title: Cauza C-282/09 P: Recurs introdus la 22 iulie 2009 de Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 20 mai 2009 în cauzele conexate T-405/07 și T-406/07, CFCMCEE/OAPI

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/8

         Recurs introdus la 22 iulie 2009 de Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 20 mai 2009 în cauzele conexate T-405/07 și T-406/07, CFCMCEE/OAPI
   (Cauza C-282/09 P)
   2009/C 233/13
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) (reprezentanți: P. Greffe și L. Paudrat, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Concluziile recurentei

   Anularea Hotărârii pronunțate la 20 mai 2009 de Camera a treia a Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene prin care au fost respinse parțial acțiunile formulate de reclamantă și au fost confirmate Deciziile Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 10 iulie 2007 (cauza R 119/2007-1) și din 12 septembrie 2007 (cauza R 120/2007-1), în măsura în care acestea au respins cererile de înregistrare a mărcilor comunitare PAYWEB CARD nr. 003861051 și P@YWEB CARD nr. 003861044 în raport cu produsele și serviciile următoare:

               —

               „cartele cu memorie sau cu circuite integrate, cartele magnetice, cartele magnetice sau cu circuite integrate de identificare, cartele magnetice sau cu circuite integrate de plată, de credit sau de debit, mecanisme acționate prin introducerea unei monezi pentru televizoare” din clasa 9;

               —

               „afaceri imobiliare, asigurări contra accidentelor, agenții de încasare a creanțelor, analiză financiară, asigurări, evaluări (estimări) de proprietăți imobiliare, emitere de bonuri valorice, case de economii, operațiuni de schimb bancar, verificări de cecuri, emisiune de cecuri de călătorie, consultații în domeniul financiar, curtaj în asigurări, curtaj în proprietăți imobiliare, curtaj în bursă, depozite de valori, depozitare în case de bani, estimări și expertize financiare (asigurări, bănci, imobiliare), informații financiare (asigurări, bănci, imobiliare), girare de averi, informații financiare, încasare de chirii, asigurări de boală, asigurări maritime, asigurări de viață, servicii de informații financiare online, servicii de informații financiare interactive informatice” din clasa 36;

               —

               „comunicații prin terminale de calculator, transmitere de telegrame, expediere de telegrame, informații în domeniul telecomunicațiilor, mesaje electronice, transmitere de mesaje, transmitere de mesaje și de imagini asistată de calculator, transmisii prin satelit” din clasa 38.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă în esență două motive în susținerea recursului său.
   Prin intermediul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul nu și-a îndeplinit obligația de motivare și a încălcat astfel articolul 253 CE și articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (1), prin faptul că nu a cenzurat deciziile atacate ale OAPI pentru lipsă de motivare. Astfel, în aceste din urmă decizii, camera de recurs a OAPI ar fi analizat în mod global caracterul distinctiv al semnelor verbale PAYWEB CARD și P@YWEB CARD în raport cu produsele și cu serviciile vizate, fără să motiveze decizia sa în raport cu fiecare dintre acestea. Or, o motivare globală nu ar fi posibilă decât în cazul în care produsele și serviciile ar prezenta între ele un raport suficient de direct și de concret pentru a forma o categorie sau un grup suficient de omogen, ceea ce, în mod evident, nu se întâmplă în prezenta cauză, produsele și serviciile avute în vedere în cererea de înregistrare îndeplinind funcții diferite.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta contestă aprecierea Tribunalului potrivit căreia ar exista o anumită suprapunere a domeniilor de aplicare ale fiecăruia dintre motivele absolute de refuz prevăzute la articolul 7 alineatul (1) literele (b)-(d) din Regulamentul nr. 40/94. Astfel, potrivit jurisprudenței Curții, fiecare dintre motivele de refuz al înregistrării enumerate la articolul 7 alineatul (1) din regulamentul amintit ar fi independent de celelalte și ar necesita o examinare separată. Tribunalul ar fi comis astfel o eroare în aplicarea articolul 7 alineatul (1) litera (b) în ceea ce privește produsele din clasa 9, prin faptul că nu a efectuat o examinare individuală reală a motivului de refuz prevăzut de această dispoziție.

      (1)  JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.


title: Cauza T-345/05 R II: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 27 iunie 2007 — V/Parlamentul European ( Măsuri provizorii — Ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European — Cerere de suspendare a executării — Urgență )

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 27 iunie 2007 — V/Parlamentul European
   (Cauza T-345/05 R II)
   („Măsuri provizorii - Ridicarea imunității unui membru al Parlamentului European - Cerere de suspendare a executării - Urgență’)
   (2007/C 211/64)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: V (reprezentanți: J. Lofthouse, E. Hayes, barristers, și M. Monan, solicitor)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: H. Krück, D. Moore și M. Windisch, agenți)
   Obiectul
   Cerere privind reexaminarea primei sale cereri de măsuri provizorii, care a fost respinsă prin ordonanța președintelui Tribunalului din 16 martie 2007, V/Parlamentul, T-345/05 R, nepublicată încă în Repertoriu.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Dispune soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.


title: Cauza C-461/06 P: Ordonanța Curții din 10 iulie 2007 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Acțiune în anulare — Refuzul Comisiei de a iniția o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor — Inadmisibilitate)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/19

         Ordonanța Curții din 10 iulie 2007 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-461/06 P) (1)

   (Recurs - Acțiune în anulare - Refuzul Comisiei de a iniția o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Inadmisibilitate)
   (2007/C 297/32)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurentă: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (reprezentant: T. Asprogerakas-Grivas, dikigoros)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. Christoforou și F. Castillo de la Torre, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 5 septembrie 2006, AEPI/Comisia (T-242/05) — Inadmisibilitatea unei cereri în anulare a unei decizii a Comisiei de a nu iniția împotriva Republicii Elene o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 356, 30.12.2006.


title: Cauza C-441/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Bremen (Germania) la 12 august 2015 – Madaus GmbH/Hauptzollamt Bremen

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Bremen (Germania) la 12 august 2015 – Madaus GmbH/Hauptzollamt Bremen
   (Cauza C-441/15)
   (2015/C 398/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Bremen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Madaus GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Bremen

      Întrebarea preliminară

   Nomenclatura combinată din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 (1) al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, trebuie interpretată în sensul că o substanță originară cu denumirea „DESTAB Calcium Carbonate 90SE Ultra 250”, utilizată la producerea de comprimate de calciu sub formă de comprimate simple, comprimate efervescente și comprimate masticabile, compusă din carbonat de calciu cu compoziție chimică definită, sub formă de pulbere, și din amidon modificat, pentru facilitarea obținerii comprimatelor, atunci când compoziția de amidon, determinată în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 118/2010 al Comisiei din 9 februarie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 900/2008 de stabilire a metodelor de analiză și a altor dispoziții tehnice necesare pentru punerea în aplicare a regimului de import al anumitor mărfuri rezultate din prelucrarea produselor agricole este mai mică de 5 % din greutatea totală, trebuie clasificată la subpoziția 3824 9097 990?

