garanteze, pe durata proiectului, că suprafața efectiv adecvată să adăpostească habitatul natural al speciei nu va fi redusă și va putea fi chiar extinsă]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/16

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala
      (Cauza C-164/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 92/43/CE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Articolul 6 alineatele (3) și (4) - Evaluarea efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit protejat - Plan sau proiect care nu are o legătură directă cu sau nu este necesar pentru gestionarea sitului - Proiect de parc eolian - Directiva 2009/147/CE - Conservarea păsărilor sălbatice - Articolul 4 - Arie de protecție specială (APS) - Anexa I - Eretele vânăt (Circus cyaneus) - Habitat adecvat care fluctuează de a lungul timpului - Reducere temporară sau definitivă a suprafeței de terenuri utile - Măsuri integrate în proiect care urmăresc să garanteze, pe durata proiectului, că suprafața efectiv adecvată să adăpostească habitatul natural al speciei nu va fi redusă și va putea fi chiar extinsă])
      (2018/C 328/19)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Edel Grace, Peter Sweetman

         Pârât: An Bord Pleanala

         Dispozitivul

      Articolul 6 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un proiect este destinat să fie realizat pe un sit desemnat pentru protecția și conservarea speciilor, a cărui suprafață, aptă să asigure nevoile unei specii protejate, fluctuează de a lungul timpului, iar un asemenea proiect va avea ca efect faptul că, temporar sau definitiv, anumite părți ale acestui sit nu vor mai fi de natură să ofere un habitat adecvat speciei respective, împrejurarea că acest proiect cuprinde măsuri care urmăresc să garanteze, după ce va fi fost efectuată o evaluare adecvată a efectelor proiectului respectiv și pe durata proiectului menționat, că partea din situl respectiv care poate oferi în mod concret un habitat adecvat nu va fi redusă și va putea fi chiar extinsă nu poate fi luată în considerare în vederea evaluării ce urmează a fi efectuată în temeiul alineatului (3) al acestui articol și care urmărește să asigure că proiectul în cauză nu va avea efecte negative asupra integrității sitului în cauză, însă intră, eventual, în domeniul de aplicare al alineatului (4) al acestui articol.

         (1)  JO C 178, 6.6.2017.


title: Cauza C-128/16 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Recurs – Ajutoare de stat – Articolul 107 alineatul (1) TFUE – Regim fiscal aplicabil anumitor acorduri de leasing financiar pentru achiziționarea de nave (sistem fiscal spaniol în materie de leasing) – Identificarea beneficiarilor ajutorului – Condiție privind selectivitatea – Denaturarea concurenței și afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre – Obligația de motivare)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iulie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA
      (Cauza C-128/16 P) (1)

      ((Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Regim fiscal aplicabil anumitor acorduri de leasing financiar pentru achiziționarea de nave (sistem fiscal spaniol în materie de leasing) - Identificarea beneficiarilor ajutorului - Condiție privind selectivitatea - Denaturarea concurenței și afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre - Obligația de motivare))
      (2018/C 328/03)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier și P. Němečková, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Regatul Spaniei (reprezentant: M. A. Sampol Pucurull, agent), Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (reprezentanți: M. Merola, avvocato, M. Sánchez, abogado)

         Interveniente în susținerea celeilaltei părţi în proces: Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, abogados), Aluminios Cortizo SAU (reprezentanți: A. Beiras Cal, abogado)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 17 decembrie 2015, Spania și alții/Comisia (T- 515/13 și T- 719/13, EU:T:2015:1004).

                  2)

                  Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul

                  4)

                  Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C- 1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C- 1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL și Aluminios Cortizo SAU suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 156, 2.5.2016.


title: Cauza T-447/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – NKT Verwaltungs și NKT/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Dovada încălcării – Durata participării – Distanțare publică – Calculul cuantumului amenzii – Gravitatea încălcării – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/37

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – NKT Verwaltungs și NKT/Comisia
      (Cauza T-447/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Dovada încălcării - Durata participării - Distanțare publică - Calculul cuantumului amenzii - Gravitatea încălcării - Competență de fond”))
      (2018/C 328/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: NKT Verwaltungs GmbH, fostă nkt cables GmbH (Köln, Germania) și NKT A/S, fostă NKT Holding A/S (Brøndby, Danemarca) (reprezentanți: M. Kofmann și B. Creve, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, H. van Vliet și C. Vollrath, agenți, asistați de B. Doherty, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce le privește pe reclamante, și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii care le-a fost aplicată

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă NKT Verwaltungs GmbH și NKT A/S la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014


title: Cauza C-374/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 7 iunie 2018 – UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 7 iunie 2018 – UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG
      (Cauza C-374/18)
      (2018/C 328/34)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Apelante: UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V.

