title: Cauza C-444/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 25 septembrie 2014 – Amira Osso/Region Hannover

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 25 septembrie 2014 – Amira Osso/Region Hannover
   (Cauza C-444/14)
   (2014/C 439/29)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Amira Osso

      Pârâtă: Region Hannover

      Cu participarea: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Întrebările preliminare

               1)

               Obligația de a-și stabili reședința într-o anumită zonă a statului membru delimitată geografic (comună, district, regiune) reprezintă o restricție a liberei circulații în sensul prevăzut la articolul 33 din Directiva 2011/95/UE (1) în cazul în care resortisantul străin beneficiază în rest de libertatea de circulație și de ședere pe teritoriul național al statului membru?

               2)

               Impunerea unei condiții de reședință în sarcina beneficiarilor statutului conferit prin protecție subsidiară este compatibilă cu articolul 33 și/sau cu articolul 29 din Directiva 2011/95/UE în cazul în care aceasta este justificată prin realizarea unei repartiții corespunzătoare a sarcinii reprezentate de protecția socială între diferitele instituții competente de pe teritoriul național?

               3)

               Impunerea unei condiții de reședință în sarcina beneficiarilor statutului conferit prin protecție subsidiară este compatibilă cu articolul 33 și/sau cu articolul 29 din Directiva 2011/95/UE în cazul în care aceasta este justificată prin motive de politică în materie de migrație sau de integrare, de exemplu în scopul evitării unor focare de tensiune socială ca urmare a stabilirii unui număr ridicat de străini în anumite comune sau districte? În acest sens, este suficient să se indice în mod abstract motive de politică în materie de migrație sau de integrare ori astfel de motive trebuie stabilite concret?

      (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO L 337, p. 9).


title: Cauza T-204/12: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik/OAPI – Viavita (VIAVITA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare VIAVITA — Marca națională verbală anterioară VILA VITA PARC și marca națională figurativă anterioară VILA VITA — Lipsa utilizării serioase a mărcilor anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) și articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/34

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik/OAPI – Viavita (VIAVITA)
   (Cauza T-204/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare VIAVITA - Marca națională verbală anterioară VILA VITA PARC și marca națională figurativă anterioară VILA VITA - Lipsa utilizării serioase a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) și articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 292/41
   Limba de procedură: franceza

      Părţile

      Reclamantă: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanţi: G. Schoenen și V. Töbelmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Viavita (Paris, Franța) (reprezentant: M.-P. Escande, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 martie 2012 (cauza R 419/2011-1), privind o procedură de opoziție între Vila Vita Hotel und Touristik GmbH și Viavita.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Vila Vita Hotel und Touristik GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (OAPI) și Viavita.

      (1)  JO C 217, 21.7.2012.


title: Cauza C-540/15: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/9

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-540/15)
   (2016/C 007/15)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Μaria Patakia, Muriel Heller și Klara Talabér-Ritz)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2012/27/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 privind eficiența energetică, de modificare a Directivelor 2009/125/CE și 2010/30/UE și de abrogare a Directivelor 2004/8/CE și 2006/32/CE sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora către Comisie, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 28 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Elene, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unor penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 29 145,60 euro pe zi de la data pronunțării hotărârii Curții;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 privind eficiența energetică (denumită în continuare „directiva”) modifică Directivele 2009/125/CE și 2010/30/UE și abrogă Directivele 2004/8/CE și 2006/32/CE. La articolul 1, directiva menționată prevede un cadru comun de măsuri pentru promovarea eficienței energetice pe teritoriul Uniunii cu scopul de a se asigura atingerea obiectivului principal al Uniunii de 20 % în materie de eficiență energetică până în 2020 și de a deschide calea pentru viitoarea creștere a eficienței energetice după această dată. Aceasta prevede norme menite să elimine barierele existente pe piața energiei și să depășească deficiențele pieței care împiedică eficiența în ceea ce privește aprovizionarea și utilizarea energiei, stabilind obiectivele naționale indicative în materie de eficiență energetică pentru 2020.

               2.

