title: Cauza C-558/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Regatul Unit) la 17 decembrie 2007 — S. P. C. M. SA, C. H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/36

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Regatul Unit) la 17 decembrie 2007 — S. P. C. M. SA, C. H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Cauza C-558/07)
   (2008/C 51/60)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: S. P. C. M. SA, C. H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated

      Pârât: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   Întrebările preliminare

               1)

               În lumina faptului că cerințele de înregistrare din titlul II din Regulamentul REACH (1) nu se aplică polimerilor în temeiul articolului 2 alineatul (9) din același regulament, referința la „substanțe monomere” din articolul 6 alineatul (3) desemnează:

                           a)

                           monomeri care au reacționat, și anume monomeri care au reacționat împreuna astfel încât sunt nedisociabili de polimerul din care fac parte;

                           b)

                           monomeri care nu au reacționat, și anume monomeri reziduali din procesul de polimerizare și care își mențin propria identitate și propriile proprietăți chimice distincte de polimer după finalizarea procesului sau

                           c)

                           atât monomeri care au reacționat cât și monomeri care nu au reacționat?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebarea este fie a) fie c), aplicarea articolului 6 alineatul (3) în privința producătorilor sau importatorilor de polimeri este nelegală ca urmare a faptului că cerințele respective sunt neraționale, discriminatorii sau disproporționate?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3).


title: Hotărârea Curții din 24 septembrie 2014 în cauza E-7/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Libertatea de a presta servicii – Articolul 36 din Acordul privind SEE – Plata integrală a taxei de înmatriculare pentru autovehiculele în regim de leasing, importate temporar de către rezidenții norvegieni în Norvegia)

text:
               16.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 122/5

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 24 septembrie 2014
   în cauza E-7/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Libertatea de a presta servicii – Articolul 36 din Acordul privind SEE – Plata integrală a taxei de înmatriculare pentru autovehiculele în regim de leasing, importate temporar de către rezidenții norvegieni în Norvegia)
   (2015/C 122/06)
   În cauza E-7/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de declarare a faptului că, prin menținerea în vigoare a normelor naționale care dispun obligativitatea plății integrale a taxei de înmatriculare pentru autovehiculele înmatriculate în străinătate, acordate în leasing, care sunt importate temporar de către rezidenții norvegieni în Norvegia, fără ca aceștia să aibă vreun drept la scutire sau rambursare în cazul în care vehiculele respective nu sunt destinate utilizării în principal în Norvegia, în mod permanent, sau nu sunt utilizate efectiv în acest mod, Norvegia nu a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 36 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 24 septembrie 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin menținerea în vigoare a normelor naționale care dispun obligativitatea plății integrale a taxei de înmatriculare pentru autovehiculele înmatriculate în străinătate, acordate în leasing, care sunt importate temporar de către rezidenții norvegieni în Norvegia, fără ca aceștia să aibă vreun drept la scutire sau rambursare în cazul în care vehiculele respective nu sunt destinate utilizării în principal în Norvegia, în mod permanent, sau nu sunt utilizate efectiv în acest mod, Regatul Norvegiei nu a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 36 din Acordul privind SEE;

               2.

               dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Regatul Norvegiei.


title: Cauza T-71/13: Acțiune introdusă la 7 februarie 2013 — Anapurna/OAPI (ANNAPURNA)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/25

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2013 — Anapurna/OAPI (ANNAPURNA)
   (Cauza T-71/13)
   2013/C 101/54
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Anapurna GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: P. Ehrlinger și T. Hagen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Annapurna SpA (Prato, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate a Camerei a cincea de recurs a OAPI din 3 decembrie 2012, în măsura în care a menținut înregistrarea mărcii comunitare nr. 001368166 „ANNAPURNA” și nu a declarat-o nulă și neavenită pentru produsele „genți” (clasa 18), „cuverturi și așternuturi de pat” (clasa 24) și „articole de îmbrăcăminte, articole pentru acoperirea capului, papuci” (clasa 25);

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii căii de atac;

               —

               obligarea pârâtului să furnizeze dovada utilizării („probe materiale”) prezentată de intervenientă în cadrul procedurii de anulare.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală „ANNAPURNA” pentru produse din clasele 3, 18, 24 și 25 — cererea de marcă comunitară nr. 1 368 166

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: reclamanta

      Decizia diviziei de anulare: pronunță decăderea parțială din drepturile conferite de marca comunitară

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată și pronunță decăderea din drepturile conferite de marca comunitară pentru alte produse

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-60/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 6 februarie 2017 – Ángel Somoza Hermo e Ilunión Seguridad S.A./Esabe Vigilancia S.A. y Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 6 februarie 2017 – Ángel Somoza Hermo e Ilunión Seguridad S.A./Esabe Vigilancia S.A. y Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)
   (Cauza C-60/17)
   (2017/C 121/23)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Ángel Somoza Hermo și Ilunión Seguridad S.A.

      Intimați: Esabe Vigilancia S.A. și Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (1) este aplicabil în cazul în care o întreprindere își pierde calitatea de adjudecatar al serviciilor contractate cu un client, ca urmare a rezilierii contractului de servicii, în cadrul căruia activitatea se bazează în principal pe forța de muncă (supravegherea incintelor), iar noua întreprindere adjudecatară a serviciului preia o parte esențială din personalul alocat pentru prestarea acestuia, în condițiile în care subrogația respectivă în contractele de muncă se face în temeiul unei obligații prevăzute în convenția colectivă de muncă din sectorul serviciilor de supraveghere?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare preliminară, în cazul în care legislația statului membru, adoptată în vederea transpunerii directivei, prevede, în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE, că, ulterior transferului, cedentul și cesionarul răspund în solidar pentru obligațiile – inclusiv cele privind salariile – născute anterior transferului din contractele de muncă existente la data acestuia, o interpretare conform căreia răspunderea în solidar pentru obligațiile anterioare nu se aplică în cazul în care preluarea unei părți esențiale a forței de muncă de către noul contractant este impusă de prevederile convenției colective din domeniu și această convenție exclude răspunderea în solidar în ceea ce privește obligațiile anterioare transferului, este conformă cu articolul menționat din directivă?

