title: Cauza C-102/11 P: Recurs introdus la 2 martie 2011 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-513/09, José Manuel Baena Grupo, S.A./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Herbert Neuman și Andoni Galdeano del Sel

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/14

         Recurs introdus la 2 martie 2011 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-513/09, José Manuel Baena Grupo, S.A./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Herbert Neuman și Andoni Galdeano del Sel
   (Cauza C-102/11 P)
   2011/C 130/25
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Celelalte părți în proces: José Manuel Baena Grupo, SA, Herbert Neuman și Andoni Galdeano del Sel

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               pronunțarea unei noi hotărâri cu privire la fondul cauzei, prin care să se respingă acțiunea formulată împotriva deciziei atacate, sau trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea reclamantei din procedura desfășurată în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Oficiul consideră că hotărârea atacată trebuie anulată în măsura în care Tribunalul a încălcat articolul 61 din RDMIC (1), pentru motivele prezentate mai jos în detaliu și care pot fi rezumate astfel:

               (a)

               Prin substituirea aprecierii faptelor efectuate de camera de recurs cu propria apreciere, deși nu a constatat „erori vădite de apreciere”, Tribunalul a depășit competențele conferite de articolul 61 din RDMIC în raport cu desenele și modelele comunitare. Tribunalul nu a exercitat un control jurisdicțional al legalității, ci a exercitat aceleași competențe pe care articolul 60 din RDMIC le rezervă camerelor de recurs.

               (b)

               Încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (c) din RDMIC coroborat cu articolul 6 din RDMIC:

                           (i)

                           Tribunalul a aplicat un criteriu eronat în examinarea problemei dacă modelele comparate produc o impresie globală diferită asupra utilizatorului avizat. Eroarea de drept constă în faptul că Tribunalul a analizat dacă similitudinile și diferențele ar fi „păstrate în memorie” de către utilizatorul avizat (a se vedea punctele 22 și 23 din hotărârea atacată). Totuși, comparația nu se poate baza pe amintirea utilizatorului. Având în vedere că este vorba despre desene și modele — iar nu despre mărci —, criteriul corect constă în a determina dacă similitudinile și diferențele existente între desene sau modele conduc la o impresie generală diferită atunci când utilizatorul avizat realizează o comparație directă între desene sau modele.

                           (ii)

                           Tribunalul a analizat numai percepția unei părți a publicului relevant și nu a furnizat niciun motiv în raport cu percepția utilizatorilor anumitor produse în cauză, și anume, „materialele imprimate, inclusiv materialele publicitare”.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).


title: Cauza T-49/14: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2014 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Comisia

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/46

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2014 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Comisia
   (Cauza T-49/14)
   2014/C 112/59
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks e.V. (Berlin, Germania) (reprezentanți: I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert și J. Saatkamp, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 14 noiembrie 2013 privind respingerea unei cereri de anulare a unei denumiri înregistrate în registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate prevăzut în Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului [Kołocz śląski/kołacz śląski (IGP)] [notificată cu numărul C(2013) 7626].

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe temeiul juridic eronat

                           —

                           Reclamanta susține că pârâta a săvârșit o eroare de drept, întrucât a întemeiat decizia atacată pe noua versiune a Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 (1), aplicabilă la momentul adoptării acesteia, în loc să o întemeieze pe Regulamentul (CE) nr. 510/2006 (2), aplicabil la momentul introducerii cererii. Astfel, pârâta a încălcat principiul tempus regit actum.

                           —

                           În continuare, reclamanta susține că, potrivit Regulamentului nr. 510/2006, cererea de anulare a înregistrării este admisibilă și întemeiată. În acest context, reclamanta arată, printre altele, că au existat două motive de anulare în sensul articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul nr. 510/2006 [denumirea în litigiu este o denumire generică, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 510/2006, și, respectiv, regiunea geografică Silezia a fost delimitată în mod eronat în caietul de sarcini] și că o interpretare și o aplicare diferite ale acestei dispoziții determină încălcarea drepturilor fundamentale ale operatorilor din sectorul panificației și al patiseriei din Republica Federală Germania.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului nr. 1151/2012

                           —

                           Reclamanta susține că cererea este admisibilă și întemeiată și în cazul în care ar fi examinată în raport cu Regulamentul nr. 1151/2012.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (JO L 93, p. 12, Ediție specială, 03/vol. 71, p. 114).


title: Cauza T-768/14: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2014 – ANKO/Comisia

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/35

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2014 – ANKO/Comisia
   (Cauza T-768/14)
   (2015/C 065/49)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că suma de 3 77  733,93 euro plătită de Comisie reclamantei pentru proiectul POCEMON corespunde unor cheltuieli eligibile și că, așadar, aceasta din urmă nu este obligată să o ramburseze ca fiind percepută în mod nejustificat și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune privește răspunderea Comisiei, în temeiul articolului 272 TFUE, în cadrul contractului nr. 216088 pentru executarea proiectului „Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases” (POCEMON). În special, reclamanta susține că, deși ea și-a îndeplinit obligațiile contractuale, Comisia a solicitat rambursarea sumelor plătite către ANKO întrucât acestea ar corespunde unor cheltuieli neeligibile, încălcând astfel contractul menționat, principiul bunei credințe, principiul interzicerii abuzului de drept și principiul proporționalității.
   Pentru acest motiv, reclamanta susține, în primul rând, că Comisia se întemeiază pe argumente total nefondate și, în orice caz, nedemonstrate, pentru a respinge ca neeligibile aproape toate cheltuielile efectuate de ANKO și de a solicita rambursarea sumei plătite către ANKO pentru proiectul POCEMON. În al doilea rând, reclamanta susține că, respingând 99,59 % din contribuția datorată întrucât, potrivit afirmației Comisiei, aceasta nu corespunde unor cheltuieli eligibile pe care reclamanta a trebuit să le efectueze pentru cerințele proiectului, Comisia încalcă principiul interzicerii abuzului de drept și principiul proporționalității.


title: Cauza F-87/13: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2013 — ZZ/Parlamentul

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/69

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2013 — ZZ/Parlamentul
   (Cauza F-87/13)
   2013/C 344/129
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: A. Salerno, B. Cortese, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Parlamentului European privind noua repartizare a drepturilor de acces la căsuța de poștă electronică a sindicatului SAFE

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               constatarea răspunderii Parlamentului European pentru existența unui prejudiciu moral și material suferit de reclamanți prin decizia atacată și acordarea unei indemnizații pentru repararea întregului prejudiciu;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-506/11 P: Recurs introdus la 30 septembrie 2011 de ThyssenKrupp AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/24

         Recurs introdus la 30 septembrie 2011 de ThyssenKrupp AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia
   (Cauza C-506/11 P)
   2011/C 347/34
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: ThyssenKrupp AG (reprezentanți: M. Klusmann și S. Thomas, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în tot a Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 iulie 2011, pronunțată în cauzele conexate T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 și T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs și alții/Comisia), în măsura în care prin aceasta se respinge acțiunea și în măsura în care privește recurenta;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea la un cuantum mai rezonabil a amenzii aplicate recurentei conform articolului 2 din decizia Comisiei Europene din 21 februarie 2007, care a făcut obiectul acțiunii;