      (1)  JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 304, p. 1).


title: Cauza T-387/07: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2007 — Republica Portugheză/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/44

         Acțiune introdusă la 11 octombrie 2007 — Republica Portugheză/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-387/07)
   (2007/C 297/90)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inês Fernandes, S. Rodrigues și A. Gattini, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 1 din Decizia Comisiei C (2007) 3772 din 31 iulie 2007 privind reducerea contribuției acordate de Fondul European de Dezvoltare Regională în favoarea subvenției globale „SGAIA” prin Decizia Comisiei Europene C (95) 1769 din 28 iulie 1995;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Lipsă de claritate a motivării. Prin expresia „astfel cum a fost demonstrat anterior” pârâta face o trimitere generală la analiza sumară realizată, care este reprodusă în decizia atacată. Pârâta nu a identificat cu precizie în capitolul 6 („Concluzii”) normele sau dispozițiile încălcate de Republica Portugheză.
   Inexistența neregularității semnalate și încălcare de către serviciile Comisiei, în decizia atacată, a prevederilor convenției încheiate între Comisie și Caixa Geral de Depósitos la 15 noiembrie 1995. Neregularitatea la care se referă Comisia în decizia atacată nu are niciun temei, întrucât nu s-a ținut cont de prevederile articolului 8 alineatele 5 și 6 din convenție, care permite amânarea până la 31 decembrie 2001 a plății dobânzilor viitoare restante.


title: Cauza T-246/16: Acțiune introdusă la 13 mai 2016 – Aurora Group Danmark/EUIPO – Retail Distribution (PANZER)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/31

         Acțiune introdusă la 13 mai 2016 – Aurora Group Danmark/EUIPO – Retail Distribution (PANZER)
   (Cauza T-246/16)
   (2016/C 279/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Aurora Group Danmark A/S (Ballerup, Danemarca) (reprezentant: L. Elmgaard Sørensen, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Retail Distribution ApS (Hinnerup, Danemarca)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „PANZER” – marca Uniunii Europene nr. 12 111 084

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3/03/2016 în cauza R 447/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate cu privire la „Calculatoare, telefoane celulare, telefoane inteligente și alte dispozitive electronice portabile și portative pentru înregistrarea, organizarea, transmiterea, manipularea și revizuirea de texte, date, imagini și fișiere audio; brelocuri pentru telefoane; suporturi pentru calculatoare, telefoane celulare, telefoane inteligente și alte dispozitive electronice portabile și portative pentru înregistrarea, organizarea, transmiterea, manipularea și revizuirea de texte, date, imagini și fișiere audio; piese și accesorii pentru calculatoare, telefoane celulare, telefoane inteligente și alte dispozitive electronice portabile și portative pentru înregistrarea, organizarea, transmiterea, manipularea și revizuirea de texte, date, imagini și fișiere audio”;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) sau (d) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-555/15: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 14 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria – Portugalia) – Bernard Jean Marie Gagarel/Fazenda Pública [Trimitere preliminară — Taxă pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Scutiri — Prestări de servicii de îngrijire a persoanelor în cadrul unor profesii medicale și paramedicale — Fizioterapie — Osteopatie]

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/8

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 14 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria – Portugalia) – Bernard Jean Marie Gagarel/Fazenda Pública
   (Cauza C-555/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Taxă pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Scutiri - Prestări de servicii de îngrijire a persoanelor în cadrul unor profesii medicale și paramedicale - Fizioterapie - Osteopatie])
   (2016/C 279/12)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Bernard Jean Marie Gagarel

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Dispozitivul

   Articolul 132 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că un fizioterapeut care, în cadrul activității sale profesionale privind sănătatea, aplică, în mod indistinct sau complementar, terapii specifice fie fizioterapiei, fie osteopatiei, trebuie scutit de taxa pe valoarea adăugată nu numai pentru primele terapii, ci și pentru ultimele, în cazul în care excluderea acestora din urmă din cadrul exercitării profesiilor paramedicale în scopul scutirii de taxa pe valoarea adăugată depășește limitele puterii de apreciere consimțite statelor membre prin această dispoziție.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza T-220/10: Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Comisia/EU Research Projects ( „Clauză compromisorie — Contract încheiat în cadrul programului special de cercetare, dezvoltare tehnologică și activități demonstrative în domeniul «Societatea informațională convivială» — Retragerea proiectului — Rambursarea unei fracțiuni din sumele plătite în avans de Comisie — Dobânzi de întârziere — Judecare în lipsă” )

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/4

         Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Comisia/EU Research Projects
   (Cauza T-220/10) (1)

   (Clauză compromisorie - Contract încheiat în cadrul programului special de cercetare, dezvoltare tehnologică și activități demonstrative în domeniul «Societatea informațională convivială» - Retragerea proiectului - Rambursarea unei fracțiuni din sumele plătite în avans de Comisie - Dobânzi de întârziere - Judecare în lipsă)
   2012/C 373/06
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Bambara și A. M. Rouchaud Joët, agenți, asistați de C. Erkelens, avocat)

      Pârâtă: EU Research Projects Ltd (Hungerford, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată în temeiul articolului 272 TFUE prin care se solicită obligarea pârâtei la plata unei fracțiuni din suma plătită în avans de Comisie în cadrul contractului IST-2001-34850, majorată cu dobânzi de întârziere.

      Dispozitivul

               1.

               Obligă EU Research Projects Ltd să ramburseze Comisiei Europene suma de 102 039,32 EUR majorată cu dobânzi de întârziere calculate la o rată de 4,80 % aplicată de la 29 decembrie 2006 până la data efectuării plății integrale a sumei datorate.

               2.

               Obligă EU Research Projects Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauzele conexate C-522/07 și C-65/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Dinter GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf (C-522/07), Europol Frost-Food GmbH/Hauptzollamt Krefeld (C-65/08) [Tariful vamal comun — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Nomenclatură combinată — Clasificare tarifară — Validitate — Notă complementară — Concentrat de suc de mere]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/2

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Dinter GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf (C-522/07), Europol Frost-Food GmbH/Hauptzollamt Krefeld (C-65/08)
   (Cauzele conexate C-522/07 și C-65/08) (1)

   (Tariful vamal comun - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Nomenclatură combinată - Clasificare tarifară - Validitate - Notă complementară - Concentrat de suc de mere)
   2009/C 312/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Dinter GmbH (C-522/07), Europol Frost-Food GmbH (C-65/08)

      Pârâte: Hauptzollamt Düsseldorf (C-522/07), Hauptzollamt Krefeld (C-65/08)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea și validitatea notei complementare 5 litera (b) de la capitolul 20 al anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 (JO L 327, p. 1) — Concentrat de suc de mere pur cu o valoare Brix de 66.8 și care nu conține zahăr adăugat — Clasificarea acestui produs la subpoziția tarifară 2009 79 99 (suc de mere care nu conține zahăr adăugat) sau la subpoziția 2106 90 98 (alte preparate alimentare nedenumite și necuprinse în altă parte) — Limitele puterilor conferite Comisiei în temeiul articolului 9 din Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului pentru a preciza conținutul pozițiilor tarifare

      Dispozitivul

   Nota complementară 5 litera (b) din capitolul 20 din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, care rezultă din Regulamentul (CE) nr. 1776/2001 al Comisiei din 7 septembrie 2001, din Regulamentul (CE) nr. 2031/2001 al Comisiei din 6 august 2001 și din Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 de modificare a anexei I la Regulamentul nr. 2658/87, nu este validă în măsura în care exclude sucurile de mere naturale concentrate de la poziția 2009.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.

      JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza T-480/09: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICOCENTER)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/67

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICOCENTER)
   (Cauza T-480/09)
   2010/C 24/119
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: ATB Norte, SL (Burgos, Spania) (reprezentanți: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver și G. Marín Raigal, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Milano), Italia]

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1045/2008-4 a Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 septembrie 2009;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Bricocenter Italia S.r.l.

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă care cuprinde elementul verbal „BRICONCENTER” (cererea de înregistrare nr. 4 934 147), pentru servicii din clasa 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Mărcile comunitare figurative care cuprind elementele verbale „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO”, (nr. 3 262 623) și „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (nr. 989 046), pentru servicii din clasele 35, 37 și 39.

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: Anulează decizia atacată și respinge opoziția în totalitate.