         Intimată: Deutsche Post AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 (1) trebuie interpretat în sensul că dispoziția permite derogări de la articolele 5-9 din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 doar în cazul în care vehiculul unui prestator de servicii universale în sensul articolului 2 alineatul (13) din Directiva 97/67/CE (2), conform articolului 13 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006, transportă în mod unic și exclusiv trimiteri în cadrul serviciului universal sau derogările de la articolele 5-9 din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 sunt permise și în cazul în care vehiculele în cauză, pe lângă trimiterile transportate în cadrul serviciului universal, transportă de asemenea și alte trimiteri, care nu intră sub incidența serviciului universal?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este în sensul că derogările de la articolele 5-9 din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 sunt de asemenea permise în cazul în care vehiculele în cauză, pe lângă trimiterile transportate în cadrul serviciului universal, transportă de asemenea și alte trimiteri, care nu intră sub incidența serviciului universal:

                              (a)

                              Ce cotă minimă trebuie să aibă în acest caz expedierile pe care un vehicul le transportă în cadrul serviciului universal?

                              (b)

                              Ce cotă maximă pot avea în acest caz expedierile care nu intră sub incidența serviciului universal și pe care vehiculul le transportă simultan cu serviciile universale?

                              (c)

                              Cum se stabilește fiecare dintre cele două cote, așa cum sunt acestea descrise la literele (a) și (b)?

                              (d)

                              Este necesar ca cotele, așa cum sunt acestea descrise la literele (a) și (b), să fie date pentru fiecare cursă a vehiculului în cauză sau este suficientă o anumită valoare medie calculată în raport cu totalul curselor vehiculului în cauză?

                  3)

                              (a)

                              O dispoziție națională a unui stat al Uniunii privind perioadele de conducere și repaus pentru vehicule și combinații de vehicule destinate transportului de mărfuri, având o masă maximă admisibilă mai mare de 2,81, dar mai mică de 3,51 tone, care preia literal dispozițiile articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 trebuie interpretată exclusiv în temeiul dreptului Uniunii?

                              (b)

                              O instanță națională poate aplica, în pofida preluării literale a dreptului Uniunii, criterii derogatorii de interpretare a dispozițiilor preluate din dreptul Uniunii?

                  4)

                  Se opune clasificării unei expedieri ca expediere în cadrul serviciului universal în conformitate cu Directiva 97/67/CE faptul că în legătură cu aceasta servicii suplimentare, precum:

                              —

                              colectare (fără fereastră temporală);

                              —

                              colectare (cu fereastră temporală);

                              —

                              verificare vizuală a vârstei persoanei autorizate să efectueze recepția;

                              —

                              livrare condiționată de plata unei sume de bani indicate;

                              —

                              livrare cu plata la primire a unei expedieri de maxim 31,5 kg;

                              —

                              redirecționare a livrării în cazul schimbării adresei destinatarului;

                              —

                              returnarea livrării la expeditor (în cazul în care livrarea nu se poate efectua);

                              —

                              efectuarea livrării în ziua dorită;

                              —

                              efectuarea livrării la ora dorită,

                        sunt propuse?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului din 15 martie 2006 (JO 2006, L 102, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 214), astfel cum a fost modificat ultima dată prin articolul 45 din Regulamentul din 4 februarie 2014 (JO 2014, L 60, p. 1), astfel cum a fost rectificat la 18 aprilie 2015 (JO 2015, L 101, p. 62).

         (2)  Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO L 15, 1998, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12).


title: Cauza C-478/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 23 iulie 2018 – Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               15.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 23 iulie 2018 – Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Cauza C-478/18)
      (2018/C 373/10)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV

         Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Expresia „[salariile] personalului care participă la controalele oficiale” de la punctul 1 al anexei VI la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (denumit în continuare „Regulamentul nr. 882/2004”) și expresia „[cheltuielile cu] personalul[lui] care participă la controalele oficiale” de la punctul 2 al anexei VI la regulament trebuie interpretate în sensul că costurile (cu salariile) care pot fi luate în considerare la calcularea onorariilor pentru controalele oficiale sunt numai cheltuieli (cu salariile) pentru medicii veterinari oficiali și pentru personalul auxiliar oficial, care efectuează controalele oficiale sau se consideră că acestea pot include și cheltuielile (cu salariile) pentru restul personalului Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (Autoritatea neerlandeză pentru siguranța alimentară și a produselor, denumită în continuare „NVWA”) sau al Besloten Vennootschap Kwaliteitskeuring Dierlijke Sector (societate cu răspundere limitată de control al calității în sectorul creșterii animalelor denumită în continuare „KDS”)?