               —

               cu titlu mai subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentului recurs, recurenta invocă în total șapte motive privind necompetența Comisiei, încălcarea normelor fundamentale de procedură, încălcarea Tratatului CE, respectiv a Tratatului FUE și a normelor juridice care trebuie aplicate pentru punerea în aplicare a acestor tratate, precum și abuzul de putere și încălcarea drepturilor fundamentale.
   În primul rând, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât ar fi confirmat competența Comisiei de a pune în aplicare procedura. În opinia recurentei, Tribunalul ar fi trebuit să anuleze decizia Comisiei ca urmare a inaplicabilității articolului 101 TFUE (ex-articolul 81 CE), din cauza lipsei de relevanță interstatală a încălcărilor locale imputate. Chiar și în cazul în care ar declara aplicabil articolul 101 TFUE, Tribunalul ar fi trebuit să țină cont de faptul că, în conformitate cu Comunicarea privind cooperarea, sistemul de competențe paralele întemeiat pe Regulamentul nr. 1/2003 (1) s-ar opune în orice caz competenței Comisiei. În sfârșit, Tribunalul nu ține cont de faptul că deschiderea ulterioară a procedurii de către Comisie ar reprezenta o încălcare a certitudinii și a legalității în materie de sancțiuni, protejate în calitate de principiu fundamental de drept.
   În al doilea rând, Tribunalul nu ar fi ținut cont de faptul că există o încălcare a principiului ne bis in idem, întrucât Comisia nu a luat în considerare deciziile de clemență în favoarea recurentei emise de autoritățile naționale de concurență înaintea deschiderii procedurii.
   În al treilea rând, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept prin faptul că a confirmat decizia Comisiei de a considera recurenta răspunzătoare în solidar cu filialele sale. Recurenta consideră că este incontestabil că nu a participat la încălcări. Imputarea comportamentului unui terț pentru motivul prezumției greșite a răspunderii unității economice ar fi contrară principiului general de drept penal al răspunderii personale, principiului in dubio pro reo și dreptului la un proces echitabil.
   În al patrulea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât confirmarea răspunderii în solidar a recurentei ar încălca principiul răspunderii personale. Cu titlu subsidiar, recurenta susține că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât ar fi confirmat decizia Comisiei, deși recurenta nu deține suficiente cote de capital în raporturile interne pentru a fi prezumată răspunzătoare și că, în această privință, hotărârea ar fi nemotivată.
   În al cincilea rând, recurenta susține că, în hotărârea sa, Tribunalul ar fi încălcat ampla obligație de control care îi revine potrivit legii, întrucât acesta ar fi controlat insuficient caracterul disproporționat al stabilirii cuantumului de bază, al multiplicatorului de descurajare și al aplicării de amenzi multiple pentru încălcări paralele, precum și lipsa aprecierii de către Comisie a cooperării recurentei, încălcând astfel dreptul fundamental la un proces echitabil și garanția protecției juridice aferente acestui drept. În orice caz, hotărârea ar fi nemotivată, în măsura în care ar confirma aplicarea de amenzi multiple, care se îndepărtează de la practica decizională a Comisiei.
   În al șaselea rând, în ceea ce privește stabilirea cuantumului de bază pentru încălcarea referitoare la Germania se invocă încălcarea principiului proporționalității și a principiului egalității de tratament, întrucât în stabilirea acestei sume s-a inclus cifra de afaceri rezultată din produse care nu fac obiectul încălcării, deși acestei stabiliri i s-ar opune motive imperative. În această privință, în raport cu Schindler, Tribunalul ar fi realizat o motivare diferențiată în mod întemeiat, însă, în mod nelegal, în raport cu recurenta nu a efectuat o astfel de distincție.
   În al șaptelea rând, se invocă stabilirea incorectă a cuantumului de bază și în ceea ce privește amenda corespunzătoare pieței olandeze, al cărei volum de piață a fost luat în considerare în totalitate, în pofida faptului că a fost puțin afectată de înțelegere.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza F-97/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iunie 2011 — Kerstens/Comisia

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/58

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iunie 2011 — Kerstens/Comisia
   (Cauza F-97/10) (1)

   2011/C 252/131
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011, p. 41.


title: Cauza T-538/13: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2013 — Verein Natura Havel și Vierhaus/Comisia

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/66

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2013 — Verein Natura Havel și Vierhaus/Comisia
   (Cauza T-538/13)
   2013/C 344/122
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Verein Natura Havel eV (Berlin, Germania) și H.-P. Vierhaus (Berlin) (reprezentant: O. Austilat, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziilor Comisiei Europene — Direcția Generală Mediu — din 24 iunie 2013 și — Secretariatul General — din 3 septembrie 2013, prin care se refuză accesul la scrisoarea de punere în întârziere a Comisiei din 30 mai 2013 în vederea introducerii procedurii în constatarea neîndeplinirii obligațiilor nr. 2013/4000 împotriva Republicii Federale Germania;

               —

               obligarea pârâtei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea dreptului reclamantelor de acces la informații
               Reclamantele afirmă mai întâi că deciziile atacate ale Comisiei ar încălca dreptul lor la informare care rezultă din articolul 15 alineatul (3) TFUE, din articolul 42 din Carta drepturilor fundamentale, din articolul 10 alineatul (1) din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și din articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1). Reclamantele afirmă că dispozițiile citate vizează să asigure transparența în cel mai înalt grad posibil și că se impune o interpretare strictă a excepțiilor. În plus, potrivit jurisprudenței, ar trebui instituite cerințe severe în privința probei unei atingeri importante aduse investigației. Deciziile atacate nu ar îndeplini această cerință.

               2.

               Al doilea motiv: examinarea eronată a dreptului de acces parțial
               Reclamantele susțin în plus că examinarea prin care Comisia ar refuza un acces numai parțial ar conține erori de drept. Considerațiile privind acest aspect invocate în decizii ar fi incorecte și ar încălca principiul proporționalității.

               3.

               Al treilea motiv: încălcarea obligației de motivare
               Deciziile atacate nu ar îndeplini cerințele impuse de obligația de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv: încălcarea articolului 10 alineatul (1) a doua teză din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale
               Reclamantele critică în plus încălcarea dreptului lor de a primi informații, fără ingerința autorităților publice, care ar rezulta din articolul 10 alineatul (1) a doua teză din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza C-409/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 aprilie 2015 – Consiliul Uniunii Europene/Comisia Europeană [Acțiune în anulare — Asistență macrofinanciară pentru țările terțe — Decizia Comisiei de retragere a unei propuneri de regulament-cadru — Articolul 13 alineatul (2) TUE și articolul 17 TUE — Articolul 293 TFUE — Principiul atribuirii de competențe — Principiul echilibrului instituțional — Principiul cooperării loiale — Articolul 296 TFUE — Obligația de motivare]

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 aprilie 2015 – Consiliul Uniunii Europene/Comisia Europeană
   (Cauza C-409/13) (1)

   ([Acțiune în anulare - Asistență macrofinanciară pentru țările terțe - Decizia Comisiei de retragere a unei propuneri de regulament-cadru - Articolul 13 alineatul (2) TUE și articolul 17 TUE - Articolul 293 TFUE - Principiul atribuirii de competențe - Principiul echilibrului instituțional - Principiul cooperării loiale - Articolul 296 TFUE - Obligația de motivare])
   (2015/C 198/05)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Maganza, A. de Gregorio Merino și I. Gurov, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți:B. Smulders, P. Van Nuffel și M. Clausen, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil și J. Škeřic, agenți), Republica Federală Germania (reprezentant: T. Henze, agent), Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și N. Rouam, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman, B. Koopman și J. Langer, agenți), Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent), Republica Finlanda (reprezentant: H. Leppo, agent), Regatul Suediei (reprezentanți: U. Persson și A. Falk, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: V. Kaye, agent, asistat de R. Palmer, barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Cehă, Republica Federală Germania, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Italiană, Regatul Țărilor de Jos, Republica Slovacă, Republica Finlanda, Regatul Suediei, precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-351/10: Hotărârea Curﾛii (Camera a patra) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Zollamt Linz Wels/Laki DOOEL [Codul vamal comunitar — Regulamentul de aplicare a Codului vamal — Articolul 555 alineatul (1) litera (c) și articolul 558 alineatul (1) — Vehicul intrat pe teritoriul vamal sub regimul de admitere temporară cu scutire totală de taxe la import — Vehicul utilizat pentru traficul intern — Utilizare neautorizată — Nașterea datoriei vamale — Autoritățile naționale competente să perceapă taxele vamale]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Zollamt Linz Wels/Laki DOOEL
   (Cauza C-351/10) (1)