      (1)  JO 2001, L 82, p. 16, Ediție specială, 5/vol. 6, p. 20.


title: Cauza T-396/09: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2009 — Vereniging Milieudefensie și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Comisia

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/28

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2009 — Vereniging Milieudefensie și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Comisia
   (Cauza T-396/09)
   2009/C 297/41
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Vereniging Mileudefensie (Amsterdam, Țările de Jos) și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentant: A. van den Biesen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               Declararea acțiunii ca fiind fondată;

               —

               anularea deciziei atacate în prezenta cauză, mai exact Decizia C (2009) 6121 a Comisiei din 28 iulie 2009;

               —

               obligarea Comisiei să se pronunțe pe fond cu privire la cererea de reexaminare internă, într-un termen stabilit de Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele sunt două organizații olandeze de protecție a mediului care au solicitat pârâtei, în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 (1), reexaminarea unei decizii anterioare a Comisiei, C (2009) 2560 din 7 aprilie 2009, prin care Comisia a acceptat amânarea termenului la care Țările de Jos trebuiau să își îndeplinească obligațiile privind ameliorarea calității aerului ambiant potrivit Directivei 2008/50/CE (2). Reclamantele contestă decizia Comisiei prin care a fost declarată inadmisibilă cererea acestora de reexaminare a deciziei anterioare adresate Țărilor de Jos.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamantele arată în primul rând că, în decizia atacată, Comisia nu ar fi invocat limitarea domeniului de aplicare al Regulamentului nr. 1367/2006, prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (c) și că, prin urmare, Decizia din 7 aprilie 2009 nu ar fi fost adoptată în exercitarea puterilor legislative.
   Reclamantele mai susțin că Decizia din 7 aprilie 2009 ar fi un act individual, iar nu unul cu caracter general.
   În sfârșit, reclamantele susțin că, în cazul în care o dispoziție de drept comunitar derivat nu este conformă Convenției de la Aarhus, care a fost aprobată de Consiliu (3), reglementarea în cauză ar trebui interpretată în conformitate cu respectiva convenție și, dacă acest lucru nu este posibil, convenția ar trebui aplicată direct de organismele și instituțiile Comunității. Prin urmare, articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1367/2006 ar trebuie să rămână inaplicabil.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (2)  Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO L 152, p. 1).

      (3)  Decizia Consiliului din 17 februarie 2005 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 201).


title: Cauza C-471/10: Ordonanța președintelui Curții din 7 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg — Austria) — Martin Wohl, Ildiko Veres/Magistrat der Stadt Salzburg, cu participarea: Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/21

         Ordonanța președintelui Curții din 7 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg — Austria) — Martin Wohl, Ildiko Veres/Magistrat der Stadt Salzburg, cu participarea: Finanzamt Salzburg-Stadt
   (Cauza C-471/10) (1)

   2011/C 211/46
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-477/16: Acțiune introdusă la 26 august 2016 – Epsilon International/Comisia

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/49

         Acțiune introdusă la 26 august 2016 – Epsilon International/Comisia
   (Cauza T-477/16)
   (2016/C 402/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Epsilon International SA (Marousi, Grecia) (reprezentanți: D. Bogaert și A. Guillerme, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               1)

               În temeiul articolului 272 TFUE:

                           —

                           constatarea faptului că sumele plătite de Comisia Europeană în favoarea Epsilon în temeiul convențiilor de subvenție BRISEIDE, i-SCOPE și SMART-ISLANDS constituie costuri admisibile și că Epsilon nu a săvârșit erori de natură sistematică în executarea acestor convenții;

                           —

                           declararea faptului că cererea Comisiei de rambursare a sumelor plătite în temeiul convenției BRISEIDE este neîntemeiată și că ele nu ar trebui să fie rambursate Comisiei Europene;

                           —

                           constatarea faptului că deciziile Comisiei Europene de suspendare a plăților privind convențiile de subvenție i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity și c-SPACE sunt neîntemeiate;

                           —

                           obligarea Comisiei la rambursarea sumelor plătite de Epsilon pentru efectuarea unor audituri financiare suplimentare în scopul de a contrazice concluziile eronate ale auditorilor mandatați de Comisie și la repararea prejudiciului moral suferit de Epsilon, evaluat provizoriu, ex aequo et bono, la 10 000 de euro.

               2)

               În temeiul articolului 263 TFUE, anularea deciziei Comisiei Europene din 17 iunie 2016 [ref. Ares (2016) 2835215] de înscriere a Epsilon în baza de date a sistemului de detectare rapidă și de excludere (EDES).

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii întemeiate pe articolul 272 TFUE, Epsilon consideră că concluziile formulate de auditori și aprobate de Comisia Europeană, care se raportează la cheltuielile de personal declarate pentru executarea proiectelor BRISEIDE, SMART-ISLANDS și i-SCOPE, sunt eronate. Mai precis, Epsilon susține că nu a fost săvârșită nicio neregulă în ceea ce privește sistemul de înregistrare a timpului, calculul orelor de muncă și al ratei orare, absența facturii pentru munca proprietarilor și faptul că acordurile încheiate cu consultanții interni nu au fost înregistrate la administrația fiscală. În orice caz, nicio eroare minoră privind executarea acestor contracte nu poate fi considerată o eroare de natură sistematică.
   Pe de altă parte, Epsilon contestă deciziile Comisiei de suspendare a plăților pentru executarea proiectelor i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity și c-SPACE, care sunt finanțate de Uniune, și consideră că sunt neîntemeiate.
   În sfârșit, Epsilon solicită o despăgubire financiară pentru prejudiciul material și moral pe care l-a suferit din cauza deciziilor Comisiei.
   În susținerea acțiunii întemeiate pe articolul 263 TFUE, Epsilon solicită Tribunalului anularea deciziei Comisiei de a înscrie Epsilon în baza de date a sistemului de detectare rapidă și de excludere (EDES), din cauza naturii pretinse potențial sistematice a erorilor săvârșite în executarea proiectelor sus-menționate. Reclamanta apreciază că această decizie încalcă principiul proporționalității și dreptul la apărare.


title: Cauza C-152/16: Acțiune introdusă la 14 martie 2016 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/13

         Acțiune introdusă la 14 martie 2016 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-152/16)
   (2016/C 191/17)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: J. Hottiaux, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, întrucât nu a creat registrului electronic național și nu a stabilit, așadar, o interconectare cu registrele electronice naționale ale celorlalte state membre, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatele (1) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme comune privind condițiile care trebuie îndeplinite pentru exercitarea ocupației de operator de transport rutier și de abrogare a Directivei 96/26/CE a Consiliului (1);

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Conform articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1071/2009, fiecare stat membru păstrează un registru electronic național al întreprinderilor de transport rutier care au primit din partea autorități competente naționale autorizația de exercitare a ocupației de operator de transport rutier.
   Or, din răspunsul statului luxemburghez la scrisoarea de punere în întârziere reiese că un astfel de registru național nu a fost instituit.
   Pe cale de consecință, statul luxemburghez nu se conformează articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1071/2009.
   Conform articolului 16 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1071/2009, statele membre iau măsurile necesare pentru ca registrele electronice naționale să fie interconectate și accesibile la nivelul Uniunii.
   În lipsa unui registru național, este neîndoielnic că administrația luxemburgheză nu a luat măsurile necesare pentru interconectarea registrului său național, inexistent, cu celelalte registre naționale.
   Pe cale de consecință, statul luxemburghez nu se conformează articolului 16 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1071/2009.