               Conform articolului 28 din Directiva 2012/27/UE, statele membre trebuie să adopte actele naționale necesare pentru a se conforma directivei până la 5 iunie 2014 și, în special, pentru a se conforma unor obligații specifice prevăzute la anumite articole, la care trimite articolul 28, până la datele specificate în cuprinsul său, și să comunice Comisiei măsurile adoptate. Această comunicare constituie un element intrinsec al obligației de transpunere a directivelor Uniunii Europene în dreptul statelor membre, precum și al principiului cooperării loiale, conform articolului 260 alineatul (3) TFUE.

               3.

               Comisia a constatat, cu respectarea fazei precontencioase prevăzute la articolul 258 al doilea paragraf TFUE, că Republica Elenă nu a adoptat, în termenele definite de dispozițiile corespunzătoare ale directivei, măsurile necesare pentru a se conforma Directivei 2012/27/UE și nu a făcut-o nici până în prezent și că, în orice caz, a omis să comunice astfel de măsuri. Comisia a decis să introducă o acțiune împotriva Republicii Elene în fața Curții în vederea constatării acestei încălcării a obligațiilor de către statul membru menționat.

               4.

               În plus, Comisia solicită Curții, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE să oblige Republica Elenă la plata unor penalități cu titlu cominatoriu. Calculul penalităților propus de aceasta este în conformitate cu criteriile și modalitățile stabilite de Comisie în Comunicarea din 15 ianuarie 2011.

      (1)  JO L 315, p. 1.


title: Cauza C-398/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 iulie 2016 – X BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 iulie 2016 – X BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-398/16)
   (2016/C 371/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: X BV

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebarea preliminară

   Articolele 43 CE și 48 CE (în prezent, articolele 49 TFUE și 54 TFUE) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale pe baza căreia unei societăți-mamă stabilite într-un stat membru i se refuză dreptul de a deduce dobânzile aferente unui împrumut legat de un aport la capitalul unei filiale stabilite în alt stat membru, în condițiile în care această deducere ar putea fi operată în cazul în care această filiala ar fi fost inclusă alături de societatea-mamă menționată într-o entitate fiscală unică, cu caracteristicile unei entități fiscale neerlandeze, întrucât astfel, prin intermediul consolidării, nu ar fi putut fi identificată legătură cu un asemenea aport de capital?


title: Cauza T-13/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 aprilie 2009 — Nintendo și Nintendo of Europe/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața consolelor de jocuri video și a cartușelor de jocuri Nintendo — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Limitarea exporturilor paralele — Amenzi — Efect descurajator — Durata încălcării — Circumstanțe agravante — Rol de conducător sau de instigator — Circumstanțe atenuante — Cooperare pe parcursul procedurii administrative )

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/37

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 aprilie 2009 — Nintendo și Nintendo of Europe/Comisia
   (Cauza T-13/03) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața consolelor de jocuri video și a cartușelor de jocuri Nintendo - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Limitarea exporturilor paralele - Amenzi - Efect descurajator - Durata încălcării - Circumstanțe agravante - Rol de conducător sau de instigator - Circumstanțe atenuante - Cooperare pe parcursul procedurii administrative”)
   2009/C 141/75
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Nintendo Co., Ltd (Kyoto, Japonia) și Nintendo of Europe GmbH (Grossostheim, Germania) (reprezentanți: I. Forrester, QC, J. Pheasant, M. Powell, C. Kennedy-Loest, solicitors, și J. Killick, barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial O. Beynet și A. Whelan, ulterior X. Lewis și O. Beynet, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare sau de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin articolul 3 prima liniuță din Decizia 2003/675/CE a Comisiei din 30 octombrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution și COMP/36.321 Omega — Nintendo) (JO 2003, L 255, p. 33)

      Dispozitivul

               1)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Nintendo Co., Ltd și Nintendo of Europe GmbH la 119,2425 milioane de euro.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 70, 22.3.2003


title: Cauza C-636/15 P: Recurs introdus la 30 noiembrie 2015 de August Storck KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 septembrie 2015 în cauza T-366/14, August Storck/EUIPO