   (Codul vamal comunitar - Regulamentul de aplicare a Codului vamal - Articolul 555 alineatul (1) litera (c) și articolul 558 alineatul (1) - Vehicul intrat pe teritoriul vamal sub regimul de admitere temporară cu scutire totală de taxe la import - Vehicul utilizat pentru traficul intern - Utilizare neautorizată - Nașterea datoriei vamale - Autoritățile naționale competente să perceapă taxele vamale)
   2011/C 226/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Zollamt Linz Wels

      Pârâtă: Laki DOOEL

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 204 alineatul (1) litera (a) și a articolului 215 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58), a articolului 555 alineatul (1) litera (c) și a articolului 558 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3), precum și a articolului 61 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Transport rutier de mărfuri în Uniunea Europeană — Utilizarea unui vehicul neautorizat în statul membru către care sunt transportate mărfurile — Locul nașterii datoriei vamale — Competență a statului membru de origine sau a statului membru de destinație

      Dispozitivul

   Articolul 555 alineatul (1) și articolul 558 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din 4 mai 2001, trebuie interpretate în sensul că utilizarea neautorizată a unui vehicul importat în Uniunea Europeană sub regimul de scutire totală de taxe vamale și utilizat în traficul intern trebuie considerată ca având loc în momentul trecerii frontierei statului membru în care vehiculul circulă cu încălcarea dispozițiilor naționale în domeniul transportului, adică în lipsa autorizației de a descărca acordate de statul membru de descărcare, autoritățile acestui stat fiind competente să perceapă respectivele taxe.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-87/11 P: Recurs introdus la 25 februarie 2011 de Fidelio KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-286/08 — Fidelio KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/10

         Recurs introdus la 25 februarie 2011 de Fidelio KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-286/08 — Fidelio KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-87/11 P)
   2011/C 152/19
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Fidelio KG (reprezentant: M. Gail, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-286/08;

               —

               admiterea concluziilor formulate în primă instanță:

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a statuat în mod eronat că motivul absolut de refuz prevăzut la articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 se opune înregistrării semnului „Hallux” pentru „articole ortopedice” și pentru „articole de încălțăminte”. Este de neînțeles de ce, contrar susținerilor recurentei, Tribunalul a împărtășit argumentația formulată de OAPI și a considerat că „hallux”, termenul latin pentru degetul mare de la picior, ar fi abrevierea curentă a „hallux valgus”, o boală a degetului mare de la picior. Această abordare a Tribunalului nu ar respecta semnificația principiului examinării din oficiu și, în plus, ar încalca obligația de motivare.
   Mai mult, Tribunalul ar fi determinat în mod greșit produsele și categoriile de produse. Întrucât noțiunea „articole ortopedice” este foarte largă și este suficient ca un motiv absolut de refuz să fie aplicabil pentru o parte a produselor, OAPI a avut posibilitatea să aibă în mod arbitrar în vedere multe tipuri de produse pentru a refuza înregistrarea unui anumit tip de produse. Tribunalul nu ar fi luat în considerare acest lucru.
   În ceea ce privește articolele de încălțăminte, Tribunalul ar fi statuat în mod eronat că ar exista o categorie de „articole de încălțăminte confortabile”. În realitate, nu ar exista totuși nicio diferență între articolele de încălțăminte în general și așa-zisele articolele de încălțăminte confortabile.
   În plus, la momentul determinării publicului interesat de „articole ortopedice” și de „articole de încălțăminte”, Tribunalul s-ar fi lăsat condus de considerații irelevante. În opinia recurentei, trebuie să se aibă în vedere consumatorul mediu. Totuși, un consumator mediu nu ar avea nici cunoștințe de limba latină, și nici nu ar fi familiarizat cu boala hallux valgus. Marca „Hallux” nu ar putea fi, așadar, considerată descriptivă.
   În sfârșit, Tribunalul ar fi încălcat de asemenea articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, întrucât nu ar fi examinat semnul „Hallux” în raport cu această dispoziție.


title: Cauza F-83/09: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2009 — Kalmár/Europol

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/80

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2009 — Kalmár/Europol
   (Cauza F-83/09)
   2010/C 24/152
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Andreas Kalmár (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: D. Coppens, avocat)

      Pârât: Europol

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor Europol din 4 și din 24 februarie 2009 privind concedierea reclamantului începând cu data de 4 mai 2009 și, respectiv, suspendarea acestuia. În plus, o cerere de reîncadrarea a reclamantului și de reparare a prejudiciului material și moral suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor inițiale ale Europol din 4 și din 24 februarie 2009, precum și a deciziei adoptate în urma reclamației, din 8 iulie 2009, și obligarea Europol să îi permită domnului Kalmár să își reia activitatea;

               —

               obligarea Europol la plata salariului începând de la data la care s-a pus capăt în mod nelegal contractului și până la data la care contractul va înceta în mod legal;

               —

               obligarea Europol la plata sumei de 25 000 de euro cu titlu de prejudiciu moral;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-194/09: Hotărârea Tribunalului din 8 februarie 2011 — Lan Airlines/OAPI — Air Nostrum (LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM) [Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM — Mărcile comunitare verbale și figurative anterioare LAN — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa de similitudine între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]]

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/16

         Hotărârea Tribunalului din 8 februarie 2011 — Lan Airlines/OAPI — Air Nostrum (LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM)
   (Cauza T-194/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM - Mărcile comunitare verbale și figurative anterioare LAN - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa de similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 89/36
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Lan Airlines, SA (Renca, Chile) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA (Manises, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 februarie 2009 (cauza R 107/2008-4) privind o procedură de opoziție între Lan Airlines, SA și Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Lan Airlines, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza T-251/17: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Robert Bosch/EUIPO (Simply. Connected.)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/44

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Robert Bosch/EUIPO (Simply. Connected.)
   (Cauza T-251/17)
   (2017/C 195/59)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Robert Bosch GmbH (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: S. Völker și M. Pemsel, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Simply. Connected” – cererea de înregistrare nr. 14 814 057

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 martie 2017 pronunţată în cauza R 948/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 64 din Regulamentul nr. 207/2009, coroborat cu articolul 263 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-477/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer/Hans Angerer (Trimitere preliminară — Directiva 2005/36/CE — Articolul 10 — Recunoașterea calificărilor profesionale — Accesul la profesia de arhitect — Titluri de calificare care nu figurează în anexa V punctul 5.7.1. — Noțiunile „motiv special și excepțional” și „arhitect”)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer/Hans Angerer
   (Cauza C-477/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2005/36/CE - Articolul 10 - Recunoașterea calificărilor profesionale - Accesul la profesia de arhitect - Titluri de calificare care nu figurează în anexa V punctul 5.7.1. - Noțiunile „motiv special și excepțional” și „arhitect”))
   (2015/C 198/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer

      Pârât: Hans Angerer

      cu participarea: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Landesanwaltschaft Bayern als Vertreter des öffentlichen Interesses

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 10 litera (c) din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 279/2009 al Comisiei din 6 aprilie 2009, trebuie interpretat în sensul că solicitantul, care dorește să beneficieze de sistemul general de recunoaștere a titlurilor de formare profesională prevăzut în capitolul I din titlul III din această directivă, trebuie să demonstreze, pe lângă faptul că deține un titlu de formare profesională care nu figurează la punctul 5.7.1 din anexa V la directiva menționată, și existența unui „motiv special și excepțional”.

               2)

               Articolul 10 litera (c) din Directiva 2005/36, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 279/2009, trebuie interpretat în sensul că noțiunea „motiv special și excepțional”, în sensul acestei dispoziții, se referă la împrejurările pentru care solicitantul nu deține un titlu care figurează la punctul 5.7.1 din anexa V la această directivă, știut fiind că respectivul solicitant nu se poate prevala de faptul că are calificări profesionale care îi deschid, în statul său membru de origine, accesul la o altă profesie decât cea pe care o dorește în statul membru gazdă.