      (1)  JO L 300, p. 51.


title: Cauza F-14/12: Acțiune introdusă la 4 februarie 2012 — ZZ/Curtea de Conturi a Uniunii Europene

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/33

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2012 — ZZ/Curtea de Conturi a Uniunii Europene
   (Cauza F-14/12)
   2012/C 138/75
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: O. Mader, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei de a nu îl promova pe reclamant în gradul AD 13 în temeiul exercițiului de promovare 2011

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei pârâtei din 26 mai 2011 de a nu îl promova pe reclamant în gradul AD 13 în temeiul exercițiului de promovare 2011

               —

               anularea deciziei pârâtei din 18 noiembrie 2011 prin care se confirmă numărul de posturi disponibile în anul 2011 pentru promovarea în gradul AD 13, având drept consecință respingerea reclamației formulate de reclamant împotriva deciziei din 26 mai 2011;

               —

               obligarea Curții de Conturi a Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-137/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour du travail de Bruxelles (Belgia) la 21 martie 2011 — Partena ASBL/Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour du travail de Bruxelles (Belgia) la 21 martie 2011 — Partena ASBL/Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA
   (Cauza C-137/11)
   2011/C 179/15
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour du travail de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Partena ASBL

      Pârâtă: Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Pentru aplicarea articolului 13 și următoarele din Regulamentul nr. 1408/71 (1) și, în special, pentru aplicarea articolului 14c, un stat membru poate, în cadrul competenței care îi este recunoscută pentru definirea condițiilor de supunere la regimul de securitate socială instituit pentru lucrătorii independenți, să asimileze „administrarea din străinătate a unei societăți supuse la plata impozitului în acest stat” cu desfășurarea unei activități pe teritoriul său?

               2.

               Articolul 3 alineatul 1 paragraful 4 din Decretul nr. 38 din 27 iulie 1967 de organizare a statutului social al lucrătorilor independenți este compatibil cu dreptul Uniunii Europene și în special cu libertatea de circulație și de ședere garantată prin articolul 21 din Tratatul privind funcționarea Uniunii, în condițiile în care acesta nu permite unei persoane care are reședința într-un alt stat membru și administrează din străinătate o societate supusă la plata impozitului belgian să răstoarne prezumția de supunere la statutul social al lucrătorilor independenți, în timp ce mandatarul care are reședința în Belgia și nu administrează o asemenea societate din străinătate are posibilitatea de a răsturna această prezumție și de a aduce proba că nu desfășoară o activitate independentă în sensul articolului 3 alineatul 1 paragraful 1 din Decretul regal nr. 38?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza C-314/11 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Planet AE (Recurs — Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene — Identificarea nivelului de risc asociat unei entități — Sistem de avertizare rapidă — Investigație efectuată de OLAF — Decizii — Cereri de activare a avertismentelor W1a și W1b — Acte atacabile — Admisibilitate)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Planet AE
   (Cauza C-314/11 P) (1)

   (Recurs - Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene - Identificarea nivelului de risc asociat unei entități - Sistem de avertizare rapidă - Investigație efectuată de OLAF - Decizii - Cereri de activare a avertismentelor W1a și W1b - Acte atacabile - Admisibilitate)
   2013/C 46/11
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și F. Dintilhac, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Planet AE (reprezentant: V. Christianos, dikigoros)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 13 aprilie 2011 — Planet/Comisia (T-320/09), prin care Tribunalul a respins excepția de inadmisibilitate invocată de Comisia Europeană în cadrul unei acțiuni în anularea deciziilor Comisiei, adoptate ca urmare a unei anchete a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF), de a activa, în Sistemul de avertizare rapidă (SAR), o avertizare „W1a” și, ulterior, o avertizare „W1b”, identificând nivelul de risc asociat cu reclamanta în calitatea sa de adjudecatară a contractului de achiziții publice de servicii având ca obiect un proiect de modernizare instituțională și sectorială în Siria, finanțat în cadrul programului MEDA (JO 2005 S 203-199730).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza C-176/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 14 aprilie 2011 — HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica și HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem d.d./Bundesminister für Finanzen

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 14 aprilie 2011 — HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica și HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem d.d./Bundesminister für Finanzen
   (Cauza C-176/11)
   2011/C 226/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica și HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem d.d.

      Pârât: Bundesminister für Finanzen

      Întrebarea preliminară

   O reglementare a unui stat membru, care autorizează publicitatea în acest stat membru pentru localurile din străinătate a unor cazinouri numai în cazul în care dispozițiile legale privind protecția jucătorilor în aceste localuri sunt conforme cu dispozițiile naționale, este compatibilă cu libera prestare a serviciilor?


title: Cauza T-543/15: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/36

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA
   (Cauza T-543/15)
   (2015/C 406/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Germania), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt), Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Van Maldegem și M. Grunchard, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii drept admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea deciziei Agenției Europene pentru Produse Chimice privind includerea societății Oxea, stabilită în Germania, în calitate de furnizor de substanțe active, pe lista prevăzută la articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide;

               —

               obligarea ECHA la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și

               —

               având în vedere recursul pendinte în fața Camerei de recurs a ECHA, suspendarea procedurii în conformitate cu articolul 69, și în special în conformitate cu articolul 69 litera (d) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, până la adoptarea de către Camera de recurs a ECHA a deciziei privind admisibilitatea recursului formulat în fața acesteia.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanții susțin că, prin faptul că a autorizat includerea unei societăți pe lista prevăzută la articolul 95 din Regulamentul nr. 528/2012 cu privire la o anumită substanță, ECHA nu a aplicat legea. Având în vedere nerespectarea legii de către ECHA, reclamanții invocă următoarele trei motive:

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că ECHA a aplicat în mod eronat normele privind cerința potrivit căreia societatea trebuie să prezinte un dosar complet în conformitate cu articolul 95 din Regulamentul nr. 528/2012.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării întrucât ECHA a tratat în mod diferit societăți care se aflau în aceeași situație.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 62, 63 și 95 din Regulamentul nr. 528/2012 întrucât, contrar cerințelor acestui regulament, ECHA nu a asigurat condiții egale între societățile care au participat la programul de examinare a substanței în cauză și societățile care au fost free-riders [nu au participat la program și, așadar, nu au suportat costurile aferente, însă au beneficiat de pe urma acestuia].


title: Cauza T-643/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Dahllof/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/57

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Dahllof/Parlamentul
   (Cauza T-643/15)
   (2016/C 048/65)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Staffan Dahllof (Kastrup, Danemarca) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8678 C a Parlamentului European din 15 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamant pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-8/15: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2016 – Auyantepui Corp./EUIPO – Magda Rose (Mr Jones) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cererea de marcă a Uniunii Europene figurativă Mr Jones — Marca internațională figurativă anterioară Jones — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/26

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2016 – Auyantepui Corp./EUIPO – Magda Rose (Mr Jones)
   (Cauza T-8/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cererea de marcă a Uniunii Europene figurativă Mr Jones - Marca internațională figurativă anterioară Jones - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 191/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Auyantepui Corp., SA (Panama, Panama) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru proprietate intelectuală (reprezentant: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO intervenientă la Tribunal: Magda Rose GmbH & Co. KG (Viena, Austria) (reprezentant: R. Kornfeld, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 28 octombrie 2014 (cauza R 49/2014-2) privind o procedură de opoziție între Magda Rose GmbH & Co. KG și Auyantepui Corp., SA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Auyantepui Corp., SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza C-685/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 27 decembrie 2013 — Belgacom SA/Commune de Fléron