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/16

         Recurs introdus la 30 noiembrie 2015 de August Storck KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 septembrie 2015 în cauza T-366/14, August Storck/EUIPO
   (Cauza C-636/15 P)
   (2016/C 270/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: August Storck KG (reprezentant: N. Gregor, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 11 mai 2016, Curtea (Camera a noua) a statuat că recursul este inadmisibil.


title: Cauza C-118/10: Acțiune introdusă la 3 martie 2010 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/35

         Acțiune introdusă la 3 martie 2010 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-118/10)
   2010/C 113/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2009/991/UE (1) a Consiliului din 16 decembrie 2009 privind acordarea unui ajutor de stat de către autoritățile din Republica Letonia pentru achiziționarea de terenuri agricole între 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2013;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin adoptarea deciziei atacate, Consiliul a anulat decizia Comisiei care a rezultat din propunerea de măsuri utile care figurează la punctul 196 din Orientările din 2007 privind sectorul agricol și din acceptarea necondiționată a acestora de către Letonia, obligând acest din urmă stat membru să pună capăt cel mai târziu la 31 decembrie 2009 unui regim de ajutoare existent pentru cumpărarea de terenuri agricole. Invocând împrejurări excepționale, Consiliul a autorizat în fapt Letonia să mențină acest regim până la expirarea Orientărilor din 2007 privind sectorul agricol, la 31 decembrie 2013. Împrejurările invocate de Consiliu pentru motivarea deciziei sale în mod vădit nu reprezintă împrejurări excepționale de natură să justifice decizia adoptată și nu țin seama de decizia Comisiei referitoare la acest regim. În susținerea acțiunii sale în anulare, Comisia invocă patru motive:

               a)

               În primul rând, aceasta consideră că Consiliul nu avea competența de a acționa în temeiul articolului 108 alineatul (2) al treilea paragraf TFUE întrucât ajutorul pe care l-a aprobat era un ajutor existent pe care Letonia, atunci când a acceptat măsurile utile care îi fuseseră propuse de Comisie, se angajase să le elimine până la sfârșitul anului 2009.

               b)

               În al doilea rând, prin autorizarea măsurilor de ajutoare până în anul 2013, Consiliul a comis un abuz de putere, întrucât încearcă să neutralizeze decizia potrivit căreia Letonia avea libertatea de a menține aceste măsuri doar până la sfârșitul anului 2009, însă nu și după această dată.

               c)

               În al treilea rând, decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea principiului cooperării loiale care se aplică atât statelor membre, cât și între instituții. Prin decizia adoptată, Consiliul a liberat Letonia de obligația de a coopera cu Comisia în ceea ce privește măsurile utile acceptate de acest stat membru, în cadrul cooperării stabilite la articolul 108 alineatul (1) TFUE, în legătură cu ajutoarele existente pentru cumpărarea terenurilor agricole.

               d)

               Prin ultimul motiv, Comisia susține că Consiliul a comis o eroare vădită de apreciere în măsura în care a considerat că existau împrejurări excepționale care justificau adoptarea măsurii aprobate.

      (1)  JO L 339, p. 34.


title: Cauza F-18/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 august 2016 – McMichael/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/34

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 august 2016 – McMichael/Comisia
   (Cauza F-18/13) (1)

   (2016/C 371/41)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013, p. 47.


title: Cauza C-431/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/85/CE — Drept de azil — Proceduri de acordare și de retragere a statutului de refugiat — Standarde minime — Netranspunere completă în termenul prevăzut)

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/10

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-431/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/85/CE - Drept de azil - Proceduri de acordare și de retragere a statutului de refugiat - Standarde minime - Netranspunere completă în termenul prevăzut)
   2011/C 160/09
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Condou-Durande și A.-A. Gilly, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentant: D. O'Hagan, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea în termenul prevăzut a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO L 326, p. 13, Ediție specială 19/vol. 7, p. 242)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 din această directivă.

               2.