               3)

               Articolul 10 litera (c) din Directiva 2005/36, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 279/2009, trebuie interpretat în sensul că noțiunea „arhitect”, menționată la această dispoziție, trebuie definită având în vedere legislația statului membru gazdă și, prin urmare, că nu impune în mod necesar ca solicitantul să aibă o formare și o experiență care se întind nu numai la activități tehnice de planificare, de supraveghere și de punere în aplicare, ci și la activități care intră în domeniul concepției artistice și economice a construcțiilor, de urbanism sau de conservare a monumentelor.

      (1)  JO C 344, 19.10.2013.


title: Cauza T-641/14: Acțiune introdusă la 28 august 2014 – Dellmeier/OAPI – Dell (LEXDELL)

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/18

         Acțiune introdusă la 28 august 2014 – Dellmeier/OAPI – Dell (LEXDELL)
   (Cauza T-641/14)
   2014/C 380/24
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alexandra Dellmeier (München, Germania) (reprezentant: J. Khöber, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dell, Inc. (Round Rock, USA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei R 0966/2013-2 pronunțată la 4 iunie 2014 de Camera a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în ceea ce privește procedura de opoziție B 1  698 2892 introdusă împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 008114779 „LEXDELL” și respingerea opoziției în integralitate;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața Tribunalului;

               —

               stabilirea unei date pentru o ședință în eventualitatea în care Tribunalul nu se poate pronunța fără o astfel de ședință.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală comunitară „LEXDELL” pentru produse și servicii din clasele 16, 25, 41 și 45 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 1 14  779.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară figurativă care conține elementul verbal „DELL” înregistrat cu nr. 6 4 20  641.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-367/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 14 iulie 2015 – Stowarzyszenie „Oławska Telewizja Kablowa” w Oławie/Stowarzyszenie Filmowców Polskich w Warszawie

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 14 iulie 2015 – Stowarzyszenie „Oławska Telewizja Kablowa” w Oławie/Stowarzyszenie Filmowców Polskich w Warszawie
   (Cauza C-367/15)
   (2016/C 007/13)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Stowarzyszenie „Oławska Telewizja Kablowa” w Oławie

      Intimată: Stowarzyszenie Filmowców Polskich w Warszawie

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 13 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală […] (1) poate fi interpretat în sensul că titularul drepturilor patrimoniale de autor cărora li s-a adus atingere are posibilitatea să solicite repararea prejudiciului care i-a fost cauzat pe baza principiilor generale în materie sau, fără a fi necesar să se demonstreze prejudiciul și legătura de cauzalitate dintre fapta aflată la originea atingerii aduse dreptului de autor și prejudiciul suferit, să solicite plata unei sume corespunzătoare valorii duble ori, în cazul unei atingeri aduse în mod culpabil dreptului de autor, valorii triple a remunerației adecvate, în condițiile în care articolul 13 din Directiva 2004/48 prevede că instanța stabilește daunele-interese luând în considerare aspectele menționate la articolul 13 alineatul (1) litera (a) și, numai cu titlu alternativ, aceasta poate hotărî, dacă este cazul, să stabilească o valoare forfetară pentru daunele-interese pe baza elementelor menționate la articolul 13 alineatul (1) litera (b) din directivă?

               2)

               Este posibil, în temeiul articolului 13 din directivă, să se acorde, la cererea părții interesate, daune-interese forfetare al căror cuantum este stabilit în prealabil și constituie dublul sau triplul remunerației adecvate, având în vedere că considerentul (26) din preambul precizează că scopul directivei nu este acela de a introduce daune-interese punitive?

      (1)  JO L 2004 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56.


title: Cauza T-466/14: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Spania/Comisia [„Uniunea vamală — Import de produse derivate din ton originare din El Salvador — Recuperare ulterioară a taxelor la import — Cerere de nerecuperare a taxelor la import — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 236 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Dreptul la bună administrare în cadrul articolului 872a din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Eroare a autorităților competente care nu poate fi detectată în mod rezonabil”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/24

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Spania/Comisia
   (Cauza T-466/14) (1)

   ([„Uniunea vamală - Import de produse derivate din ton originare din El Salvador - Recuperare ulterioară a taxelor la import - Cerere de nerecuperare a taxelor la import - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 236 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Dreptul la bună administrare în cadrul articolului 872a din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Eroare a autorităților competente care nu poate fi detectată în mod rezonabil”])
   (2017/C 038/32)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial A. Rubio González, ulterior V. Ester Casas, abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Arenas, A. Caeiros și B.-R. Killmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei C(2014) 2363 final a Comisiei din 14 aprilie 2014, prin care se constată că, într-un caz special, remiterea taxelor la import este justificată pentru un anumit cuantum, însă nu este justificată pentru un alt cuantum (REM 02/2013), în măsura în care în aceasta se concluzionează că remiterea taxelor la import în cuantum de 14 417 193,41 euro nu este justificată.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-664/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā apgabaltiesa (Letonia) la 13 decembrie 2013 — VAS „Ceļu satiksmes drošības direkcija” , Latvijas Republikas Satiksmes ministrija

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā apgabaltiesa (Letonia) la 13 decembrie 2013 — VAS „Ceļu satiksmes drošības direkcija”, Latvijas Republikas Satiksmes ministrija
      (Cauza C-664/13)
      (2014/C 71/15)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā apgabaltiesa

         Părțile din procedura principală

         Recurente: VAS „Ceļu satiksmes drošības direkcija”, Latvijas Republikas Satiksmes ministrija

         Intimat: K. Nīmanis

         Întrebarea preliminară

      Articolul 12 din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 (1) privind permisele de conducere coroborat cu prima teză a considerentului (2) al aceleiași directive, trebuie interpretat în sensul că se opune legislației naționale prin care se stabilește că singurul mijloc de a dovedi faptul că o persoană are reședința obișnuită în statul respectiv (Letonia) este domiciliul declarat al acestei persoane? Prin „domiciliu declarat” se înțelege obligația unei persoane, în conformitate cu legislația națională, de a se înscrie într-un registru național, cu scopul de a notifica accesibilitatea sa, la adresa declarată, în vederea raporturilor sale juridice cu statul și cu administrația locală?

         (1)  JO L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216.


title: Cauza C-676/15 P: Recurs introdus la 15 decembrie 2015 de The Tea Board împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 2 octombrie 2015 în cauza T-627/13, The Tea Board/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/16

         Recurs introdus la 15 decembrie 2015 de The Tea Board împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 2 octombrie 2015 în cauza T-627/13, The Tea Board/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-676/15 P)
   (2016/C 106/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Tea Board (reprezentanți: M. C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Delta Lingerie

      Concluziile

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 2 octombrie 2015 în cauza T-627/13, în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea cu privire la următoarele servicii din clasele 35 și 38 acoperite de marca a cărei înregistrare a fost solicitată:

                  Servicii de consultanță de afaceri pentru crearea și exploatarea de puncte de vânzare cu amănuntul și de grupuri comerciale pentru vânzare cu amănuntul și publicitate; servicii de promoție de vânzări (pentru terți), publicitate, gestionarea afacerilor comerciale, administrare comercială, publicitate online prin intermediul unei rețele informatice, distribuția de materiale publicitare (foi volante, prospecte, ziare gratuite, eșantioane), servicii de abonament la ziare pentru terți; informaţii sau solicitări de informaţii în domeniul afacerilor; organizare de evenimente, de expoziții în scopuri comerciale sau de publicitate, departament de publicitate, închiriere de spații publicitare, publicitate radiofonică și televizată, susținere financiară acordată domeniului publicitar. (clasa 35)

                  Telecomunicaţii, transmisie de mesaje și de imagini asistată de calculator, servicii de teledifuzare interactivă referitoare la prezentarea de produse, comunicare prin terminale de calculator, comunicare (transmisie) prin reţeaua informatică mondială, deschis și închis. (clasa 38)

               —

               dacă este necesar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul recursului se solicită anularea în parte a Hotărârii Tribunalului din 2 octombrie 2015 în cauza T-627/13, în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea cu privire la serviciile din clasele 35 și 38 acoperite de marca contestată.