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 27 decembrie 2013 — Belgacom SA/Commune de Fléron
   (Cauza C-685/13)
   2014/C 61/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Liège

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Belgacom SA

      Pârâtă: Commune de Fléron

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile Directivei privind autorizarea (1) și în special articolului 13 din aceasta care privește condițiile legate de impunerea taxelor pentru drepturile de utilizare a frecvențelor radio și pentru drepturile de instalare a infrastructurii pe deasupra sau sub proprietăți publice sau private se opun ca autoritățile administrative comunale dintr-un stat membru să impună, printr-un regulament comunal, operatorilor de telecomunicații mobile, o prelevare fiscală, care constituie o taxă unică forfetară de 2 500 de euro, pe pilon sau pe stâlp, al cărei fapt generator este prezența pe teritoriul comunei, la data de 1 ianuarie din cadrul exercițiului fiscal, fără caracter remuneratoriu și motivată prin obiective bugetare și de mediu?

      (1)  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183)


title: Cauza C-199/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonă) la 4 iunie 2009 — Schenker SIA/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonă) la 4 iunie 2009 — Schenker SIA/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-199/09)
   2009/C 193/12
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Schenker SIA

      Pârât: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebările preliminare

   Articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2454/93 (1) al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care se introduce o cerere de informații tarifare obligatorii, este necesar să se emită informații obligatorii cu privire la mărfuri identice, care au în comun denumirea comercială, numărul de articol sau orice alt criteriu distinctiv sau de identificare a mărfii?

      (1)  JO L 253, p. 1, Ediție specială 02/vol. 7, p. 3.


title: Cauza C-426/06: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 21 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/31

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 21 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-426/06) (1)

   (2007/C 315/53)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza F-90/10: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2010 — Florentiny/Parlamentul European

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/36

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2010 — Florentiny/Parlamentul European
   (Cauza F-90/10)
   2011/C 55/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-François Florentiny (Strassen, Luxemburg) (reprezentanți: P. Nelissen Grade și G. Leblanc, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu include numele reclamantului pe lista funcționarilor promovați în gradul AST6 în temeiul exercițiului de promovare 2009

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 29 iunie 2010 prin care a fost respinsă reclamația formulată de reclamant;

               —

               anularea deciziei AIPN din 24 noiembrie 2009, publicată la 2 decembrie 2009, de a nu include numele reclamantului pe lista funcționarilor promovați în gradul AST6 în temeiul exercițiului de promovare 2009;

               —

               precizarea, adresată AIPN, a efectelor anulării deciziilor atacate și, în special, încadrarea sa în gradul AST6, precum și retroactivitatea promovării în gradul AST6 de la data de la care aceasta ar fi trebuit să se producă, mai precis 1 ianuarie 2009;

               —

               acordarea către reclamant a sumei de 2 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-264/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 15 mai 2013 — Provincie Antwerpen/Mobistar NV

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 15 mai 2013 — Provincie Antwerpen/Mobistar NV
   (Cauza C-264/13)
   2013/C 207/46
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Provincie Antwerpen

      Intimată: Mobistar NV

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 și/sau articolul 13 din Directiva 2002/20/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretate în sensul că se opun ca o autoritate a unui stat membru să impoziteze, pentru motive bugetare sau pentru alte motive, activitatea economică a operatorilor de telecomunicații realizată pe întregul teritoriu sau pe o parte a acestuia prin prezența pe domeniul public sau privat a unor stâlpi, piloni sau antene GSM utilizate pentru această activitate?

      (1)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183


title: Cauza T-272/11: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2013 — Coin/OAPI — Dynamiki Zoi (Fitcoin) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale Fitcoin — Mărci naționale, comunitare și internaționale figurative anterioare coin — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/15

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2013 — Coin/OAPI — Dynamiki Zoi (Fitcoin)
   (Cauza T-272/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale Fitcoin - Mărci naționale, comunitare și internaționale figurative anterioare coin - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 79/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Coin SpA (Veneția, Italia) (reprezentanți: P. Perani și G. Ghisletti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Dynamiki Zoi AE (Atena, Grecia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs de OAPI din 21 februarie 2011 (cauza R 1836/2010-2), privind o procedură de opoziție între Coin SpA și Dynamiki Zoi AE.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 21 februarie 2011 (cauza R 1836/2010-2) în măsura în care aceasta respinge opoziția în ceea ce privește „articolele de îmbrăcăminte, inclusiv încălțăminte și papuci”, care fac parte din clasa 25.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de Coin SpA.

               4.

               Coin suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Aviz C-1/12: Cerere de aviz prezentată de Comisia Europeană în temeiul articolului 218, alineatul (11), TFUE

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/14

         Cerere de aviz prezentată de Comisia Europeană în temeiul articolului 218, alineatul (11), TFUE
   (Aviz C-1/12)
   2013/C 123/23
   Limba de procedură: toate limbile oficiale

      Solicitantă:

   Comisia Europeană (reprezentați: C. Hermes și H. Krämer, agenți)
   Avizul 1/12 este radiat din registrul Curții.


title: Cauza T-51/12: Acțiune introdusă la 8 februarie 2012 — Scooters India/OAPI — Brandconcern (LAMBRETTA)

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/21

         Acțiune introdusă la 8 februarie 2012 — Scooters India/OAPI — Brandconcern (LAMBRETTA)
   (Cauza T-51/12)
   2012/C 109/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Scooters India Ltd (Sarojininagar, India) (reprezentant: B. Brandreth, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Brandconcern BV (Amsterdam, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 1 decembrie 2011 în cauza R 2312/2010-1, prin a fost respinsă calea de atac introdusă de reclamantă împotriva deciziei de decădere din drepturile titularului mărcii pentru produsele din clasa 12;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne cu recomandarea de a stabili că marca a făcut obiectul unei utilizări serioase pentru produsele din clasa 12, mai precis „scutere, părți componente și piese pentru vehicule terestre”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „LAMBRETTA” pentru produse din clasele 3, 12, 14, 18 și 25 –marcă comunitară înregistrară cu numărul 1495100

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Decizia diviziei de anulare: admite în parte cererea de decădere cu privire la marca înregistrată nr. 1495100

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de anulare, respinge calea de atac pentru restul produselor și respinge calea de atac subsidiară

      Motivele invocate: încălcarea articolului 50 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât, în mod eronat, camera de recurs a pronunțat decăderea din drepturile de marcă pentru toate produsele din clasa 12, deși a considerat că s-a demonstrat utilizarea serioasă a unei subcategorii identificabile de produse din clasa 12. Totodată, camera de recurs a comis o eroare de drept prin faptul că nu a aplicat soluția pronunțată în Hotărârea din 10 martie 2003 din cauza Ansul BV/Ajax Brandbeveiliging (C-40/01), potrivit căreia utilizarea mărcii pentru piese detașabile menține drepturile titularului asupra produselor care conțin aceste piese detașabile.