      Motivele invocate: Greșita interpretare și aplicare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-308/12: Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/57

         Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-308/12) (1)

   2013/C 225/116
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza T-783/16: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2016 – Government of Gibraltar/Comisia

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/39

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2016 – Government of Gibraltar/Comisia
   (Cauza T-783/16)
   (2017/C 022/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Government of Gibraltar (Gibraltar) (reprezentanți: M. Llamas, QC, J. Temple Lang, solicitor, F.-C. Laprévote și C. Froitzheim, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 1 octombrie 2014 în cazul privind ajutorul de stat SA.34914(C/2013) (ex 2013/NN) – Regimul de impozitare a societăților comerciale din Gibraltar;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată și a celorlalte cheltuieli efectuate de reclamant în legătură cu prezenta cerere.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că, stabilind că deciziile fiscale ar putea constitui un nou ajutor, decizia contestată este afectată de erori de fapt și de drept și conține o motivare insuficientă.
               În susținerea acestui motiv, reclamantul invocă următoarele: în primul rând, Comisia a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a stabilit de la bun început că, în cazul în care practica deciziilor fiscale sau deciziile fiscale individuale constituie un ajutor de stat, acestea ar fi considerate ajutor existent, în al doilea rând, Comisia a săvârșit o eroare de fapt atunci când a afirmat că articolul 42 din Income Tax Act (Legea privind impozitul pe venit) din 2010 reprezintă temeiul juridic al deciziilor fiscale și, în al treilea rând, decizia nu este suficient motivată atunci când susține că practica deciziilor fiscale constituie un nou ajutor, afirmație care este contrazisă de susținerea că practica deciziilor constituie un regim „de facto”.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată este afectată de erori de fapt și de drept și conține o motivare insuficientă.
               În susținerea acestui motiv, reclamantul invocă următoarele: în primul rând, elementele necesare pentru a justifica o extindere a deschiderii unei anchete privind ajutoarele de stat lipsesc în mod vădit în speță; în al doilea rând, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de fapt atunci când a stabilit că deciziile fiscale procură un avantaj; în al treilea rând, Comisia săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de fapt atunci când a stabilit că deciziile fiscale sunt selective; în al patrulea rând, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de fapt atunci când a stabilit că deciziile fiscale sunt de natură să denatureze concurența și/sau să aibă un efect asupra comerțului intracomunitar și, în al cincilea rând, decizia contestată nu este suficient motivată.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată este afectată de erori de drept prin deturnarea anchetei inițiale a Comisiei și prin „extinderea” artificială a procedurii din Income Tax Act (Legea privind impozitul pe profit) la decizii.


title: Cauza T-225/07: Acțiune introdusă la 29 iunie 2007 — Thomson Sales Europe/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/36

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2007 — Thomson Sales Europe/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-225/07)
   (2007/C 211/70)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Thomson Sales Europe (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanți: F. Goguel și F. Foucault, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               înainte de pronunțarea hotărării, să se dispună punerea la dispoziția părților a tuturor elementelor, documentelor, rapoartelor, corespondențelor, lucrărilor pregătitoare etc. care au stat la baza celor două Regulamente nr. 2376/94 și nr. 710/95;

               —

               în principal, anularea Deciziei REM nr. 03/05 a Comisiei din 7 mai 2007.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea deciziei nr. REM 03/05 a Comisiei din 7 mai 2007 prin care se constată că nu se justifică remiterea drepturilor de import în cazul special al reclamantei. Această decizie a fost adoptată ca urmare a cererii adresate Comisiei de către autoritățile naționale franceze, care solicitaseră reclamantei plata drepturilor antidumping privind importul de aparate receptoare de televiziune în culori fabricate de filiala sa stabilită în Tailanda, a căror remitere a fost solicitată de aceasta în temeiul articolului 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (1).
   Reclamanta consideră că poate beneficia de remitere pe baza articolului 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 întrucât, în opinia sa, îndeplinește cele două condiții prevăzute de acest text.
   În ceea ce privește prima condiție (existența unei situații speciale), aceasta arată că situația specială ar exista într-adevăr în ceea ce o privește și că ar decurge, pe de o parte, din comportamentul Comisiei care și-ar fi modificat poziția privind interpretarea dispozițiilor legislative în materie de origine a mărfurilor fără să fi avertizat în mod adecvat operatorii și, pe de altă parte, din cel al autorităților naționale care ar fi urmat poziția adoptată de Comisie.
   Cu privire la a doua condiție prevăzută de articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (lipsa înșelăciunii sau a neglijenței), reclamanta susține că nu s-ar putea considera că a fost neglijentă, întrucât a avut încredere în temeinicia poziției inițiale a serviciilor Comisiei care, în opinia reclamantei, au decis să nu facă o aplicare strictă a regulilor de origine, în ceea ce o privește, ci să îi aplice drepturile antidumping preferențiale pentru toate aparatele fabricate și exportate de către filiala sa stabilită în Tailanda.

      (1)  JO L 302, p. 1.


title: Cauza C-8/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 9 ianuarie 2017 – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 9 ianuarie 2017 – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA
   (Cauza C-8/17)
   (2017/C 095/11)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Biosafe – Indústria de Reciclagens SA

      Intimată: Flexipiso – Pavimentos SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2006/112/CE (1) și, în particular, articolele 63, 167, 168, 178, 179, 180, 182 și 219 din aceasta, precum și principiul neutralității, se opune unei legislații din care rezultă că, într-o situație în care vânzătorul bunurilor, care este plătitor de TVA, a fost supus unui control fiscal din care a rezultat că a aplicat o cotă a TVA-ului mai mică decât cea care trebuia aplicată, a plătit statului taxa suplimentară și dorește să obțină plata corespunzătoare de la cumpărător, de asemenea plătitor de TVA, termenul în care acesta din urmă poate deduce respectiva taxă suplimentară începe să curgă de la data emiterii facturilor inițiale, iar nu a emiterii sau a primirii documentelor rectificative?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea preliminară anterioară, directiva și, în particular, articolele menționate și principiul neutralității sunt contrare unei legislații din care rezultă că, după primirea documentelor rectificative ale facturilor inițiale, emise în urma controlului fiscal și după plata către stat a taxei suplimentare, în scopul obținerii plății taxei suplimentare, atunci când termenul menționat pentru exercitarea dreptului de deducere a expirat, refuzul cumpărătorului de a efectua plata este sau nu este legitim, având în vedere că imposibilitatea deducerii taxei suplimentare justifică refuzul repercutării acesteia asupra sa?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006 L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7).


title: Hotărârea Curții din 1 februarie 2016 în cauza E-23/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein (Neîndeplinirea de către un stat SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de transpunere – Directiva 2010/53/UE)

text:
               19.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 18/29

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 1 februarie 2016
   în cauza E-23/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein
   (Neîndeplinirea de către un stat SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de transpunere – Directiva 2010/53/UE)
   (2017/C 18/13)
   În cauza E-23/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein – CERERE de constatare a faptului că, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru transpunerea articolelor 15 și 16 din actul menționat la punctul 15zn din capitolul XIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/53/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 iulie 2010 privind standardele de calitate și siguranță referitoare la organele umane destinate transplantului, rectificată), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 164/2013 din 8 octombrie 2013 a Comitetului mixt al SEE, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 din actul menționat și al articolului 7 din acord, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat la 1 februarie 2016 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Declară că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea articolelor 15 și 16 din actul menționat la punctul 15zn din capitolul XIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/53/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 iulie 2010 privind standardele de calitate și siguranță referitoare la organele umane destinate transplantului, rectificată), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 din actul menționat și al articolului 7 din Acordul privind SEE.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Principatul Liechtenstein.


title: Cauza C-266/10 P: Recurs introdus la 27 mai 2010 de Sistemul electronic de arhivare, criptare și indexare digitalizată Srl (Seacid) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 16 martie 2010 în cauza T-530/09, Sistemul electronic de arhivare, criptare și indexare digitalizată Srl (Seacid)/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/2