                  2)

                  În cazul în care la prima întrebare se va răspunde că expresia „[salariile] personalului care participă la controalele oficiale” de la punctul 1 al anexei VI la Regulamentul nr. 882/2004 și expresia „[cheltuielile cu] personalul[…] care participă la controalele oficiale” de la punctul 2 al anexei VI la regulament se pot referi și la costurile (cu salariile pentru) restul personalului NVWA sau KDS, în ce împrejurări și în ce limite costurile cu acest tip de personal sunt atât de strâns legate de controalele oficiale încât onorariile pentru acoperirea acestor costuri (cu salariile) pot fi percepute în temeiul articolului 27 alineatul (4) din Regulamentul nr. 882/2004 și al punctelor 1 și 2 ale anexei VI la regulament?

                  3)

                  Reglementarea prevăzută la articolul 27 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul nr. 882/2004 și la punctele 1 și 2 din anexa VI la regulament trebuie interpretată în sensul că articolul 27 alineatul (4) și punctele 1 și 2 din anexa VI se opun facturării unor onorarii pentru controalele oficiale, pe care abatoarele le-au notificat la autoritatea competentă, dar care nu se referă efectiv la unități de sferturi de oră consumate în contextul controalelor oficiale?

         (1)  JO 2004, L 165, p. 1.


title: Cauza T-508/18: Acțiune introdusă la 24 august 2018 – OLX/EUIPO – Stra (STRADIA)

text:
               15.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/18

      Acțiune introdusă la 24 august 2018 – OLX/EUIPO – Stra (STRADIA)
      (Cauza T-508/18)
      (2018/C 373/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: OLX BV (Hoofddorp, Țările de Jos) (reprezentanți: G. Lodge și K. Gilbert, Solicitors și V. Jones, Barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Stra Lda (Coimbra, Portugalia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale STRADIA – cererea de înregistrare nr. 14 841 985

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 iunie 2018 în cauzele conexate R 2228/2017-4 și R 2229/2017-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  în subsidiar, modificarea deciziei atacate în sensul că opoziția trebuie trimisă diviziei de opoziție, pentru ca aceasta să reexamineze opoziția;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură și în legătură cu aceasta și a celor aferente procedurii în fața camerei. În subsidiar, în cazul în care intervine cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei, obligarea EUIPO și a intervenientei la plata, în solidar, a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură și în legătură cu aceasta și a celor aferente procedurii în fața camerei.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-510/18: Acțiune introdusă la 22 august 2018 – Kaddour/Consiliul

text:
               15.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/19

      Acțiune introdusă la 22 august 2018 – Kaddour/Consiliul
      (Cauza T-510/18)
      (2018/C 373/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Khaled Kaddour (Damasc, Siria) (reprezentanți: V. Davies și V. Wilkinson, solicitors)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea actelor din 2018 în măsura în care acestea îl privesc pe domnul Kaddour și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Kaddour.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este îndreptată împotriva Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC (1) privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/774 al Consiliului din 28 mai 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 (2) privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2018, L 131, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant (denumite în continuare „actele din 2018”).
      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe faptul că actele din 2018 sunt afectate de o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că reclamantul are dreptul să beneficieze de articolul 27 și de articolul 28 alineatul (2) din Decizia 2013/255/PESC a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Decizia (PESC) 2015/1836 a Consiliului (3), și de articolul 15 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2015/1828 al Consiliului (4).

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că măsurile din 2018 constituie o încălcare a drepturilor fundamentale ale reclamantului, astfel cum acestea sunt protejate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și/sau de Convenția europeană a drepturilor omului, în ceea ce privește dreptul la respectarea reputației sale, dreptul său de proprietate și principiul proporționalității.

         (1)  Decizia 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2013. L 147, p. 14).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 (JO 2012, L 16, p. 1).

         (3)  Decizia (PESC) 2015/1836 a Consiliului din 12 octombrie 2015 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2015, L 266, p. 75).

         (4)  Regulamentul (UE) 2015/1828 al Consiliului din 12 octombrie 2015 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2015, L 266, p. 1).