title: Cauza T-157/10: Hotărârea Tribunalului din 23 martie 2012 — Barilla/OAPI — Brauerei Schlösser (ALIXIR) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale ALIXIR — Marcă națională verbală anterioară Elixeer — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/23

         Hotărârea Tribunalului din 23 martie 2012 — Barilla/OAPI — Brauerei Schlösser (ALIXIR)
   (Cauza T-157/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale ALIXIR - Marcă națională verbală anterioară Elixeer - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 133/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Barilla G. e R. Fratelli SpA (Parma, Italia) (reprezentanți: A. Vanzetti, G. Sironi și A. Colmano, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Brauerei Schlösser GmbH (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: J. Flick, avocat)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 ianuarie 2010 (cauza R 820/2009-2) privind o procedură de opoziție între Brauerei Schlösser GmbH și Barilla G. e R. Fratelli SpA.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Barilla G. e R. Fratelli SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-298/08: Acțiune introdusă la 3 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/35

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-298/08)
   (2008/C 223/56)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și I. Chatzigiannis)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea sau, în orice caz, prin necomunicarea către Comisie a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a Consiliului (1), Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul prevăzut pentru transpunerea directivei în ordinea juridică internă a expirat la 1 aprilie 2007.

      (1)  JO L 102, p. 35, Ediție specială, 7/vol. 15, p. 187.


title: Cauza F-68/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 — Lebedef/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Raport de evaluare — Exercițiul de evaluare pentru anul 2010 — Cerere de anulare a raportului de evaluare — Cerere de anulare a numărului de puncte de promovare atribuite)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/28

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 — Lebedef/Comisia
   (Cauza F-68/12) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Raport de evaluare - Exercițiul de evaluare pentru anul 2010 - Cerere de anulare a raportului de evaluare - Cerere de anulare a numărului de puncte de promovare atribuite)
   2014/C 39/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayer și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a punctelor de promovare atribuite reclamantului și a raportului său de evaluare pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Lebedef suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012, p. 28.


title: Cauza C-275/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH/Finanzamt Bayreuth (Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 77/388/CEE — Scutirea gestionării de fonduri comune de plasament — Domeniu de aplicare)

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH/Finanzamt Bayreuth
   (Cauza C-275/11) (1)

   (Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 77/388/CEE - Scutirea gestionării de fonduri comune de plasament - Domeniu de aplicare)
   2013/C 123/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH

      Pârât: Finanzamt Bayreuth

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutirea administrării de fonduri comune de plasament — Domeniu de aplicare

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că serviciile de consiliere privind plasamentul în valori mobiliare prestate de un terț unei societăți de investiții care gestionează un fond comun de plasament intră în sfera noțiunii „gestionare de fonduri comune de plasament” în vederea aplicării scutirii prevăzute de dispoziția respectivă, chiar și în cazul în care terțul nu acționează în executarea unui mandat în sensul articolului 5g din Directiva 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/107/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 ianuarie 2002.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-145/16: Ordonanța Tribunalului din 3 aprilie 2017 – Corsini Santolaria/EUIPO – Molins Tura (biombo 13)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/33

         Ordonanța Tribunalului din 3 aprilie 2017 – Corsini Santolaria/EUIPO – Molins Tura (biombo 13)
   (Cauza T-145/16) (1)

   (2017/C 178/50)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza T-557/15 P: Recurs introdus la 16 septembrie 2015 de Fernando De Esteban Alonso împotriva Ordonanței din 15 iulie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-35/15, De Esteban Alonso/Comisia

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/44

         Recurs introdus la 16 septembrie 2015 de Fernando De Esteban Alonso împotriva Ordonanței din 15 iulie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-35/15, De Esteban Alonso/Comisia
   (Cauza T-557/15 P)
   (2015/C 371/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Franța) (reprezentant: C. Huglo, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Ordonanței F-35/15 din 15 iulie 2015 prin care președintele Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene a respins cererea sa introductivă;

               —

               anularea Deciziei AIPN din data de 21 noiembrie 2014, primită la 3 decembrie 2014, de respingere a reclamației nr. R/865/14 formulate de recurent la 5 august 2014;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 17  242,51 euro, actualizată la suma de 24  242,51 euro la data introducerii recursului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 3  000 de euro cu titlu de costuri nerecuperabile, precum și a tuturor cheltuielilor de judecată, sub rezerva modificării acestei sume.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o denegare de dreptate, întrucât Tribunalul Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) a statuat pe cale de ordonanță, fără a permite un nou schimb de memorii sau organizarea unei ședințe publice.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului contradictorialității și a dreptului la apărare, întrucât TFP a statuat pe cale de ordonanță, fără a permite un nou schimb de memorii sau organizarea unei ședințe publice.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept, întrucât TFP a adăugat o nouă condiție la cele prevăzute pentru asistența instituțională la articolul 24 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.


title: Cauza T-707/14: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2014 – Grundig Multimedia/OAPI (DetergentOptimiser)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/62

         Acțiune introdusă la 2 octombrie 2014 – Grundig Multimedia/OAPI (DetergentOptimiser)
   (Cauza T-707/14)
   2014/C 409/83
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Elveția) (reprezentanți: S. Walter și M. Neuner, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 iulie 2014 în cauza R 172/2014-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii desfășurate în fața Oficiului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „DetergentOptimiser” pentru produse din clasa 7 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 9 49  559.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-130/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 septembrie 2009 — Vinci/Banca Centrală Europeană (Funcție publică — Personalul BCE — Tratament pretins ilegal al datelor medicale — Vizită medicală impusă)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/73

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 septembrie 2009 — Vinci/Banca Centrală Europeană
   (Cauza F-130/07) (1)

   (Funcție publică - Personalul BCE - Tratament pretins ilegal al datelor medicale - Vizită medicală impusă)
   2010/C 24/134
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vinci (Schöneck, Germania) (reprezentant: B. Karthaus, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. Malfrère și F. Feyerbacher, agenți, asistați de H.-G. Kamann)

      Obiectul

   Cerere de constatare a faptului că înregistrarea unor documente care conțin date medicale este ilegală și anularea deciziei BCE prin care, pe de o parte, se refuză ștergerea datelor personale provenind din aceste documente și, pe de altă parte, se obligă reclamanta la efectuarea unei vizite medicale, precum și o cerere de reparare a prejudiciului moral care se pretinde că a fost suferit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 8, 12.1.2008, p. 32.


title: Cauza C-14/12 P: Recurs introdus la 11 ianuarie 2012 de Sheilesh Shah și Akhil Shah împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 10 noiembrie 2011 în cauza T-313/10, Three-N-Products Private Ltd./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/23

         Recurs introdus la 11 ianuarie 2012 de Sheilesh Shah și Akhil Shah împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 10 noiembrie 2011 în cauza T-313/10, Three-N-Products Private Ltd./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-14/12 P)
   2012/C 73/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Sheilesh Shah și Akhil Shah (reprezentant: M. Chapple, Barrister)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Three-N-Products Private Ltd.