         Recurs introdus la 27 mai 2010 de Sistemul electronic de arhivare, criptare și indexare digitalizată Srl (Seacid) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 16 martie 2010 în cauza T-530/09, Sistemul electronic de arhivare, criptare și indexare digitalizată Srl (Seacid)/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-266/10 P)
   2011/C 72/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Sistemul electronic de arhivare, criptare și indexare digitalizată Srl (Seacid) (reprezentant: N.O. Curelea, avocat)

      Celelalte părți în proces: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
   Prin Ordonanța Curții de Justiție (Camera a șaptea) din 22 octombrie 2010 recursul a fost declarat inadmisibil.


title: Cauza C-327/11 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 septembrie 2012 — United States Polo Association/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Risc de confuzie — Semnul verbal „U.S. POLO ASSN.” — Opoziția titularului mărcii verbale anterioare POLO-POLO]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/10

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 septembrie 2012 — United States Polo Association/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
      (Cauza C-327/11 P) (1)

      (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Risc de confuzie - Semnul verbal „U.S. POLO ASSN.” - Opoziția titularului mărcii verbale anterioare POLO-POLO)
      (2012/C 331/15)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: United States Polo Association (reprezentant: P. Goldenbaum, Rechtsanwältin)

         Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

         Obiectul

      Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 13 aprilie 2011, United States Polo Association/OAPI (T-228/09), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de solicitantul mărcii verbale „U.S. POLO ASSN.” pentru produse din clasele 9, 20, 21, 24 și 27 împotriva Deciziei R 886/2008-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 20 martie 2009 de respingere a căii de atac introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care s-a respins în parte înregistrarea mărcii menționate în cadrul opoziției formulate de titularul mărcilor verbale comunitară și națională „POLO-POLO” pentru produse din clasele 24, 35 și 39 — Interpretarea și aplicarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă United States Polo Association la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza T-225/16: Ordonanța Tribunalului din 28 noiembrie 2016 – Matratzen Concord/EUIPO (Ganz schön ausgeschlafen) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Ganz schön ausgeschlafen — Marcă constituită dintr-un slogan publicitar — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (l) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/36

         Ordonanța Tribunalului din 28 noiembrie 2016 – Matratzen Concord/EUIPO (Ganz schön ausgeschlafen)
   (Cauza T-225/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Ganz schön ausgeschlafen - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (l) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată”])
   (2017/C 022/49)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Matratzen Concord GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: I. Selting, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Hanf și A. Graul, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 februarie 2016 (cauza R 1234/2015-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal „Ganz schön ausgeschlafen” ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Matratzen Concord GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza F-98/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 iunie 2013 — Jargeac și alții/Comisia (Funcție publică — Remunerație — Alocații familiale — Alocație școlară — Condiții de acordare — Deducerea unei alocații de aceeași natură primită din altă parte — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 iunie 2013 — Jargeac și alții/Comisia
   (Cauza F-98/11) (1)

   (Funcție publică - Remunerație - Alocații familiale - Alocație școlară - Condiții de acordare - Deducerea unei alocații de aceeași natură primită din altă parte - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată)
   2013/C 252/85
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Bernard Jargeac și alții (Hostert, Luxemburg) (reprezentanți: inițial F. Moyse și A. Salerno, avocați, ulterior A. Salerno, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Curall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere având ca obiect anularea deciziei Comisiei de a considera anumite ajutoare financiare ale unui stat membru pentru studenți din învățământul superior drept alocații de aceeași natură ca alocațiile familiale și de a deduce aceste ajutoare financiare din alocația școlară acordată funcționarilor părinți ai acestor studenți, precum și anularea deciziei de a efectua restituirea plăților nedatorate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea, astfel cum a fost formulată de domnul Finch, ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Respinge acțiunea, astfel cum a fost formulată de domnul Jargeac, de domnul Aliaga Artero, de domnul Charrière, de domnul Clarke, de doamna Domingues, de doamna Hughes, de domnul Lanneluc și de domnul Zein, ca vădit nefondată.

               3.

               Domnul Jargeac și ceilalți opt funcționari sau foști funcționari ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați să suporte cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011, p. 47.


title: Cauza T-362/14: Ordonanța Tribunalului din 26 mai 2016 – REWE-Zentral/EUIPO – Vicente Gandía Pla (MY PLANET) („Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/43

         Ordonanța Tribunalului din 26 mai 2016 – REWE-Zentral/EUIPO – Vicente Gandía Pla (MY PLANET)
   (Cauza T-362/14) (1)

   ((„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 270/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: REWE-Zentral AG (Köln, Germania) (reprezentanți: M. Kinkeldey, S. Brandstätter și A. Wagner, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: I. P. Harrington și P. Bullock, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Vicente Gandía Pla, SA (Chiva, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 martie 2014 (cauza R 201/2013-1) privind o procedură de opoziție între Vicente Gandía Pla, SA și REWE-Zentral AG.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă REWE-Zentral AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza T-420/11: Acțiune introdusă la 31 iulie 2011 — Ocean Capital Administration și alții/Consiliul

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/12

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2011 — Ocean Capital Administration și alții/Consiliul
   (Cauza T-420/11)
   2011/C 290/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Ocean Capital Administration GmbH (Hamburg, Germania), First Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), First Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Second Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Second Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Third Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Third Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Fourth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Fourth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Fifth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Fifth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Sixth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Sixth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Seventh Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Seventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Eighth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Eighth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Ninth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Ninth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Tenth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Tenth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Eleventh Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Eleventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Twelfth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Twelfth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania), Thirteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Fourteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Fifteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Sixteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg, Germania), Kerman Shipping Co. Ltd (Valletta, Republica Malta), Woking Shipping Investments Ltd (Valletta, Republica Malta), Shere Shipping Co. Ltd (Valletta, Republica Malta), Tongham Shipping Co. Ltd (Valletta, Republica Malta), Uppercourt Shipping Co. Ltd (Valletta, Republica Malta), Vobster Shipping Co. Ltd (Valletta, Republica Malta), Lancelin Shipping Co. Ltd (Limassol, Republica Cipru) (reprezentanți: F. Randolph, Barrister, M. Lester, Barrister, și M. Taher, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 503/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 (1) și Decizia 2011/299/CFSP a Consiliului din 23 mai 2011 (2) dat fiind că măsurile din cuprinsul acestora se refereau la reclamante;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâtul a săvârșit o eroare evidentă atunci când a decis că reclamanții îndeplinesc criteriile pentru includerea în listă întrucât:

                           —

                           Singurul temei pe baza căruia pârâtul a decis să includă reclamantele sunt afirmațiile că sunt „deținute” sau „controlate” de Islamic Republic of Iran Shipping Lines („IRISL”) sau că sunt o „filială” sau „un holding” al IRISL și

                           —

                           Pârâtul nu a făcut o evaluare (sau, dacă a făcut, a făcut o eronat) de la caz la caz a faptelor care privesc pe fiecare reclamantă pentru a stabili dacă este posibil ca fiecare dintre ele să fi fost determinate să eludeze măsurile restrictive împotriva IRISL din cauza influenței pretins exercitate de IRISL asupra fiecăreia dintre reclamante,

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că măsurile contestate încalcă dreptul reclamantelor la un proces echitabil și la protecție jurisdicțională întrucât:

                           —

                           Astfel de măsuri nu oferă o procedură pentru a comunica reclamantelor probele pe baza cărora s a întemeiat decizia de înghețare a activelor sau posibilitatea de a face observații în mod eficient cu privire la probele respective,

                           —

                           Motivele enunțate în măsurile contestate sunt doar de ordin general și nedovedite și

                           —

                           Pârâtul nu a oferit suficiente informații pentru a permite reclamatelor să își facă cunoscute în mod efectiv pozițiile.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că pârâtul nu a oferit suficiente motive în măsurile contestate pentru a le include, cu încălcarea obligației de a indica în mod clar motivele specifice și concrete care pe care se întemeiază decizia sa.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că măsurile contestate constituie o restricție nejustificată și disproporționată la dreptul reclamantelor la proprietate și la libertatea de a și conduce afacerile întrucât:

                           —

                           Măsurile de înghețare a bunurilor au un impact semnificativ și pe termen lung asupra drepturilor lor fundamentale,

                           —

                           Includerea reclamantelor nu are o legătură rațională cu obiectivul măsurilor contestate, mai precis prevenirea eludării măsurilor restrictive și

                           —

                           Pârâtul nu a demonstrat că o înghețare totală a activelor este cea mai puțin oneroasă măsură de asigurare a unui astfel de obiectiv și nici că prejudiciul important adus reclamantelor este justificat și proporționat.