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-223/11: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2014 – Siemens/Comisia ( „Clauză compromisorie — Contract privind împrumutul de materii de fisiune destinate sitului Ispra al Centrului Comun de Cercetare — Neexecutarea contractului — Dobânzi de întârziere” )

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/30

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2014 – Siemens/Comisia
   (Cauza T-223/11) (1)

   ((„Clauză compromisorie - Contract privind împrumutul de materii de fisiune destinate sitului Ispra al Centrului Comun de Cercetare - Neexecutarea contractului - Dobânzi de întârziere”))
   2014/C 292/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Siemens AG (München, Germania) (reprezentanți: J. Risse, R. Harbst și H. Haller, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și W. Mölls, agenți, asistați de R. Van der Hout și A. Krämer, avocați)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe o clauză compromisorie având ca obiect obligarea Comisiei să ramburseze toate sau o parte a costurilor de reciclare a materiilor de fisiune suportate de reclamantă în cadrul executării contractului nr. AG 2052 privind împrumutul de materii de fisiune destinate sitului Ispra (Italia) al Centrului Comun de Cercetare al Comisiei, precum și dobânzi de întârziere

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Siemens AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 2.7.2011.


title: Cauza C-94/07: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeitsgericht Bonn — Germania) — Raccanelli/Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV (Articolul 39 CE — Noțiunea lucrător — Organizație neguvernamentală de utilitate publică — Bursă de doctorat — Contract de muncă — Condiții)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeitsgericht Bonn — Germania) — Raccanelli/Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV
   (Cauza C-94/07) (1)

   (Articolul 39 CE - Noțiunea „lucrător’ - Organizație neguvernamentală de utilitate publică - Bursă de doctorat - Contract de muncă - Condiții)
   (2008/C 223/19)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Arbeitsgericht Bonn
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Andrea Raccanelli

      Pârât: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbeitsgericht Bonn — Interpretarea articolului 7 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11) — Calitatea de lucrător a unui candidat la doctorat, angajat ca bursier de o asociație de utilitate publică de drept privat stabilită într-un alt stat membru care oferă majorității candidaților naționali la doctorat posibilitatea de a încheia un contract de muncă — Necesitatea de a da posibilitatea candidaților la doctorat, resortisanți ai unui alt stat membru, de a alege între o bursă și un contract de muncă — Noțiunea de lucrător
   Dispozitivul

               1)

               Un cercetător care se află într-o situație precum cea a reclamantului din acțiunea principală, și anume care pregătește o teză de doctorat pe baza unui contract de bursă încheiat cu Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV, nu trebuie considerat ca fiind un lucrător în sensul articolului 39 CE decât dacă își exercită activitatea o anumită perioadă sub îndrumarea unui institut care face parte din această asociație și dacă primește o remunerație în schimbul acestei activități. Este de competența instanței de trimitere să efectueze verificările de fapt necesare pentru a aprecia dacă această situație se regăsește în cauza cu care este sesizată.

               2)

               O asociație de drept privat, precum Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV, trebuie să respecte principiul nediscriminării față de lucrători în sensul articolului 39 CE. Este de competența instanței de trimitere să stabilească dacă în împrejurări precum cele din acțiunea principală a existat o inegalitate de tratament între doctoranzii naționali și cei străini.

               3)

               În ipoteza în care reclamantul din acțiunea principală ar avea dreptul să invoce un prejudiciu provocat de discriminarea la care a fost supus, este de competența instanței de trimitere să aprecieze, având în vedere legislația națională aplicabilă în materia răspunderii extracontractuale, natura reparației pe care reclamantul din acțiunea principală ar avea dreptul să o pretindă.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza C-88/15 P: Recurs introdus la 20 februarie 2015 de Ferriere Nord SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 decembrie 2014 în cauza T-90/10, Ferriere Nord/Comisia

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/23

         Recurs introdus la 20 februarie 2015 de Ferriere Nord SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 decembrie 2014 în cauza T-90/10, Ferriere Nord/Comisia
   (Cauza C-88/15 P)
   (2015/C 146/30)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Ferriere Nord SpA (reprezentanți: W. Viscardini, G. Donà, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluzii

   Recurenta solicită Curții:

               —

               cu titlu principal, anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 decembrie 2014, pronunțată în cauza T-90/10, în măsura în care prin aceasta a fost respinsă cererea principală formulată de Ferriere Nord având ca obiect anularea în tot a Deciziei C(2009) 7492 final a Comisiei Europene din 30 septembrie 2009, astfel cum a fost modificată și completată prin Decizia C(2009) 9912 final;

               —

               pe cale de consecință, anularea deciziilor Comisiei menționate mai sus;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 decembrie 2014, pronunțată în cauza T-90/10, în măsura în care prin aceasta a fost respinsă cererea subsidiară formulată de Ferriere Nord având ca obiect anularea în parte a Deciziei C(2009) 7492 final a Comisiei Europene din 30 septembrie 2009, astfel cum a fost modificată și completată prin Decizia C(2009) 9912 final și, pe cale de consecință, reducerea amenzii aplicate prin această hotărâre;

               —

               pe cale de consecință, anularea în parte a deciziilor Comisiei menționate mai sus și adoptarea unei decizii în sensul unei reduceri mai semnificative (decât cea care a fost déjà acordată de Tribunal) a amenzii aplicate recurentei;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

               I

               Denaturare vădită, rezultând din lectura dosarului, a faptelor și a elementelor de probă în ceea ce privește necompetența Comisiei de a sancționa Ferriere Nord – Lipsa nelegală de constatare a contradicțiilor vădite în motivarea deciziei Comisiei și nemotivare – Încălcarea normelor în materie de sarcină a probei

               II

               Încălcarea articolului 27 din Regulamentul nr. 1/2003 (1), în măsura în care o nouă comunicare a motivelor nu a fost notificată – Încălcarea principiului încrederii legitime – Denaturare vădită, rezultând din lectura dosarului, a faptelor și a elementelor de probă – Încălcarea dreptului la apărare – Nemotivare – Încălcarea dreptului de a fi audiat de consilierul-auditor

               III

               Încălcarea regulamentului intern al Comisiei (și, prin urmare, a dreptului primar și derivat în materie de multilingvism), în măsura în care raportul final al consilierului-auditor în limba autentică este posterior deciziei colegiului comisarilor din 30 septembrie 2009

               IV

               Durata participării Ferriere Nord la înțelegere – Erori de drept în aprecierea faptelor: denaturarea elementelor de probă – Încălcarea principiilor generale în materie de sarcină a probei și in dubio pro reo – Contradicție în motivare

               V

               Încălcarea principiului proporționalității în stabilirea cuantumului de bază al amenzii aplicate Ferriere Nord în raport cu gravitatea și cu durata înțelegerii – Încălcarea principiului egalității de tratament – Nemotivare

               VI

               Eroare vădită de calcul (sau cel puțin o inexactitate evidentă) în reducerea amenzii aplicate Ferriere Nord – Exercitare eronată a competenței de fond – Nemotivare

               VII

               Nelegalitatea majorării cuantumului de bază al amenzii în temeiul recidivei pentru încălcarea dreptului la apărare

               VIII

               Nelegalitatea majorării cuantumului de bază al amenzii în temeiul recidivei ca urmare a timpului scurs

               IX

               Nelegalitatea majorării cuantumului de bază al amenzii în temeiul recidivei pentru încălcarea principiului proporționalității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-594/13: Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2015 – Sanctuary Brands/OAPI – Richter International (TAILORBYRD)

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/37

         Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2015 – Sanctuary Brands/OAPI – Richter International (TAILORBYRD)
   (Cauza T-594/13) (1)

   (2015/C 155/44)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-452/15 P: Recurs introdus la 17 august 2016 de Best-Lock (Europe) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 iunie 2015 în cauza T-396/14, Best-Lock (Europe)/EUIPO

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/14

         Recurs introdus la 17 august 2016 de Best-Lock (Europe) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 iunie 2015 în cauza T-396/14, Best-Lock (Europe)/EUIPO
   (Cauza C-452/15 P)
   (2016/C 270/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Best-Lock (Europe) Ltd (reprezentant: J. Becker, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin ordonanța din 14 aprilie 2016, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-1/10 RENV: Ordonanța Tribunalului din 24 iunie 2014 – PPG și SNF/ECHA ( „Acțiune în anulare — REACH — Identificarea acrilamidei drept o substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/48