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții să dispună:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               confirmarea deciziei Camerei de recurs a OAPI;

               —

               înregistrarea mărcii comunitare de către OAPI;

               —

               obligarea celeilalte părți în proces la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurenți în cadrul acestui recurs, a procedurii în fața Tribunalului și în fața camerei de recurs pentru pronunțarea deciziei.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenții susțin că Tribunalul a săvârșit erori de drept în legătură cu următoarele aspecte:

               Tribunalul a hotărât în mod eronat că nu exista un risc de confuzie între marca a cărei înregistrare se solicită și celelalte două mărci înregistrate anterior pe care se întemeiază cealaltă parte în proces (marca verbală AYUR și, respectiv, marca figurativă care conține cuvântul AYUR), dat fiind caracterul distinctiv scăzut al mărcilor anterioare și similitudinea redusă dintre semnele în litigiu, privite în ansamblu;

               Mai exact, Tribunalul a hotărât în mod eronat că, deși literele „u” și „i” adăugate la mijlocul și, respectiv, la sfârșitul cuvântului AYUR diferențiau marca a cărei înregistrare se solicită, o astfel de diferență „nu este în măsură să atragă atenția consumatorilor”;

               Totodată, Tribunalul a hotărât în mod eronat că nu existau diferențe vizuale, fonetice și conceptuale semnificative și substanțiale între semnele în litigiu.


title: Cauza F-108/12: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/34

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-108/12)
   2012/C 379/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii, decizie care aplică noile DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 9 decembrie 2011 privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în temeiul articolului 11 alineatele (2) și (3) din anexa VIII la statut în sistemul de pensii al Uniunii Europene;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației din 20 iunie 2012 îndreptată împotriva deciziei din 9 decembrie 2011;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Hotărârea Curții din 14 decembrie 2011 în cauza E-3/11 – Pálmi Sigmarsson/Banca Centrală a Islandei (Libera circulație a capitalurilor – Articolul 43 din Acordul privind SEE – Restricții naționale privind circulația capitalurilor – Jurisdicție – Proporționalitate – Securitate juridică)

text:
               27.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 291/15

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 14 decembrie 2011
   în cauza E-3/11
   Pálmi Sigmarsson/Banca Centrală a Islandei
   (Libera circulație a capitalurilor – Articolul 43 din Acordul privind SEE – Restricții naționale privind circulația capitalurilor – Jurisdicție – Proporționalitate – Securitate juridică)
   2012/C 291/06
   În cauza E-3/11, Pálmi Sigmarsson/Banca Centrală a Islandei – CERERE adresată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța teritorială Reykjavik), cu privire la interpretarea articolului 43 din Acordul privind SEE, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Benedikt Bogason (ad hoc), judecători, a pronunțat, la 14 decembrie 2011, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   O măsură națională care împiedică transferul în Islanda a coroanelor islandeze achiziționate pe piața offshore este compatibilă cu articolul 43 alineatele (2) și (4) din Acordul privind SEE în circumstanțe precum cele specificate în cauza aflată pe rolul instanței de trimitere.


title: Cauza F-88/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 decembrie 2015 – Bonazzi/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Exercițiul de promovare 2014 — Dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 45 din statut — Lista funcționarilor propuși pentru promovare de direcțiile generale și de servicii — Omiterea numelui reclamantului — Posibilitatea contestării listei funcționarilor propuși pentru promovare în fața comitetului paritar de promovare — Lipsa unei luări de poziție din partea comitetului paritar de promovare — Examinare comparativă a meritelor efectuată doar de AIPN)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/97

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 decembrie 2015 – Bonazzi/Comisia
   (Cauza F-88/15) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Exercițiul de promovare 2014 - Dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 45 din statut - Lista funcționarilor propuși pentru promovare de direcțiile generale și de servicii - Omiterea numelui reclamantului - Posibilitatea contestării listei funcționarilor propuși pentru promovare în fața comitetului paritar de promovare - Lipsa unei luări de poziție din partea comitetului paritar de promovare - Examinare comparativă a meritelor efectuată doar de AIPN))
   (2016/C 048/111)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Matteo Bonazzi (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de nepromovare a reclamantului la gradul următor (AD 12) în cadrul exercițiului de promovare 2014 al Comisiei Europene și cerere de daune interese pentru prejudiciul moral pe care pretinde că l-a suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Bonazzi suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015, p. 61.


title: Cauza C-441/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Republica Polonă) — Elektrownia Pątnów II sp. z o.o/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu (Impozitarea indirectă a majorării de capital — Împrumuturi contractate de o societate de capital înainte de aderarea statului membru la Uniunea Europeană — Aplicarea impozitului pe capital în temeiul legislației naționale — Conversiunea împrumuturilor în părți sociale după aderarea statului membru la Uniunea Europeană — Impozit pe capital aplicat acestei operațiuni de majorare a capitalului social — Aplicare imediată a noii reglementări)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/4

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Republica Polonă) — Elektrownia Pątnów II sp. z o.o/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
   (Cauza C-441/08) (1)

   (Impozitarea indirectă a majorării de capital - Împrumuturi contractate de o societate de capital înainte de aderarea statului membru la Uniunea Europeană - Aplicarea impozitului pe capital în temeiul legislației naționale - Conversiunea împrumuturilor în părți sociale după aderarea statului membru la Uniunea Europeană - Impozit pe capital aplicat acestei operațiuni de majorare a capitalului social - Aplicare imediată a noii reglementări)
   2010/C 11/06
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Elektrownia Pątnów II sp. z o.o

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) litera (c), a articolului 5 alineatul (3) a doua liniuță și a articolului 10 din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9) — Împrumuturi contractate de o societate de capital și supuse impozitului pe capital în temeiul legislației naționale înainte de aderarea statului membru la Uniunea Europeană — Aplicarea impozitului pe capital majorării capitalului social rezultate din conversia împrumuturilor în acțiuni după aderarea statului membru la Uniunea Europeană

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului, astfel cum a fost modificată prin Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană impune ca, la stabilirea bazei de impozitare a impozitului pe capital aplicat majorării de capital al unei societăți, realizată prin conversiunea în părți sociale, după aderarea Republicii Polone la Uniunea Europeană, a unor împrumuturi contractate de aceeași societate înainte de această aderare, să se ia în considerare impozitarea anterioară a acestor împrumuturi pe baza legislației naționale în vigoare la acea dată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza T-500/15: Ordonanța Tribunalului din 28 martie 2017 – LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/18

         Ordonanța Tribunalului din 28 martie 2017 – LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)
   (Cauza T-500/15) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 178/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republica Coreea) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: A. Wulff și U. Hildebrandt, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 iunie 2015 (cauza R 1940/2014-2) privind o procedură de opoziție între Cyrus Wellness Consulting GmbH și LG Electronics, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

               2)

               Obligă LG Electronics, Inc. să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Cyrus Wellness Consulting GmbH.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza C-25/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 17 ianuarie 2011 — Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA/Fazenda Pública

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 17 ianuarie 2011 — Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-25/11)
   2011/C 103/25
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 23 din CIVA este compatibil cu articolul 17 alineatele (2) și (5) și cu articolul 19 din Directiva 77/388/CEE (1) a Consiliului din 17 mai 1977 (A șasea directivă)?