      (1)  Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 503/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 26).

      (2)  Decizia 2011/299/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 65).


title: Cauza C-279/08 P: Recurs introdus la 25 iunie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 10 aprilie 2008 în cauza T-233/04, Regatul Țărilor de Jos, susținut de Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/30

         Recurs introdus la 25 iunie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 10 aprilie 2008 în cauza T-233/04, Regatul Țărilor de Jos, susținut de Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-279/08 P)
   (2008/C 223/47)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet, K. Gross și C. Urraca Gaviedes, agenți)

      Celelalte părți în proces: Regatul Țărilor de Jos, Republica Federală Germania
   Concluziile recurentei

               —

               În principal:

                           (a)

                           Anularea hotărârii atacate,

                           (b)

                           Declararea inadmisibilității acțiunii în anulare introdusă împotriva deciziei, și

                           (c)

                           Obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului de Primă Instanță și în fața Curții de Justiție;

               —

               În subsidiar:

                           (a)

                           Anularea hotărârii atacate,

                           (b)

                           Respingerea acțiunii în anulare introdusă împotriva deciziei, și

                           (c)

                           Obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului de Primă Instanță și în fața Curții de Justiție;

         Motivele și principalele argumente

               —

               Primul mijloc invocat de Comisie urmărește să demonstreze că Tribunalul a declarat în mod eronat admisibilă acțiunea introdusă de Regatul Țărilor de Jos.
               Comisia consideră într-adevăr că rezultă din jurisprudența Curții, și anume din Ordonanța Curții în cauza C-164/02, că un stat membru nu poate solicita anularea unei decizii a Comisiei în care aceasta din urmă declară compatibilă cu piața comună o măsură de ajutor notificată de statul membru menționat.

               —

               Al doilea mijloc (în subsidiar) privește faptul că Tribunalul a hotărât în mod greșit că măsura în litigiu nu era selectivă, adică nu favoriza anumite întreprinderi în sensul articolului 87 primul paragraf CE. Comisia susține de asemenea că Tribunalul a hotărât în mod greșit că, chiar dacă măsura ar fi selectivă, aceasta nu ar constitui o măsură de ajutor având în vedere obiectivul acesteia și ținând seama de faptul că această măsură și-ar găsi justificarea în natura și economia generală a sistemului.


title: Cauza C-442/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Patent- und Markensenat — Austria) — Verein Radetzky-Orden/Bundesvereinigung Kameradschaft Feldmarschall Radetzky (Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolul 12 — Decădere — Semne înregistrate de o asociație fără scop lucrativ — Noțiunea utilizare serioasă a unei mărci — Activități caritabile)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/17

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Patent- und Markensenat — Austria) — Verein Radetzky-Orden/Bundesvereinigung Kameradschaft „Feldmarschall Radetzky”
   (Cauza C-442/07) (1)

   (Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolul 12 - Decădere - Semne înregistrate de o asociație fără scop lucrativ - Noțiunea „utilizare serioasă’ a unei mărci - Activități caritabile)
   (2009/C 44/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Patent- und Markensenat
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Verein Radetzky-Orden

      Pârâtă: Bundesvereinigung Kameradschaft „Feldmarschall Radetzky”
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Patent- und Markensenat — Interpretarea articolului 12 alineatul (1) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Mărci utilizate în documente de afaceri, pe hârtia de corespondență, pe materiale publicitare și sub formă de insigne de către o asociație fără scop lucrativ în cadrul activității sale vizând menținerea tradițiilor militare, precum și colectarea și distribuirea de donații — Calificarea acestei utilizări drept „utilizare serioasă” susceptibilă de a menține drepturile aferente mărcii?
   Dispozitivul
   Articolul 12 alineatul (1) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că o marcă face obiectul unei utilizări serioase în cazul în care o asociație fără scop lucrativ o utilizează în relațiile sale cu publicul pentru a anunța manifestări, în documentele sale de afaceri, precum și pe materiale publicitare, iar membrii asociației o arborează pe insigne purtate cu ocazia colectării și a distribuirii de donații.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza T-591/11: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2011 — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz/OAPI — Henkel (SUPER GLUE)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/29

         Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2011 — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz/OAPI — Henkel (SUPER GLUE)
   (Cauza T-591/11)
   2012/C 32/59
   Limba în care a fost formulată acțiunea: poloneza

      Părțile

      Reclamantă: Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. (Jaworzno, Republica Polonă) (reprezentant: M. Konieczyński, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Henkel Corp. (Gulph Mills, Statele Unite ale Americii)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 septembrie 2011 pronunțate în cauza R 1147/2010-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de reprezentare.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentată de un mic tub cu combinația de culori alb, negru, gri și galben, conținând elementul verbal „SUPER GLUE”, pentru produse din clasele 1 și 16 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 7262405

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală nr. 377517 „SUPERGLUE”, înregistrată în Benelux pentru produse din clasele 1 și 16

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) al Consiliului în măsura în care camera de recurs a apreciat că mărcile sunt similare și că există un risc de confuzie

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-44/16: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Novartis/EUIPO – SK Chemicals (Reprezentarea unui plasture transdermic)

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/32

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Novartis/EUIPO – SK Chemicals (Reprezentarea unui plasture transdermic)
   (Cauza T-44/16)
   (2016/C 111/38)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis AG (Basel, Elveția) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii (reprezentarea unui plasture transdermic) – înregistrarea unei mărci a Uniunii nr. 11 293 362

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2015 în cauza R 2342/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 80 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea dreptului la un proces echitabil de către camera de recurs a EUIPO.


title: Cauza T-443/10 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2010 de Stefano Sotgia împotriva Hotărârii pronunțate la 8 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-130/06, Sotgia/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/36

         Recurs introdus la 20 septembrie 2010 de Stefano Sotgia împotriva Hotărârii pronunțate la 8 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-130/06, Sotgia/Comisia
   (Cauza T-443/10 P)
   ()
   2010/C 328/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Stefano Sotgia (Dublin, Irlanda) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii pronunțate în cauza F-130/06, Sotgia/Comisia;

               —

               anularea acelei părți din decizia din 11 aprilie 2006 care privește încadrarea recurentului, de la 16 aprilie 2006, ca funcționar stagiar în gradul A*6 a doua treaptă;

               —

               alternativ, trimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice spre rejudecare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura în primă instanță

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-441/10 P, Kurrer/Comisia.


title: Cauza T-467/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 iulie 2009 — Du Pont de Nemours (Franța) și alții/Comisia

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/47

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 iulie 2009 — Du Pont de Nemours (Franța) și alții/Comisia
   (Cauza T-467/07) (1)

   2009/C 205/86

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza C-422/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n ° 33 de Barcelona (Spania) la 12 septembrie 2014 – Christian Pujante Rivera/Gestora Clubs Dir, S.L. y Fondo de Garantia Salarial

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Spania) la 12 septembrie 2014 – Christian Pujante Rivera/Gestora Clubs Dir, S.L. y Fondo de Garantia Salarial
   (Cauza C-422/14)
   2014/C 421/29
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Christian Pujante Rivera

      Pârâte: Gestora Clubs Dir, S.L. y Fondo de Garantia Salarial

      Întrebările preliminare

               1)

               În ipoteza în care trebuie considerat că lucrătorii temporari ale căror contracte încetează pentru motivul legal al ajungerii lor la termen nu intră sub incidența domeniului de aplicare și a protecției Directivei 98/59 (1) cu privire la concedierile colective în temeiul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din aceasta (cererea de decizie preliminară C-392/13, aflată pe rol), ar fi compatibil cu finalitatea directivei ca, în schimb, astfel de lucrători să fie luați în considerare în vederea stabilirii numărului lucrătorilor angajați „în mod normal” în unitate (sau în întreprindere, în Spania) care servește la calcularea pragului numeric al concedierii colective (10 % sau 30 de lucrători) prevăzut la articolul 1 litera (a) punctul (i) din directivă?