         Ordonanța Tribunalului din 24 iunie 2014 – PPG și SNF/ECHA
   (Cauza T-1/10 RENV) (1)

   ((„Acțiune în anulare - REACH - Identificarea acrilamidei drept o substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
   2014/C 315/81
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Bruxelles, Belgia) și SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Franța) (reprezentanți: inițial K. Van Maldegem și R. Cana, ulterior R. Cana, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä, W. Broere și T. Zbihlej, agenți, asistați de J. Stuyck și de A.-M. Vandromme, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos, (reprezentant: B. Koopman, agent) și Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei ECHA de identificare a acrilamidei (CE nr. 201-173-7) ca substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), adoptată în temeiul articolului 59 din regulamentul menționat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) și SNF SAS la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA).

               3)

               SNF suportă cheltuielile de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii.

               4)

               Regatul Țărilor de Jos și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-526/15: Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – HK Intertrade/Consiliul

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/46

         Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – HK Intertrade/Consiliul
   (Cauza T-526/15) (1)

   (2016/C 191/65)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza T-151/01: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 mai 2007 — Duales System Deutschland/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Abuz de poziție dominantă — Sistem de colectare și de recuperare a ambalajelor comercializate în Germania și purtând logoul Der Grüne Punkt — Decizie de constatare a exploatării abuzive a unei poziții dominante — Barieră la intrare — Redevență datorată în temeiul contractului de utilizare a logoului )

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 mai 2007 — Duales System Deutschland/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-151/01) (1)

   („Concurență - Abuz de poziție dominantă - Sistem de colectare și de recuperare a ambalajelor comercializate în Germania și purtând logoul Der Grüne Punkt - Decizie de constatare a exploatării abuzive a unei poziții dominante - Barieră la intrare - Redevență datorată în temeiul «contractului de utilizare a logoului»)
   (2007/C 155/36)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH, anterior Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland AG (Köln, Germania) (reprezentanți: W. Deselaers, B. Meyring, E. Wagner și C. Weidemann, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial S. Rating, ulterior P. Oliver și H. Gading și M. Schneider și în final W. Mölls și R. Sauer, agenți)

      Interveniente în susținerea concluziilor pârâtei: Vfw AG (Köln, Germania) (reprezentanți: H.F. Wissel și J. Dreyer, avocats); Landbell AG für Rückhol-Systeme (Mainz, Germania); și BellandVision GmbH (Pegnitz, Germania) (reprezentanți: A. Rinne și A. Walz, avocats)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2001/463/CE a Comisiei din 20 aprilie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] (cauza COMP D3/34493 — DSD) (JO L 166, p. 1).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor efectuate de Comisie, de Landbell AG für Rückhol-Systeme și de BellandVision GmbH, inclusiv cele aferente procedurii de aplicare a măsurilor provizorii.

               3)

               Obligă Vfw AG la plata propriilor cheltuieli de judecată, inclusiv cele aferente procedurii de aplicare a măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 289, 13.10.2001.


title: Cauza T-57/13: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2013 — Club Hotel Loutraki și alții/Comisia

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/35

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2013 — Club Hotel Loutraki și alții/Comisia
   (Cauza T-57/13)
   2013/C 114/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Club Hotel Loutraki (Loutraki, Grecia), Vivere Entertainment AE (Atena, Grecia), Theros International Gaming, Inc. (Patra, Grecia), Elliniko Casino Kerkyras (Atena), Casino Rodos (Rodos, Grecia) și Porto Carras AE (Alimos, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei COMP F3/MC/erg*2012/127386 din 29 noiembrie 2012 prin care s-a respins plângerea formulată de reclamante la 4 aprilie 2012 privind un pretins ajutor de stat acordat de autoritățile elene în favoarea operatorului public de jocuri (OPAP);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamantele invocă patru motive.
   Primul motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului reclamantelor de a fi ascultate, prevăzut la articolul 108 alineatul (2) TFUE, întrucât Comisia nu a deschis procedura oficială de investigare în temeiul articolului 4 alineatul (4) și al articolelor 6 și 20 din Regulamentul nr. 659/1999, fapt care reprezintă un abuz de putere.