               2.

               Recursul este întemeiat pe două motive: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC (1) și încălcarea articolului 8 alineatul (5) din RMC.

               3.

               Recurenta consideră că, funcția esențială a unei mărci comunitare colective în sensul articolului 66 alineatul (2) din RMC, compusă dintr-o indicație care servește la desemnarea provenienței geografice a produselor vizate, nu este aceea de a servi ca indicație a originii comerciale, ci doar de a garanta originea colectivă a produselor sau a serviciilor oferite și vândute sub marca respectivă, mai precis faptul că produsele provin de la o întreprindere care se află în regiunea geografică adoptată ca marcă comunitară colectivă și care are dreptul de a utiliza marca comunitară colectivă.

               4.

               În consecință, în opinia recurentei, este necesar să se concluzioneze că, în cadrul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC, proveniența geografică trebuie luată în considerare ca un factor relevant în aprecierea similitudinii produselor și/sau a serviciilor în cauză și/sau în efectuarea unei aprecieri globale a riscului de confuzie.

               5.

               Prin urmare, atunci când se compară produse și/sau servicii ale unei mărci comunitare colective anterioare în sensul articolului 66 alineatul (2) din RMC, compusă dintr-o indicație geografică, cu cele ale unei mărci comunitare individuale, în opinia recurentei nu este determinant aspectul dacă produsele și serviciile în discuție sunt similare în ceea ce privește natura, scopul, utilizatorii finali și/sau canalele de distribuție ale acestora. Trebuie mai degrabă să se stabilească dacă produsele și/sau serviciile în cauză pot avea aceeași proveniență geografică.

               6.

               Interpretarea dată de recurentă articolului 66 alineatul (2) RMC rezultă din:

                           1)

                           logica internă a Regulamentului nr. 207/2009, în special din faptul că:

                                       i.

                                       articolul 66 alineatul (2) din RMC constituie o excepție în cadrul Regulamentului nr. 207/2009 întrucât, potrivit articolului 7 alineatul (1) litera (c) din RMC, se respinge înregistrarea mărcilor care sunt compuse exclusiv din semne sau indicații ce pot să servească, în comerț, pentru a desemna proveniența geografică a produsului sau a prestării serviciului;

                                       ii.

                                       conform articolului 67 alineatul (2) din RMC, regulamentul de utilizare a unei mărci comunitare colective compuse dintr-o indicație geografică trebuie să autorizeze orice persoană ale cărei produse sau servicii provin din zona geografică respectivă să devină membră a asociației care este titular al mărcii și, în consecință, o marcă comunitară colectivă compusă dintr-o indicație geografică nu poate niciodată să deosebească produsele sau serviciile membrilor asociației care este titular al mărcii de cele ale altor întreprinderi;

                           2)

                           o interpretare a acestei prevederi în lumina Regulamentului nr. 1151/2012 (2) și a Acordului TRIPS, potrivit căreia indicațiile geografice ar trebui să se bucure de un nivel de protecție ridicat, iar prezentările unui produs care indică sau sugerează că produsul respectiv provine dintr-o altă zonă geografică decât adevăratul loc de origine, astfel încât creează publicului o impresie greșită cu privire la proveniența geografică a produsului, ar trebui interzise.

               7.

               În opinia recurentei, calitățile stabilite de Tribunal în legătură cu DARJEELING pot fi transpuse, de asemenea, asupra unor servicii cum ar fi consultanța de afaceri sau serviciile de telecomunicații și pot accentua atractivitatea mărcii contestate în această privință. În continuare, recurenta arată că Tribunalul nu a prezentat în hotărârea sa niciun motiv întemeiat care să justifice de ce calitățile asociate mărcii DARJEELING nu pot fi transpuse asupra unor servicii care fac parte din clasele 35 și 38, fapt care constituie, în sine, o eroare de drept.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1).


title: Cauza C-97/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 februarie 2015 – Sprengen/Pakweg Douane BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 februarie 2015 – Sprengen/Pakweg Douane BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-97/15)
   (2015/C 171/19)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Sprengen/Pakweg Douane BV

      Cealaltă parte din procedură: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Nota 5 (C) ultimul paragraf la capitolul 84 din NC – dacă este cazul, luând în considerare anexele A și B la Acordul privind comerțul cu produse ale tehnologiei informației – trebuie interpretată în sensul că aparate precum screenplays descrise în prezenta hotărâre trebuie clasificate ca „unități de memorie pe harddisk” la subpoziția 8471 70 50 din NC, deși acestea prezintă caracteristici și proprietăți care le permit să reproducă pe un aparat TV sau pe un monitor TV fișiere multimedia stocate pe discurile dure, după convertirea fișierelor în semnale analogice?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, poziția 8521 din NC trebuie interpretată în acest caz în sensul că aparate precum screenplays trebuie clasificate la această poziție chiar și atunci când funcția de reproducere videofonică nu reprezintă unica lor funcție, ci funcția principală a acestora?


title: Cauza C-161/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Italia) – Idrodinamica Spurgo Velox și alții/Acquedotto Pugliese SpA (Achiziții publice — Sectorul apei — Directiva 92/13/CEE — Proceduri eficiente și rapide privind căile de atac — Termene de introducere a acțiunii — Data de la care încep să curgă aceste termene)

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Italia) – Idrodinamica Spurgo Velox și alții/Acquedotto Pugliese SpA
   (Cauza C-161/13) (1)

   ((Achiziții publice - Sectorul apei - Directiva 92/13/CEE - Proceduri eficiente și rapide privind căile de atac - Termene de introducere a acțiunii - Data de la care încep să curgă aceste termene))
   2014/C 202/10
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Idrodinamica Spurgo Velox srl, Giovanni Putignano e figli srl, Cogeir srl, Splendor Sud srl, Sceap srl.

      Pârâtă: Acquedotto Pugliese SpA

      cu participarea: Tundo srl, Giovanni XXIII Soc. coop. arl

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Interpretarea articolelor, 2a, 2c și 2f din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 76, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 43). – Termen de introducere a acțiunii – Momentul începerii curgerii – Reglementare națională care prevede că termenul de introducere a acțiunii curge începând de la data la care reclamantului i-a fost notificată decizia de atribuire definitivă a contractului de achiziții – Reclamant care a luat cunoștință de existența unei încălcări a dispozițiilor în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice după notificarea menționată

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatele (1) și (3), precum și articolul 2a alineatul (2) ultimul paragraf din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, trebuie interpretate în sensul că termenul pentru introducerea unei acțiuni în anulare împotriva deciziei de atribuire a unui contract trebuie să înceapă să curgă din nou în cazul în care a intervenit o nouă decizie a entității contractante, adoptată ulterior acestei decizii de atribuire, dar înainte de semnarea contractului și susceptibilă să afecteze legalitatea deciziei de atribuire menționate. Acest termen începe să curgă de la comunicarea către ofertanți a deciziei ulterioare sau, în lipsa acesteia, din momentul în care aceștia din urmă au luat cunoștință de această decizie.
   În cazul în care un ofertant ia cunoștință, după expirarea termenului de introducere a acțiunii prevăzut de reglementarea națională, de o neregularitate pretins săvârșită înaintea deciziei de atribuire a unui contract, un drept la introducerea unei acțiuni împotriva acestei decizii îi este asigurat numai în acest termen, cu excepția cazului în care o dispoziție expresă a dreptului național garantează un astfel de drept în conformitate cu dreptul Uniunii.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza T-188/11: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2011 — Chiboub/Consiliul

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/38

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2011 — Chiboub/Consiliul
   (Cauza T-188/11)
   2011/C 145/64
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub (Abu Dabi, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: G. Perrot, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011, în măsura în care îi cauzează prejudicii domnului CHIBOUB;