               2)

               Regula de la articolul 1 alineatul (1) litera (b) al doilea paragraf din Directiva 98/59 prevede că „încetarea [contractului de muncă]” este „asimilată”„concedierilor”, cu condiția „existenței a cel puțin cinci concedieri”. Aceasta trebuie interpretată în sensul că condiția menționată se referă la „concedierile” care au fost efectuate în prealabil ori s-au produs din inițiativa angajatorului, prevăzute la articolul 1 alineatul (1) litera (a) din directivă, iar nu la numărul minim de „încetări [care pot fi] asimilate” pentru ca asimilarea să aibă loc?

               3)

               Noțiunea „încetarea contractului de muncă [ce] se produce la inițiativa angajatorului [din] unul sau mai multe motive, fără legătură cu persoana lucrătorului”, definită la articolul 1 alineatul (1) ultimul paragraf din Directiva 98/59, cuprinde încetarea contractului prin acordul dintre angajator și lucrător care, deși intervine la inițiativa lucrătorului, este consecința unei modificări anterioare a condițiilor de muncă din inițiativa angajatorului într-un context de criză pentru întreprindere și, în final, este indemnizată cu o sumă echivalentă celei datorate în cazul concedierii?

      (1)  Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (JO L 225, p. 16, Ediție specială, 05 vol. 5, p. 95).


title: Cauza T-217/09: Acțiune introdusă la 3 iunie 2009 — Mitteldeutsche Flughafen und Flughafen Dresden/Comisia

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/58

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2009 — Mitteldeutsche Flughafen und Flughafen Dresden/Comisia
   (Cauza T-217/09)
   2009/C 180/108
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Mitteldeutsche Flughafen AG (Leipzig, Germania) și Flughafen Dresden GmbH (Dresda, Germania) (Reprezentanți: M. Núñez-Müller și M. le Bell, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea, în temeiul articolului 231 alineatul (1) CE, a articolului 1 din Decizia Comisiei din 24 martie 2009 [C (2009) 2010 final] în măsura în care prin aceasta se declară că finanțarea investițiilor pentru renovarea și extinderea pistei de decolare și de aterizare a aeroportului din Dresda constituie un ajutor de stat;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele se îndreaptă împotriva Deciziei C(2009) 2010 final a Comisiei din 24 martie 2009 (NN 4/2009, ex N 361/2008) — Germania, aeroportul din Dresda, prin care Comisia a autorizat aportul preconizat de capital propriu din partea Germaniei pentru reconstrucția și extinderea pistei de decolare și de aterizare a aeroportului din Dresda ca fiind compatibil cu piața comună în conformitate cu articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE. Reclamantele solicită anularea deciziei în măsura în care Comisia a considerat că măsura atacată reprezintă ajutor de stat.
   În susținerea acțiunii, reclamantele arată în primul rând că au fost încălcate de Comisie modul de repartizare a competențelor și principiul abilitării speciale prevăzut de articolul 5 CE, întrucât, potrivit modului de repartizare a competențelor în cadrul Comunității, Comisia nu este îndreptățită să examineze măsura atacată. În opinia reclamantelor, dreptul de planificare și răspunderea pentru infrastructurile proprii capacităților aeroportuare reprezintă un domeniu de competență originară a statelor membre ale Uniunii Europene.
   În cadrul celui de al doilea motiv, reclamantele invocă o încălcare a articolului 87 CE. Acestea susțin că, în cadrul Liniilor directoare din 1994 (1), Comisia a exclus în mod explicit aplicarea dispozițiilor comunitare privind ajutoarele de stat măsurilor care privesc infrastructurile aeroportuare. Liniile directoare menționate sunt în continuare aplicabile, întrucât nici nu încalcă dreptul comunitar primar, astfel cum a fost interpretat prin jurisprudența instanțelor comunitare, și nici nu au fost abrogate de Comisie. În special, Liniile directoare din 1994 nu au fost abrogate nici prin Orientările din 2005 (2). În subsidiar, reclamantele arată că Orientările din 2005 nu sunt aplicabile.
   În plus, din perspectiva măsurii atacate, Flughafen Dresden GmbH nu trebuie privită ca întreprindere în sensul articolului 87 alineatul (1) CE, ci ca autoritate publică. Mai mult, lipsește orice avantaj în sensul normelor privind ajutoarele de stat, întrucât în cazul organismelor însărcinate cu infrastructurile aeroportuare nu poate fi utilizat criteriul, de care s-a folosit Comisia, al investitorului care operează în cadrul unei economii de piață.
   Prin cel de al treilea motiv, reclamantele consideră că decizia trebuie anulată astfel cum s-a solicitat și pentru că au fost încălcate de către Comisie norme fundamentale de procedură, principiul neretroactivității și al protecției interesului legitim, decizia în sine cuprinzând totodată contradicții.

      (1)  Comunicarea Comisiei — aplicarea articolelor 92 CE și 93 CE și a articolului 61 din Acordul privind SEE în cazul ajutoarelor de stat acordate în sectorul aviației (JO 1994, C 350, p. 5).

      (2)  Comunicarea Comisiei — orientări comunitare privind finanțarea aeroporturilor și ajutorul la înființare pentru companiile aeriene cu plecare de pe aeroporturi regionale (JO 2005, C 312, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 14, p. 188).


title: Cauza F-30/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 15 ianuarie 2015 – Speyart/Comisia Europeană

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/30

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 15 ianuarie 2015 – Speyart/Comisia Europeană
   (Cauza F-30/14) (1)

   (2015/C 081/39)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014, p. 56.


title: Cauzele conexate C-264/15 P și C-265/15 P: Ordonanța Curții din 21 aprilie 2016 – Makro autoservicio mayorista SA, Vestel Iberia SL/Comisia Europeană, Rgatul Spaniei (Recurs — Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 181 — Articolul 263 TFUE — Situația persoanei care nu este afectată direct de decizia care face obiectul acțiunii — Uniunea vamală — Luare în considerare a posteriori și remiterea taxelor la import — Aparate receptoare de televiziune color provenind din Turcia)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/4

         Ordonanța Curții din 21 aprilie 2016 – Makro autoservicio mayorista SA, Vestel Iberia SL/Comisia Europeană, Rgatul Spaniei
   (Cauzele conexate C-264/15 P și C-265/15 P) (1)

   ((Recurs - Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 181 - Articolul 263 TFUE - Situația persoanei care nu este afectată direct de decizia care face obiectul acțiunii - Uniunea vamală - Luare în considerare a posteriori și remiterea taxelor la import - Aparate receptoare de televiziune color provenind din Turcia))
   (2016/C 279/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Makro autoservicio mayorista SA, Vestel Iberia SL (reprezentanți: P. De Baere și P. Muñiz, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și A. Caeiros, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Makro autoservicio mayorista SA și Vestel Iberia SL la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-791/14: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2014 – Bensarsa/Comisia și AEPD

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/43

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2014 – Bensarsa/Comisia și AEPD
   (Cauza T-791/14)
   (2015/C 034/51)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Faouzi Bensarsa (Abu Dhabi, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 25 februarie 2014 adoptată de Direcția Securitate;