               2.

               În caz afirmativ, este conformă cu articolul 17 alineatele (2) și (5) și cu articolul 19 din directiva menționată stabilirea unei pro rata specifice de deducere a taxei pe valoarea adăugată suportate de persoanele impozabile care desfășoară exclusiv operațiuni supuse impozitării, chiar prin afectare reală, bazându-se pe existența unor subvenții neimpozabile în sectorul menționat („inputs”), în conformitate cu articolul 23 menționat?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-696/13: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2013 — Meta Group/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/44

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2013 — Meta Group/Comisia
   (Cauza T-696/13)
   2014/C 52/84
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Meta Group Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Bartolini, V. Colcelli și A. Formica, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea faptului că reducerile operate de Comisia Europeană asupra subvențiilor acordate societății META S.r.l sunt nelegale;

               —

               și, prin urmare, obligarea Comisiei la plata în favoarea reclamantei a sumei suplimentare de 129 153,11 euro, majorată cu dobânzi de întârziere;

               —

               obligarea administrației la repararea prejudiciului ulterior suferit de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziilor Comisiei prin care a fost redusă subvenția prevăzută inițial pentru proiectele „BCreative”, „Take-It-Up” și „Ecolink+”, ale căror convenții de subvenționare au fost încheiate între reclamantă și pârâtă în cadrul „Programului-cadru de competitivitate și de inovație (CIP) (2007-2013)”.
   Mai multe decizii privind aceste proiecte au fost atacate și în cauzele T-471/12, T-4/13 și T-35/13, Meta Group/Comisia.
   Motivele și principalele argumente prezentate sunt identice cu cele invocate în aceste cauze.


title: Cauza T-545/11: Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2013 — Stichting Greenpeace Nederland și PAN Europe/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind prima autorizare de introducere pe piață a substanței active glifosat — Refuz parțial de acordare a accesului — Riscul de a aduce atingere intereselor comerciale ale unei persoane fizice sau morale — Articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 — Interes public superior — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 — Directiva 91/414/CEE” ]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/54

         Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2013 — Stichting Greenpeace Nederland și PAN Europe/Comisia
   (Cauza T-545/11) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind prima autorizare de introducere pe piață a substanței active glifosat - Refuz parțial de acordare a accesului - Riscul de a aduce atingere intereselor comerciale ale unei persoane fizice sau morale - Articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 - Interes public superior - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 - Directiva 91/414/CEE)
   2013/C 344/95
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Țările de Jos) și Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: B. Kloostra și A. van den Biesen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Oliver, P. Ondrůšek și C. ten Dam, ulterior P. Oliver, P. Ondrůšek și C. Zadra, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 10 august 2011 prin care se refuză accesul la volumul 4 al proiectului de raport de evaluare, întocmit de Republica Federală Germania în calitate de stat raportor, a substanței active glifosat, în temeiul Directivei 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO L 230, p. 1, Ediție specială 03/vol. 10, p. 30)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei Europene din 10 august 2011 prin care se refuză accesul la volumul 4 al proiectului de raport de evaluare, întocmit de Republica Federală Germania în calitate de stat raportor, a substanței active glifosat, în temeiul Directivei 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar, în măsura în care aceasta refuză accesul părților la volumul menționat care conține informații care se referă la emisii în mediu: „identitatea” și cantitatea tuturor impurităților conținute în substanța activă notificată de fiecare operator, care figurează la punctul C.1.2.1 din primul subdocument (p. 11-61), la punctul C.1.2.1 din al doilea subdocument (p. 1-6) și la punctul C.1.2.1 din al treilea subdocument (p. 4 și 8-13) din volumul menționat; impuritățile prezente în diferite loturi și cantitățile minime, medii și maxime ale fiecărei impurități, care figurează, pentru fiecare operator, în tabelele incluse la punctul C.1.2.2 din primul subdocument (p. 61-84) și la punctul C.1.2.4 din al treilea subdocument (p. 7) din volumul menționat; compoziția produselor fitofarmaceutice dezvoltate de operatorii care figurează la punctul C.1.3, intitulat „Specificații detaliate ale preparării (anexa III A 1.4)” din primul subdocument (p. 84-88) din același volum.

               2.

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza F-71/12: Acțiune introdusă la 5 iulie 2012 — BZ/BCE

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/17

         Acțiune introdusă la 5 iulie 2012 — BZ/BCE
   (Cauza F-71/12)
   2012/C 319/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BZ (reprezentant: N. Lhöest, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Băncii Centrale Europene prin care s-a respins cererea reclamantei de stabilire a originii profesionale a bolii de care suferă

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Băncii Centrale Europene din 25 aprilie 2012 prin care s-au respins solicitările reclamantei formulate prin cererea din 28 iunie 2011 și prin căile de atac exercitate ulterior, la datele de 24 octombrie 2011 și 20 februarie 2012, în cadrul procedurii administrative prealabile;

               —

               pe cale de consecință, admiterea solicitărilor reclamantei, astfel cum au fost formulate prin cererea principală și prin căile de atac exercitate ulterior în cadrul procedurii administrative prealabile și, în special, încuviințarea efectuării unei anchete adecvate și întocmirea unui raport astfel redactat încât să cuprindă toate aspectele legate de situația sa profesională, necesare efectuării unei evaluări medicale;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene să îi comunice reclamantei toate datele referitoare la situația sa medicală colectate și stocate de DG-H, inclusiv datele colectate până în prezent [cuprinzând și răspunsul la chestionar, într-o formă care să nu fie anonimizată și celelalte date colectate (spre exemplu notele interviurilor organizate de DG-H, prezentate într-o formă care să nu fie anonimizată), precum și datele viitoare care ar putea fi colectate în cadrul unei noi proceduri. Dacă aceste date conțin informații de ordin medical, ele pot fi transmise medicului său];