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2011/79/PESC din 4 februarie 2011, adoptată în baza Deciziei 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011, în măsura în care îi cauzează prejudicii domnului CHIBOUB;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 101/2011 din 4 februarie 2011, adoptat în baza Deciziei 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011, în măsura în care îi cauzează prejudicii domnului CHIBOUB;

               —

               în consecință, obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă 3 motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o încălcare a drepturilor fundamentale și în special a dreptului la apărare, întrucât Decizia 2011/72/PESC impune sancțiuni și cauzează un prejudiciu considerabil reclamantului fără ca acesta să fi fost ascultat în prealabil și fără să fi avut posibilitatea ulterior să își susțină în mod util punctul de vedere.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare, a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă și a prezumției de nevinovăție, întrucât reclamantul a fost inclus pe lista în litigiu fără ascultare prealabilă și fără indicarea motivelor de fapt și de drept care au justificat-o.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, întrucât reclamantul nu poate fi acuzat de deturnare de fonduri în vederea spălării de bani, din moment ce aceste fonduri provin de la FIFA, care l-a plătit pe reclamant între 2006 și 2010 în cadrul mai multor contracte.


title: Cauza T-181/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 aprilie 2008 — Eurocopter/OAPI (STEADYCONTROL) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale STEADYCONTROL — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/20

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 aprilie 2008 — Eurocopter/OAPI (STEADYCONTROL)
   (Cauza T-181/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale STEADYCONTROL - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 116/35)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Eurocopter SAS (Marignane, Franța) (reprezentanți: inițial E. Soler Borda, ulterior R. Zeineh, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 martie 2007 (cauza R 8/2006-4) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale STEADYCONTROL ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă societatea Eurocopter SAS la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza F-61/12: Acțiune introdusă la 11 iunie 2012 — ZZ și ZZ/Comisia

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/38

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2012 — ZZ și ZZ/Comisia
   (Cauza F-61/12)
   2012/C 227/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: ZZ și ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea propunerilor de transfer al drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comisiei, în temeiul calculului care ia în considerare noile DGA care au intrat în vigoare ulterior cererilor de transfer ale reclamanților.

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziilor de respingere a reclamațiilor formulate de reclamanți prin care se solicită aplicarea DGA și a ratelor actuariale aflate în vigoare la momentul solicitării acestora de transfer al drepturilor lor de pensie;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziilor de calculare a sporului drepturilor de pensie ale reclamanților dobândite anterior intrării acestora în serviciul Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-206/10: Ordonanța Tribunalului din 12 iunie 2012 — Vesteda Groep/Comisia ( „Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate de Țările de Jos în favoarea societăților pentru locuințe sociale — Ajutoare existente — Decizie prin care se acceptă angajamentele asumate de statul membru — Acțiune în anulare — Calitate procesuală activă — Inadmisibilitate” )

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/20

         Ordonanța Tribunalului din 12 iunie 2012 — Vesteda Groep/Comisia
   (Cauza T-206/10) (1)

   (Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate de Țările de Jos în favoarea societăților pentru locuințe sociale - Ajutoare existente - Decizie prin care se acceptă angajamentele asumate de statul membru - Acțiune în anulare - Calitate procesuală activă - Inadmisibilitate)
   2012/C 227/31
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Vesteda Groep BV (Maastricht, Țările de Jos) (reprezentanți: G. van der Wal și T. Boesman, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, S. Noë și S. Thomas, agenți, asistați de H. Gilliams, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 9963 final a Comisiei din 15 decembrie 2009 referitoare la ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 — Țările de Jos — Ajutor existent și ajutor specific pentru proiecte, în favoarea societăților pentru locuințe sociale

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Vesteda Groep BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-624/11: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2011 — Yueqing Onesto Electric/OAPI — Ensto (ONESTO)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/38

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2011 — Yueqing Onesto Electric/OAPI — Ensto (ONESTO)
   (Cauza T-624/11)
   2012/C 32/76
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Yueqing Onesto Electric Co. Ltd (Zhejiang, China) (reprezentant: B. Piepenbrink, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ensto Oy (Porvoo, Finlanda)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 septembrie 2011 în cauza R 2535/2010-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ONESTO” pentru produse încadrate în clasa 9 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. W00909305

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă „ENSTO”, înregistrată ca marcă comunitară sub nr. 1980242, pentru produse încadrate în clasele 7, 9 și 11; marca verbală „ENSTO”, înregistrată ca marcă comunitară sub nr. 40600, pentru produse încadrate în clasele 7, 9, 11 și 16; marca verbală „ENSTO”, înregistrată ca marcă finlandeză sub nr. 218071, pentru produse încadrate în clasele 7, 9 și 11

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției în întregime

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei contestate și respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a constatat în mod eronat că există un risc de confuzie între marca anterioară și marca comunitară solicitată.


title: Cauza T-122/17: Acțiune introdusă la 22 februarie 2017 – Devin/EUIPO – Haskovo (DEVIN)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/47

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2017 – Devin/EUIPO – Haskovo (DEVIN)
   (Cauza T-122/17)
   (2017/C 121/67)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Devin AD (Devin, Bulgaria) (reprezentant: B. Van Asbroeck, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura în fața camerei de recurs: Haskovo Camera de comerț și industrie (Haskovo, Bulgaria)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: Reclamanta

      Marca în litigiu în cauză: Marca Uniunii Europene verbală „DEVIN” – Marca Uniunii Europene nr. 9 408 865

      Procedura în fața EUIPO: Procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2016 în cauza R 579/2016-2

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea deciziei pronunțate la 29 ianuarie 2016 de către divizia de anulare în cauza nr. 9 559;

               —

               respingerea în întregime sau cel puțin în parte a cererii de declarare a nulității formulate de reclamantă împotriva mărcii Uniunii Europene „DEVIN” nr. 9408865 pentru toate produsele din clasa 32;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motive invocate

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               în măsura în care camera de recurs nu a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (c), încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-201/08: Acțiune introdusă la 26 mai 2008 — Market Watch/OAPI — Ares Trading (SEROSLIM)

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/27

         Acțiune introdusă la 26 mai 2008 — Market Watch/OAPI — Ares Trading (SEROSLIM)
   (Cauza T-201/08)
   (2008/C 197/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamas) (reprezentant: J. E. Korab, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ares Trading, SA (Aubonne, Elveția)
   Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii introduse de reclamantă,

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 martie 2008 în cauza R 0805/2007-2 și respingerea acțiunii introduse de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs prin care se solicita declararea nulității mărcii comunitare în cauză și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SEROSLIM” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 35 — cererea nr. 4 113 321

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „SEROSTIM” pentru produse din clasa 5 — marca comunitară 2 405 694

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele din clasa 5 și pentru „săpunuri, loțiuni capilare și paste de dinți” din clasa 3.

      Decizia camerei de recurs: respinge acțiunea

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care aspectul cel mai important în aprecierea existenței oricărui risc de confuzie este impresia generală creată publicului în cauză de cele două mărci în discuție. Mai mult, existența riscului de confuzie care ar fi relevant din punctul de vedere al dreptului mărcilor depinde, în acest context, de un mare număr de împrejurări, inclusiv dar fără a se limita la recunoașterea mărcii în cauză, asocierile pe care semnul utilizat sau înregistrat pare să le poată determina, precum și gradul de asemănare între marcă și semn sau între produsele și serviciile identificate.


title: Cauza C-124/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 12 martie 2015 – Salutas Pharma GmbH/Hauptzollamt Hannover

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 12 martie 2015 – Salutas Pharma GmbH/Hauptzollamt Hannover
   (Cauza C-124/15)
   (2015/C 178/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Salutas Pharma GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hannover

      Întrebarea preliminară

   Nomenclatura combinată din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1777/2001 al Comisiei din 7 septembrie 2001 (2), trebuie interpretată în sensul că tabletele efervescente, cu un conținut de calciu de 500 mg pe tabletă, utilizate în prevenirea și tratarea deficitului de calciu sau asociate tratamentelor speciale de prevenire și de tratare a osteoporozei pentru care, conform etichetei, doza zilnică maximă recomandată pentru adulți este de 3 tablete (= 1  500 mg) trebuie clasificate la subpoziția 3004 90 00?