               —

               anularea deciziei din 24 octombrie 2014 adoptată implicit de AEPD;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe insuficiența motivării deciziei Comisiei din 25 februarie 2014.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe nemotivarea deciziei AEPD, aceasta fiind implicită și motivarea sa neputându-se deduce nici din contextul său, nici din decizia din 25 februarie 2014.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o încălcare a Regulamentului (CE) nr. 45/2001 (1).
               Reclamantul susține că lipsa răspunsului AEPD constituie o încălcare a obligației de informare a persoanei vizate, prevăzută la articolele 46 litera (a) și 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-228/09: Acțiune introdusă la 24 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/3

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-228/09)
   2009/C 233/04
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin includerea taxei „opłata rejestracyjna” (taxă de înmatriculare) în baza de impozitare a taxei privind livrarea, achiziționarea intracomunitară sau importul de autoturisme, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 78, 79, 83 și 86 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1)

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivul invocat în prezenta cauză privește includerea de către Republica Polonă a cuantumului taxei de înmatriculare în baza de impozitare a TVA-ului în cazul livrării, achiziționării intracomunitare și a importului în acest stat de autovehicule neînmatriculate.
   În opinia Comisiei, există o asemănare fundamentală între taxa/impozitul în discuție în prezenta cauză și taxa/impozitul de drept danez care face obiectul cauzei C-98/05 De Danske Bilimportører. În acea cauză, Curtea a arătat că taxa/impozitul de înmatriculare nu intră în baza de impozitare a TVA-ului.
   Comisia este de părere că mecanismul de aplicare a taxei de înmatriculare în cazul unor operațiuni succesive privind același vehicul înainte de înmatricularea acestuia indică faptul că taxa reprezintă în esență o taxă/un impozit de înmatriculare și nu o taxă privind vânzările, astfel cum susține Republica Polonă. Persoana impozabilă poate deduce cuantumul taxei de înmatriculare din cuantumul impozitelor datorate. Acest lucru înseamnă că în final, prin intermediul sistemului de deducere a taxei plătite anterior, taxa/impozitul se percepe numai o dată.
   Comisia contestă argumentul Republicii Polone potrivit căruia persoana impozabilă supusă taxei de înmatriculare este vânzătorul, dobânditorul intracomunitar sau importatorul vehiculului și nu persoana pe numele căreia este înmatriculat acesta.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-474/12: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2012 — Giorgis/OAPI — Comigel (Formă de cupe)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/40

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2012 — Giorgis/OAPI — Comigel (Formă de cupe)
   (Cauza T-474/12)
   2013/C 9/72
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Giorgio Giorgis (Milano, Italia) (reprezentanți: I. Prado și A. Tornato, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Comigel SAS (Saint-Julien-lès-Metz, Franța)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 26 iulie 2012 în cauza R 1301/2011-1 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca tridimensională reprezentând o formă de cupe, pentru produse din clasa 30 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 8132681.

      Titularul mărcii comunitare: reclamantul.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea de declarare a nulității a fost întemeiată pe motivele de refuz prevăzute la articolul 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (d) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare atacate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-192/15: Ordonanța președintelui Curții din 9 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – T. D. Rease, P. Wullems/College bescherming persoonsgegevens

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/11

         Ordonanța președintelui Curții din 9 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – T. D. Rease, P. Wullems/College bescherming persoonsgegevens
   (Cauza C-192/15) (1)

   (2016/C 078/16)
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza T-281/16: Acțiune introdusă la 2 iunie 2016 – Solelec și alții/Parlamentul

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/48

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2016 – Solelec și alții/Parlamentul
   (Cauza T-281/16)
   (2016/C 260/60)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Solelec SA (Esch-sur-Alzette, Luxemburg), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luxemburg), Paul Wagner et fils SA (Luxemburg, Luxemburg), Socom SA (Foetz, Luxemburg) (reprezentant: S. Marx, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei D(2016)14480 din 27 mai 2016 a Direcției generale infrastructură și logistică a Parlamentului European, prin care a fost respinsă oferta asociației temporare „ELECTRO KAD”, compusă din societățile SOLELEC S.A., MANNELLI & ASSOCIÉS S.A., PAUL WAGNER & FILS S.A. și SOCOM S.A., privind lotul 75 „Energie electrică – curenți tari”, prezentată la 14 ianuarie 2016 în cadrul cererii de ofertă INLO-D-UPIL-T-15-AO6 privind proiectul de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg, și anularea deciziei de atribuire a contractului în cauză unui alt ofertant;

               —

               obligarea la prezentarea documentelor din dosarul privind atribuirea contractului de achiziții în care contactele care au avut loc între Parlament și ofertanți au fost consemnate în conformitate cu articolul 160 alineatul (3) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea criteriilor de selecție, care nu ar fi îndeplinite de asociația temporară căreia i-a fost atribuit contractul în măsura în care unul dintre membrii săi nu ar dispune de personalitate juridică pe toată durata lucrărilor și ar fi imposibil ca asociația temporară căreia i-a fost atribuit contractul să fi putut invoca referințele privind capacitatea tehnică și profesională astfel cum impunea caietul de sarcini.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea criteriilor de atribuire. Comparând oferta prezentată de reclamante cu oferta asociației temporare căreia i-a fost atribuit contractul, ar reieși că aceasta din urmă are un caracter anormal de scăzut, ceea ce ar fi trebuit să conducă pârâtul la respingerea ofertei și la atribuirea contractului către reclamante.


title: Cauza T-35/11: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Kyocera Mita Europe/Comisia

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/25

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Kyocera Mita Europe/Comisia
   (Cauza T-35/11)
   2011/C 80/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kyocera Mita Europe BV (reprezentanți: P. De Baere și P. Muñiz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 861/2010 al Comisiei din 5 octombrie 2010 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (1), în măsura în care introduce subdiviziuni la subpoziția NC 8443 31 a Sistemului armonizat și drepturile vamale corespunzătoare; și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă motive identice cu cele invocate de reclamanta din cauza T-34/11, Canon Europa/Comisia.

      (1)  JO 2010 L 284, p. 1.


title: Cauza C-212/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 noiembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 43 CE și 56 CE — Libera circulație a capitalurilor — Acțiuni privilegiate ( „golden shares” ) deținute de statul portughez în cadrul GALP Energia SGPS SA — Intervenție în administrarea unei societăți privatizate]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/3

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 noiembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
      (Cauza C-212/09) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 43 CE și 56 CE - Libera circulație a capitalurilor - Acțiuni privilegiate („golden shares”) deținute de statul portughez în cadrul GALP Energia SGPS SA - Intervenție în administrarea unei societăți privatizate)
      (2012/C 25/03)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun, M. Teles Romão și P. Guerra e Andrade, agenți)

         Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent, C. Botelho Moniz, M. Rosado da Fonseca și P. Gouveia e Melo, advogados)

         Obiectul

      Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 56 CE — Drepturi speciale ale statului și ale altor entități publice la societatea GALP Energia, SGPS SA („golden shares”)

         Dispozitivul

                  1.

                  Prin menținerea în cadrul GALP Energia SGPS SA a unor drepturi speciale precum cele prevăzute în speță de Legea nr. 11/90 din 5 aprilie 1990, Legea-cadru privind privatizările (Lei no 11/90, Lei Quadro das Privatizaçoes), de Decretul-lege nr. 261-A/99 din 7 iulie 1999 de aprobare a primei etape a procesului de privatizare a capitalului social al GALP — Petróleos e Gás de Portugal SGPS SA (Decreto-Lei no 261-A/99 aprova a 1.a fase do processo de privatização do capital social da GALP — Petróleos e Gás de Portugal, SGPS, SA) și de statutul acestei societăți în favoarea statului portughez și a altor entități publice, atribuite în legătură cu acțiuni privilegiate („golden shares”) deținute de acest stat în capitalul social al respectivei societăți, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 CE.