               —

               Comisia a încălcat articolul 108 alineatul (2) TFUE și articolul 4 și următoarele din regulament, întrucât a desfășurat, în esență, o procedură oficială de investigare fără să respecte condițiile legale, privându-le în acest fel pe reclamante și pe celelalte persoane interesate de dreptul de a fi ascultate.

               —

               În subsidiar, reclamantele susțin că le-au fost încălcate drepturile de a fi implicate în această cauză în cursul examinării preliminare.

         Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și pe încălcarea drepturilor reclamantelor la bună administrare, în conformitate cu articolul 296 TFUE și, respectiv, cu articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               —

               Întrucât nu a luat în considerare datele și cifrele economice de importanță crucială, decizia atacată nu precizează în mod clar și neechivoc raționamentul urmat de Comisie pentru a le permite reclamantelor să determine motivele care au condus la concluzia că măsurile în discuție nu reprezintă ajutoare de stat. Aceste deficiențe nu pot fi justificate prin prisma obligației de protejare a secretului comercial.

               —

               Reclamantele contestă, de asemenea, natura confidențială a dimensiunii economice decisive.

         Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului reclamantelor la protecție jurisdicțională efectivă, prevăzut la articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDH) și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               —

               Pentru motive similare celor evocate în cadrul celui de al doilea motiv, a fost încălcat și dreptul reclamantelor la protecție jurisdicțională efectivă. Reclamantele întâmpină dificultăți în contestarea directă a temeiniciei deciziei atacate, întrucât nu sunt în măsură să determine raționamentul care stă la baza acesteia, care se întemeiază doar pe date economice care nu au fost divulgate.

         Cel de al patrulea motiv se întemeiază pe o eroare vădită de drept săvârșită cu ocazia evaluării conformității acordului ALV și a anexei la acesta pentru a ajunge la concluzia potrivit căreia prin acestea nu se conferă niciun avantaj economic OPAP.

               —

               Acordarea unui avantaj economic, condiție oficială pentru existența unui ajutor de stat, trebuie să fie apreciată în cadrul unei piețe distincte, iar nu în urma unei evaluări paralele a altor măsuri similare conferite aceluiași destinatar pe o altă piață, indiferent dacă ele sunt sau nu sunt comparabile. În caz contrar, protecția concurenței ar fi în mod considerabil incompletă.

               —

               În orice caz, o asemenea evaluare nu poate fi efectuată pe baza unor măsuri aplicate în cursul unor perioade diferite.


title: Cauza C-28/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Koninklijke KPN NV/Autoriteit Consument en Markt (ACM) (Trimitere preliminară — Cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice — Directiva 2002/21/CE — Articolele 4 și 19 — Autoritate națională de reglementare — Măsuri de armonizare — Recomandarea 2009/396/CE — Efect juridic — Directiva 2002/19/CE — Articolele 8 și 13 — Operator desemnat ca având o putere semnificativă pe o piață — Obligații impuse de o autoritate națională de reglementare — Controlul prețurilor și obligațiile în ceea ce privește sistemul de contabilitate a costurilor — Tarife pentru serviciile de terminare a apelurilor în rețelele fixe și în rețelele mobile — Întinderea controlului pe care instanțele naționale îl pot exercita asupra deciziilor autorităților naționale de reglementare)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Koninklijke KPN NV/Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Cauza C-28/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice - Directiva 2002/21/CE - Articolele 4 și 19 - Autoritate națională de reglementare - Măsuri de armonizare - Recomandarea 2009/396/CE - Efect juridic - Directiva 2002/19/CE - Articolele 8 și 13 - Operator desemnat ca având o putere semnificativă pe o piață - Obligații impuse de o autoritate națională de reglementare - Controlul prețurilor și obligațiile în ceea ce privește sistemul de contabilitate a costurilor - Tarife pentru serviciile de terminare a apelurilor în rețelele fixe și în rețelele mobile - Întinderea controlului pe care instanțele naționale îl pot exercita asupra deciziilor autorităților naționale de reglementare))
   (2016/C 419/15)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Koninklijke KPN NV, KPN BV, T-Mobile Netherlands BV, Tele2 Nederland BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV, Ziggo Services BV fostă UPC Nederland BV, Ziggo Zakelijk Services BV fostă UPC Business BV