      (1)  JO L 256, p. 1.

      (2)  JO L 240, p. 4.


title: Cauza T-467/15: Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Drex Technologies/Consiliul

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/34

         Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Drex Technologies/Consiliul
   (Cauza T-467/15)
   (2015/C 337/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Drex Technologies SA (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârâtă: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantei drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei (PESC) 2015/837 din 28 mai 2015 și a actelor ulterioare de punere în aplicare a acestei decizii, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, p.13.


title: Cauza T-84/10: Acțiune introdusă la 22 februarie 2010 — Regione Puglia/Comisia

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/58

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2010 — Regione Puglia/Comisia
   (Cauza T-84/10)
   2010/C 113/89
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Regione Puglia (Bari, Italia) (reprezentanți: F. Brunelli și A. Aloia, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor și a onorariilor, pe lângă rambursarea forfetară a cheltuielilor de judecată generale.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiunea are ca obiectiv anularea Deciziei Comisiei Europene nr. C(2009) 10350 din 22 decembrie 2009 privind desființarea unei părți din participarea Fondului european de dezvoltare regională (FEDR) destinată programului operațional POR Puglia aferent Obiectivului 1 (2000-2006), cu menținerea numai a drepturilor prevăzute la articolul 4.
   Această măsură este solicitată în temeiul anumitor obiecții prin care Regione Puglia pune în discuție corectitudinea și temeinicia motivelor invocate de Comisie împotriva acestei regiuni, precum și caracterul ilegal și eronat al metodelor folosite de Comisie pentru evaluarea rezultatelor auditurilor realizate în 2007 și în 2009.
   În special, Regione Puglia susține că decizia a fost adoptată în temeiul următoarelor împrejurări:

               —

               verificările efectuate de inspectorii comunitari și aflate la baza deciziei nu au fost realizate în mod corespunzător și detaliat;

               —

               rezultatele la care aceștia au ajuns, pentru fiecare axă și pentru fiecare măsură, precum și pentru toate verificările efectuate, nu au fost confirmate sau susținute de documentele examinate și depuse și, în orice caz, s-a ajuns la acestea fără a se recurge la evaluarea necesară a reglementării sectoriale;

               —

               în orice caz, din punctul de vedere al metodologiei, evaluările efectuate nu sunt de natură să confirme și să susțină concluziile finale ale Comisiei care, în plus, par apodictice întrucât nu sunt motivate și/sau dovedite în mod corect.

         Pe de altă parte, Comisia nu a luat deloc în considerare următoarele elemente:

               —

               diferendele rezultate din auditurile realizate de Curtea de Conturi a Uniunii Europene și de Ministerul Economiei și Finanțelor din Republica Italiană;

               —

               observațiile și obiecțiile invocate de Regione Puglia, de la caz la caz, în mod circumstanțiat, documentat și detaliat, ca răspuns la motivele și la cererile formulate de Comisie și, în plus,

               —

               Comisia a încălcat obligația de cooperare care trebuie să anime raporturile dintre aceasta și beneficiarii finanțării, întrucât a formulat constatări și a tras concluzii chiar înainte de a primi și de a examina răspunsurile și clarificările solicitate de aceasta din partea Regione Puglia.


title: Cauza C-619/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal du travail de Bruxelles — Belgia) — Patricia Dumont de Chassart/Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS) [Securitate socială — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 72, articolul 78 alineatul (2) litera (b) și articolul 79 alineatul (1) litera (a) — Prestații familiale pentru orfani — Cumularea perioadelor de asigurare și de activitate salariată — Perioade realizate într-un alt stat membru de părintele supraviețuitor — Neluare în considerare]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal du travail de Bruxelles — Belgia) — Patricia Dumont de Chassart/Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)
   (Cauza C-619/11) (1)

   (Securitate socială - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 72, articolul 78 alineatul (2) litera (b) și articolul 79 alineatul (1) litera (a) - Prestații familiale pentru orfani - Cumularea perioadelor de asigurare și de activitate salariată - Perioade realizate într-un alt stat membru de părintele supraviețuitor - Neluare în considerare)
   2013/C 114/22
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal du travail de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Patricia Dumont de Chassart

      Pârât: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal du travail de Bruxelles — Interpretarea articolelor 17 CE, 39 CE și 43 CE, precum și a articolului 72 și a articolului 79 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 5/vol. 1, p. 26) — Prestații pentru orfani în sarcina statului de reședință — Admisibilitate, din perspectiva principiilor egalității de tratament și al nediscriminării a unei dispoziții comunitare care condiționează dobândirea dreptului la prestații de îndeplinirea anumitor perioade de asigurare de către părintele defunct, cu excluderea părintelui supraviețuitor — Reglementare națională mai favorabilă, care permite și părintelui supraviețuitor să beneficieze de regulile privind asimilarea perioadelor de asigurare — Tratament mai puțin favorabil al lucrătorilor, părinți supraviețuitori, care și-au exercitat dreptul la liberă circulație — Discriminare

      Dispozitivul

   Articolul 72, articolul 78 alineatul (2) litera (b) și articolul 79 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1399/1999 al Consiliului din 29 aprilie 1999, trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care o reglementare națională a unui stat membru prevede că atât părintele decedat, cât și părintele supraviețuitor, dacă au calitatea de lucrători, pot constitui temei pentru dreptul la prestații pentru orfani, aceste dispoziții impun ca perioadele de asigurare și de activitate salariată realizate de părintele supraviețuitor într-un alt stat membru să fie luate în considerare la cumularea perioadelor necesare dobândirii dreptului la prestații în primul dintre aceste state membre. Nu are relevanță în această privință faptul că părintele supraviețuitor nu ar putea să se prevaleze de nicio perioadă de asigurare sau de activitate salariată în acest stat membru în perioada de referință stabilită pentru dobândirea acestui drept de reglementarea națională menționată.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza T-12/06: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Deltafina/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Imunitate la amenzi — Cooperare — Amenzi — Proporționalitate — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante )

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/32

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Deltafina/Comisia
   (Cauza T-12/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Imunitate la amenzi - Cooperare - Amenzi - Proporționalitate - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante)
   2011/C 311/53
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Deltafina SpA (Orvieto, Italia) (reprezentanți: R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael, J.-F. Bellis și F. Di Gianni, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Whelan și F. Amato, ulterior A. Whelan și V. Di Bucci și în final É. Gippini Fournier și L. Malferrari, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare sau, în subsidiar, de reducere a amenzii aplicate Deltafina la articolul 2 din Decizia C(2005) 4012 final a Comisiei din 20 octombrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.281/B.2 — Tutun brut — Italia).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Deltafina SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-231/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Oy AA (Libertatea de stabilire — Legislație fiscală în materie de impozit pe venit — Deductibilitate pentru o societate a sumelor plătite cu titlu de transfer financiar intragrup — Obligația societății beneficiare a transferului de a avea, de asemenea, sediul în statul membru vizat)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Oy AA
   (Cauza C-231/05) (1)

   (Libertatea de stabilire - Legislație fiscală în materie de impozit pe venit - Deductibilitate pentru o societate a sumelor plătite cu titlu de transfer financiar intragrup - Obligația societății beneficiare a transferului de a avea, de asemenea, sediul în statul membru vizat)
   (2007/C 235/05)
   Limba de procedură: finlandeza
   Instanța de trimitere
   Korkein hallinto-oikeus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Oy AA
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Korkein hallinto-oikeus — Interpretarea articolelor 43 CE, 56 CE și 58 CE — Legislație fiscală în materie de impozit pe venit — Deductibilitatea pentru o societate a sumelor plătite cu titlu de transfer financiar intragrup, subordonată condiției ca societatea care primește transferul să aibă, de asemenea, sediul în statul membru vizat
   Dispozitivul
   Articolul 43 CE nu se opune unui regim stabilit de legislația unui stat membru, precum cel în discuție în acțiunea principală, potrivit căruia o filială rezidentă în acest stat membru nu poate să deducă din veniturile sale impozabile un transfer financiar intragrup efectuat de aceasta în favoarea societății sale mamă decât în măsura în care aceasta din urmă are sediul în același stat membru.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza C-78/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la data de 13 februarie 2007 — Ispettorato Provinciale dell'Agricoltura di Enna, Assessorato all'agricultura e foreste della regione Sicilia, Regione Sicilia/Domenico Valvo