                  2.

                  Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza C-192/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austria) la 17 aprilie 2014 – OMV Refining & Marketing GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austria) la 17 aprilie 2014 – OMV Refining & Marketing GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Cauza C-192/14)
   2014/C 303/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: OMV Refining & Marketing GmbH

      Pârât: Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Întrebările preliminare

               1)

               Este Decizia 2013/448/UE (1) nevalidă și încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE (2), în măsura în care exclude din baza de calcul, stabilită la articolul 10a alineatul (5) literele (a) și (b), emisiile aferente gazelor reziduale produse de instalațiile care intră sub incidenţa anexei I la Directiva 2003/87/CE și energia termică utilizată de instalațiile care intră sub incidența anexei I la Directiva 2003/87/CE, provenită de la instalațiile de cogenerare, în privința cărora se permite alocarea cu titlu gratuit a unor cote conform articolului 10a alineatul (1) și articolului 10a alineatul (4) din Directiva 2003/87/CE și conform Deciziei 2011/278/UE (3)?

               2)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și încalcă articolul 3 punctele (e) și (u) din Directiva 2003/87/CE – prin ea însăși și/sau coroborată cu articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE – în măsura în care prevede că emisiile de CO2 aferente gazelor reziduale – produse de instalațiile care intră sub incidența anexei I la Directiva 2003/87/CE – și energia termică utilizată de instalațiile care intră sub incidența anexei I la Directiva 2003/87/CE și provenită de la instalațiile de cogenerare reprezintă emisii provenite de la „producătorii de energie electrică”?

               3)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și contrară obiectivelor Directivei 2003/87/CE în măsura în care creează o asimetrie prin excluderea emisiilor aferente arderii gazelor reziduale și a energiei termice produse prin cogenerare din baza de calcul prevăzută la articolul 10a alineatul (5) literele (a) și (b), în condițiile în care acestea dau dreptul la o atribuire gratuită a cotelor în conformitate cu articolul 10a alineatele (1) și (4) din Directiva 2003/87/CE și cu Decizia 2011/278/UE?

               4)

               Este Decizia 2011/278/UE nevalidă și încalcă articolul 290 TFUE și articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE în măsura în care prin articolul 15 alineatul (3) din această decizie se modifică articolul 10a alineatul (5) literele (a) și (b) din directiva menționată în sensul că se înlocuiește trimiterea la „instalațiile care nu intră sub incidența alineatului (3)” cu trimiterea la „instalațiile care nu sunt producătoare de energie electrică”?

               5)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și încalcă articolul 23 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE în măsura în care această decizie nu a fost adoptată potrivit procedurii de reglementare cu control prevăzute la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE a Consiliului și la articolul 12 din Regulamentul 182/2011/UE?

               6)

               Articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune refuzului de atribuire cu titlu gratuit de cote ca urmare a calculării incorecte a unui factor de corecție transsectorial?

               7)

               Articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE trebuie interpretat, izolat și/sau coroborat cu articolul 15 alineatul (3) din Decizia 2011/278/UE, în sensul că exclude aplicarea unei dispoziții naționale care prevede aplicarea factorului de corecție transsectorial uniform calculat greșit, astfel cum este stabilit la articolul 4 din Decizia 2013/448/UE și în anexa II la aceasta, în ceea ce privește atribuirile cu titlu gratuit de cote într-un stat membru?

               8)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE în măsura în care include numai emisiile produse de instalațiile care fac parte din sistemul comunitar începând cu anul 2008, astfel încât exclude acele emisii aferente activităților care au fost incluse în sistemul comunitar începând cu anul 2008 (în versiunea modificată a anexei I la Directiva 2003/87/CE), în cazul în care aceste activități se desfășoară în instalații care fuseseră deja incluse în sistemul comunitar anterior anului 2008?

               9)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE în măsura în care include numai emisiile produse de instalațiile care fac parte din sistemul comunitar începând cu anul 2013, astfel încât exclude acele emisii aferente activităților care au fost incluse în sistemul comunitar începând cu anul 2013 (în versiunea modificată a anexei I la Directiva 2003/87/CE), în cazul în care aceste activități se desfășurau în instalații care fuseseră deja incluse în sistemul comunitar anterior anului 2013?

      (1)  Decizia Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 240, p. 27).

      (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2013 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

      (3)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, p. 1).


title: Cauza C-255/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 15 mai 2017 – Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 15 mai 2017 – Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA
   (Cauza C-255/17)
   (2017/C 283/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Bernhard Schloesser, Petra Noll

      Pârâtă: Société Air France SA

      Întrebarea preliminară

   Este competentă instanța de la locul de destinație finală să judece o cerere de despăgubiri întemeiată pe Regulamentul nr. 261/2004 (1) împotriva unui operator de transport aerian dacă, în baza unui contract încheiat cu operatorul de transport aerian, este vorba despre o legătură formată din două etape de zbor, care prevede o transbordare a pasagerului, iar în prima etapă de zbor se înregistrează o întârziere prelungită?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza F-97/09: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2009 — Taillard/Parlamentul European

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/81

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2009 — Taillard/Parlamentul European
   (Cauza F-97/09)
   2010/C 24/156
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Christine Taillard (Thionville, Franța) (reprezentanți: N. Camboine și C. Lelievre, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea deciziei prin care Parlamentul European a declarat inadmisibil un certificat medical care dovedea incapacitatea de muncă a reclamantei și a deciziei, adoptate în consecință, privind anularea zilelor de concediu. Pe de altă parte, repararea prejudiciului suferit de reclamantă

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă;

               —

               anularea deciziei din 15 ianuarie 2009 a Parlamentului European prin care a fost declarat inadmisibil un certificat medical care dovedea o incapacitate de muncă și a deciziei, adoptate în consecință, de anulare a zilelor de concediu și, în măsura în care este necesar, a deciziei de confirmare din 14 august 2009;

               —

               declararea faptului că Parlamentul European este responsabil pentru prejudiciul suferit de reclamantă și, prin urmare, acordarea reclamantei de daune interese în valoare de 12 000 de euro, sau a oricărei alte sume, chiar superioare, ce urmează să fie stabilită de Tribunal;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-483/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Mons (Belgia) la 10 noiembrie 2008 — Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge — SPF Finances

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Mons (Belgia) la 10 noiembrie 2008 — Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge — SPF Finances
   (Cauza C-483/08)
   (2009/C 19/27)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal de première instance de Mons
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

      Pârâtă: État belge — SPF Finances
   Întrebarea preliminară
   Articolul 10 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) se opune unei interpretări a dispozițiilor legale naționale și unei practici constând în stabilirea momentului de începere al acțiunii în restituirea taxei pe valoarea adăugată, pe baza căruia se calculează termenul de prescripție al acestei acțiuni, în ziua depunerii declarației privind taxa pe valoarea adăugată prin care persoana impozabilă solicită să beneficieze de deducere?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-326/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 6 iulie 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 6 iulie 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt
   (Cauza C-326/10)
   ()
   2010/C 274/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Întrebările preliminare

               1.

               O carcasă de pasăre poate fi încadrată la codul de produs 0207 12 90 9990 din nomenclatura de restituire (1) în cazul în care unul dintre măruntaiele prevăzute la codul respectiv este în continuare organic atașat la o parte a carcasei neprevăzută de codul de produs?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: în cadrul vămuirii efectuate pentru a stabili dacă produsele de export pot fi încadrate la codul de produs din nomenclatura de restituire indicat în declarația de export, trebuie acceptată și o anumită marjă de eroare, astfel încât constatarea unei anomalii izolate nu are efecte negative în ceea ce privește acordarea restituirii?

      (1)  JO L 338, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 30, p. 129.