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata către reclamantă a sumei de 50 000 de euro pentru nerespectarea termenului rezonabil de efectuare a procedurii;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata către reclamantă a sumei de 5 000 de euro, reprezentând onorariile de avocat plătite în ceea ce privește procedurile medicale nelegale;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata către reclamantă a sumei de 50 000 de euro pentru daunele morale cauzate de acțiunile nelegale și de efortul suplimentar inutil depus în cadrul procedurii de evaluare a bolii profesionale și a celei de evaluare a handicapului;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata către reclamantă a sumei de 25 000 de euro pentru încercarea de a-i afecta reputația și renumele și pentru încercarea de a-i înceta contactul de muncă în mod nelegal;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata către reclamantă a diferenței dintre alocația pentru handicap primită de aceasta și salariul integral, începând cu luna ianuarie 2009;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata către reclamantă a sumei de 100 000 de euro pentru pierderea perspectivelor de carieră;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata unei despăgubiri corespunzătoare unei măriri de salariu de 7 trepte salariale pe an (3,5 %), începând cu anul 2009;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la decontarea în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale efectuate în legătură cu boala de care suferă, începând cu anul 2006;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata către reclamantă a unei dobânzi de întârziere de 8 % din cuantumul sumei ce îi va fi acordată;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata integrală a cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-279/08 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos, Republica Federală Germania [Recurs — Ajutor de stat — Articolul 87 alineatul (1) CE — Sistem de comercializare a drepturilor de emisie de oxizi de azot — Calificarea măsurii naționale drept ajutor de stat — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața comună — Noțiunea selectivitate — Avantaj finanțat prin intermediul resurselor de stat — Protecția mediului — Obligația de motivare — Admisibilitate]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos, Republica Federală Germania
   (Cauza C-279/08 P) (1)

   (Recurs - Ajutor de stat - Articolul 87 alineatul (1) CE - Sistem de comercializare a drepturilor de emisie de oxizi de azot - Calificarea măsurii naționale drept ajutor de stat - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața comună - Noțiunea „selectivitate” - Avantaj finanțat prin intermediul resurselor de stat - Protecția mediului - Obligația de motivare - Admisibilitate)
   2011/C 311/07
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes, K. Gross și H. van Vliet, agenți)

      Celelalte părți în proces: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C.M. Wissels, D.J.M. de Grave, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma, B. Klein și T. Henze, agenți)

      Interveniente în susținerea celeilaltei părți în proces: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, A.-L. Vendrolini, J. Gstalter și B. Cabouat, agenți), Republica Slovenia (reprezentant: V. Klemenc, agent), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, S. Ossowski și H. Walker, agenți și K. Bacon, barrister)

      Obiectul

   Recurs împotriva Hotărârii Tribunalului de Prima Instanță (Camera a cincea extinsă) din 10 aprilie 2008, Regatul Țărilor de Jos/Comisia Comunităților Europene (T-233/04), prin care Tribunalul a anulat Decizia C(2003)1761 final a Comisiei din 24 iunie 2003 referitoare la ajutorul de stat N 35/2003 privind sistemul de comercializare a drepturilor de emisie de oxizi de azot notificat de Regatul Țărilor de Jos

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 10 aprilie 2008, Țările de Jos/Comisia (T-233/04).

               2.

               Respinge recursurile incidente.

               3.

               Respinge acțiunea în primă instanță.

               4.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană aferente procedurii în primă instanță și la suportarea propriilor cheltuieli de judecată în cadrul procedurii menționate.

               5.

               Comisia Europeană și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului.

               6.

               Republica Federală Germania, Republica Franceză, Republica Slovenia și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-376/13: Acțiune introdusă la 18 iulie 2013 — Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig Holstein/BCE

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/48

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2013 — Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig Holstein/BCE
   (Cauza T-376/13)
   2013/C 260/86
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig Holstein (Kiel, Germania) (reprezentant: O. Hoepner, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei pârâtei din 16 aprilie 2013, în versiunea Deciziei din 22 mai 2013 (LS/MD/13/313), în măsura în care prin aceasta s-a respins cererea de acces la anexele A și B la „Exchange Agreement dated 15. February 2012 among the Hellenic Republic and the European Central Bank and the Eurosystem NBCs listed herein”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe nelegalitatea temeiniciei deciziei
               Reclamanta critică faptul că, prin adoptarea deciziei BCE/2011/6 (1), Banca Centrală Europeană a extins în mod material, fără autorizarea necesară, categoria motivelor de refuz prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Decizia BCE/2004/3 (2).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură
               În cadrul acestui motiv, reclamanta invocă faptul că decizia atacată ar încălca norme fundamentale de procedură. În această privință, ea precizează că, ținând seama de articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cerințele privind obligația de motivare prevăzută la articolul 296 alineatul (2) TFUE ar trebui să fie foarte stricte și că expunerea de motive a pârâtei din decizia atacată nu îndeplinește cerințele impuse de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat încălcarea dreptului material
               În cadrul acestui motiv, reclamanta invocă o încălcare a dreptului material, întrucât, ca urmare a motivării sale insuficiente, decizia atacată încalcă dreptul de acces al reclamantei la documente prevăzut la articolul 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 15 alineatul (3) TFUE. În plus, refuzul de acces se dovedește a fi disproporționat.

      (1)  2011/342/UE: Decizia Băncii Centrale Europene din 9 mai 2011 de modificare a Deciziei BCE/2004/3 privind accesul public la documentele Băncii Centrale Europene (BCE/2011/6) (JO L 158, p. 37).

      (2)  2004/258/CE: Decizia Băncii Centrale Europene din 4 martie 2004 privind accesul public la documentele Băncii Centrale Europene (BCE/2004/3) (JO L 80, p. 42, Ediție specială, 10/vol. 5, p. 229).


title: Cauza C-323/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel București (România) la data de 5 iulie 2012 — E.On Energy Trading SE/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel București (România) la data de 5 iulie 2012 — E.On Energy Trading SE/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți
   (Cauza C-323/12)
   2012/C 295/31
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel București

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: E.On Energy Trading SE

      Pârâte: Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți

      Întrebările preliminare

               1.

               O persoană plătitoare de impozit cu sediul principal într-un alt stat al Uniunii Europene decât România, care are înregistrat în scopuri de TVA un reprezentant fiscal în România, în baza dispozițiilor legale interne aplicabile anterior aderării României la Uniunea Europeană, poate fi considerată „persoană plătitoare de impozit care nu este stabilită pe teritoriul țării”, în sensul dispozițiilor art. 1 din Directiva 79/1072 din 6 decembrie 1979 — A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (79/1072/CEE) (1)?

               2.

               Cerința ca persoana juridică să nu fie înregistrată în scopuri de TVA din dispozițiile art. 1472 alin. 1 lit. a) din Legea nr. 571/2003 privind Codul fiscal, care transpun dispozițiile directivei, reprezintă o condiție suplimentară față de cele expres reglementate de art. 3 și 4 din Directiva a 8-a, iar în caz afirmativ, este permisă o astfel de condiție suplimentară în raport de dispozițiile art. 6 din Directivă?

               3.

               Pot produce dispozițiile art. 3 și art. 4 din Directiva a 8-a efecte directe, respectiv îndeplinirea condițiilor expres reglementate de aceste dispoziții dau dreptul persoanei juridice care nu este stabilită pe teritoriul României, în sensul art. 1, la restituirea TVA, indiferent de forma de implementare a acestora în legislația națională?

      (1)  JO L 331, p. 11, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 34.