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/3

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) la data de 13 februarie 2007 — Ispettorato Provinciale dell'Agricoltura di Enna, Assessorato all'agricultura e foreste della regione Sicilia, Regione Sicilia/Domenico Valvo
   (Cauza C-78/07)
   (2007/C 117/03)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ispettorato Provinciale dell'Agricoltura di Enna, Assessorato all'agricoltura e foreste della regione Sicilia, Regione Sicilia

      Pârât: Domenico Valvo
   Întrebarea preliminară
   Beneficiul indemnizației compensatorii prevăzute de Regulamentul (CEE) nr. 2328/91 (astfel cum a fost modificat de Regulamentul nr. 3669/93) și de Regulamentul (CEE) nr. 950/97 (1) al Consiliului din 20 mai 1997 privind ameliorarea eficienței structurilor agricole poate să nu fie acordat unui agricultor care primește o pensie și, în special, o pensie pentru vechime în muncă?

      (1)  JO L 142, p. 1.


title: Cauza T-409/09: Ordonanța Tribunalului din 22 iunie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia ( „Răspundere extracontractuală — Achiziții publice de servicii — Respingere a ofertei unui ofertant — Anulare a deciziei prin hotărâre a Tribunalului — Prescripție — Termen pentru distanță — Acțiune în parte inadmisibilă și în parte în mod vădit nefondată” )

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/16

         Ordonanța Tribunalului din 22 iunie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-409/09) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Achiziții publice de servicii - Respingere a ofertei unui ofertant - Anulare a deciziei prin hotărâre a Tribunalului - Prescripție - Termen pentru distanță - Acțiune în parte inadmisibilă și în parte în mod vădit nefondată)
   2011/C 238/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Wilderspin și E. Manhaeve, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubiri prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit în urma unei decizii a Comisiei din 15 septembrie 2004 de respingere a ofertei sale și de atribuire a contractului de achiziții publice în favoarea altui ofertant, în cadrul procedurii de cerere de ofertă privind prestarea de servicii informatice și dotările conexe legate de sistemele informatice ale Direcției Generale „Pescuit”

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza C-418/12: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 mai 2013 — TME SpA — Termomeccanica Ecologia/Comisia Europeană (Recurs — Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de ofertă pentru reabilitarea stației de epurare a apelor uzate din București, cofinanțată din fondul structural ISPA — Decizie pretins nelegală a autorităților române prin care s-a respins oferta depusă de reclamantă — Refuz al Comisiei de a deschide o procedură de încălcare a obligațiilor sau de ajustare financiară împotriva României)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/51

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 mai 2013 — TME SpA — Termomeccanica Ecologia/Comisia Europeană
   (Cauza C-418/12) (1)

   (Recurs - Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de ofertă pentru reabilitarea stației de epurare a apelor uzate din București, cofinanțată din fondul structural ISPA - Decizie pretins nelegală a autorităților române prin care s-a respins oferta depusă de reclamantă - Refuz al Comisiei de a deschide o procedură de încălcare a obligațiilor sau de ajustare financiară împotriva României)
   2013/C 225/90
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (reprezentanți: C. Malinconico și A. Gigliola, avvocati)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Aresu și P. van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 4 iulie 2012, TME/Comisia Europeană (T-329/11), prin care Tribunalul a respins ca vădit inadmisibile, pe de o parte, o cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 20 aprilie 2011 având ca obiect plângerea societății TME cu privire la încălcări ale dreptului Uniunii Europene din partea României în cadrul proiectului „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03”, inerent restructurării stației de epurare a apelor uzate din București, și, pe de altă parte, o cerere de despăgubiri — Nerespectarea obiectului acțiunii — Ghid practic privind procedurile de contractare pentru acțiunile externe — Obligația Comisiei de a da un aviz motivat în caz de neregularități sau de încălcări în cursul procedurii de cerere de ofertă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă TME SpA — Termomeccanica Ecologia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 373, 1.12.2012.


title: Cauza C-520/09 P: Recurs introdus la 15 decembrie 2009 de Arkema France SA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 30 septembrie 2009 în cauza T-168/05, Arkema/Comisia

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/27

         Recurs introdus la 15 decembrie 2009 de Arkema France SA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 30 septembrie 2009 în cauza T-168/05, Arkema/Comisia
   (Cauza C-520/09 P)
   2010/C 37/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Arkema France SA (reprezentant: M. Debroux, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 30 septembrie 2009, pronunțate în cauza T-168/05;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă patru motive în susținerea recursului său.
   Prin intermediul primului motiv, recurenta susține încălcarea de către Tribunal a normelor privind posibilitatea de a imputa practicile concurențiale ale unei filiale societății sale mamă. În această privință, recurenta arată existența unei contradicții între termenii înșiși ai hotărârii atacate, întrucât Tribunalul evidențiază în această hotărâre că prezumția privind influența determinantă a unei societăți-mamă asupra filialei sale este o prezumție simplă, care poate fi răsturnată dacă societatea-mamă și/sau filiala aduc elemente de probă care să demonstreze autonomia de comportament al filialei, afirmând în același timp că funcția însăși a unei societăți-mamă este aceea de a asigura unitatea de direcție a filialelor în cadrul unui grup de societăți, în special prin intermediul unui control bugetar. Din aceasta ar rezulta de iure o prezumție absolută privind influența determinantă a societății-mamă asupra filialelor acesteia și, în lumina acestei afirmații a Tribunalului, ar fi imposibil ca filiala să dovedească autonomia sa de comportament pe piață.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, Arkema invocă încălcarea principiului nediscriminării ce rezultă din caracterul absolut al prezumției privind influența determinantă a societății-mamă asupra filialelor acesteia, întrucât, ca urmare a acestei prezumții, participanții la o înțelegere sunt tratați diferit în funcție dacă aparțin sau nu aparțin unui grup de societăți.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurenta susține că hotărârea atacată încalcă principiul egalității de tratament și dreptul la un proces echitabil, întrucât, în răspunsul la motivul său întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură care rezultă din nemotivare, Tribunalul nu ar fi examinat decât argumentele prezentate de Elf Aquitaine, societatea-mamă a Arkema, iar nu pe cele pe care aceasta din urmă le invocase personal. Or, deși este cert că Tribunalul nu are obligația să prezinte în detaliu toate raționamentele expuse de părțile în litigiu, nu este mai puțin adevărat că motivarea hotărârii atacate trebuie, cel puțin, să permită reclamantei să cunoască în mod exact raționamentul adoptat de Tribunal în privința sa.
   Prin intermediul celui de al patrulea și ultimul motiv, Arkema invocă în sfârșit încălcarea principiului proporționalității, întrucât cifra sa de afaceri ar fi fost luată în considerare de două ori de către Comisie în stabilirea bazei sancțiunii, și eroarea pe care ar fi săvârșit-o Tribunalul întrucât a afirmat că, în speță, Comisia nu avea altă alegere dacă nu dorea să se îndepărteze de la metoda de calcul prevăzută de liniile directoare. Procedând în acest mod, Tribunalul ar conferi astfel liniilor directoare ale Comisiei o forță obligatorie absolută pe care acestea nu o au. În opinia recurentei, astfel de linii directoare s-ar asemăna mai mult cu norme de conduită având caracter indicativ cu privire la practica ce trebuie urmată, mai degrabă decât cu norme de drept pe care administrația ar trebuie să le respecte în toate împrejurările.