      Pârâtă: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă cadru), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, coroborat cu articolele 8 și 13 din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, trebuie interpretat în sensul că o instanță națională, sesizată cu un litigiu privind legalitatea unei obligații tarifare impuse de autoritatea națională de reglementare pentru furnizarea serviciilor de terminare a apelurilor telefonice în rețele fixe și în rețele mobile, se poate îndepărta de Recomandarea 2009/396/CE a Comisiei din 7 mai 2009 cu privire la reglementarea tarifelor de terminare a apelurilor telefonice în rețele fixe și în rețele mobile în UE, care preconizează modelul de calculare a costurilor numit „Bulric strict” (Bottom Up Long Run Incremental Costs) drept măsură adecvată de reglementare a prețurilor pe piața serviciilor de terminare a apelurilor telefonice, numai în cazul în care consideră că motive privind circumstanțele speței, în special caracteristicile specifice ale pieței statului membru în discuție, impun acest lucru.

               2)

               Dreptul Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că o instanță națională, sesizată cu un litigiu privind legalitatea unei obligații tarifare impuse de autoritatea națională de reglementare pentru furnizarea serviciilor de terminare a apelurilor telefonice în rețele fixe și în rețele mobile, poate aprecia proporționalitatea acestei obligații în lumina obiectivelor prevăzute la articolul 8 din Directiva 2002/21, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, precum și la articolul 13 din Directiva 2002/19, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, și să țină seama de faptul că obligația menționată urmărește să promoveze interesele utilizatorilor finali pe o piață cu amănuntul care nu este susceptibilă de a fi reglementată.
               O instanță națională nu poate, atunci când exercită un control jurisdicțional al unei decizii a autorității naționale de reglementare, să impună acestei autorități să demonstreze că obligația respectivă conduce efectiv la realizarea obiectivelor prevăzute la articolul 8 din Directiva 2002/21, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-373/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — EOS/OAPI (PrimeCast) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PrimeCast — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — EOS/OAPI (PrimeCast)
   (Cauza T-373/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PrimeCast - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 6/58)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: EOS GmbH Electro Optical Systems (Krailling, Germania) (reprezentant: M. Mentjes, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Schäffner et G. Schneider, agenți)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 iulie 2007 (cauza R 333/2005-4) referitoare la o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a mărcii verbale PrimeCast
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă EOS GmbH Electro Optical Systems la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza T-427/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL WIFE)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/46

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL WIFE)
   (Cauza T-427/16)
   (2016/C 343/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Isabel Martín Osete (Paris, Franța) (reprezentant: V. Wellens, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Daniella Rey (Toulouse, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „AN IDEAL WIFE” – marca Uniunii Europene nr. 5 276 894.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 aprilie 2016 în cauza R 1528/2015-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 55 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-436/16: Acțiune introdusă la 3 august 2016 – AEIM și Kazenas/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/19

         Acțiune introdusă la 3 august 2016 – AEIM și Kazenas/Comisia
   (Cauza T-436/16)
   (2016/C 371/21)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: L’application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Franța), Philippe Kazenas (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: B. Wizel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamantă a sumei de 536 912 euro reprezentând pierderile financiare suferite prin investițiile irecuperabile pentru vizitele prealabile atribuirii contractelor de achiziții publice, atribuiri care s-au efectuat fraudulos;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamantă a sumei de 2 092 650 de euro cu titlu de beneficiu nerealizat pentru contractele de achiziții publice pe care reclamanta le-ar fi putut obține în cazul în care acestea ar fi fost atribuite în mod echitabil și fără corupție;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 85 000 de euro constituind cheltuielile și onorariile avocațiale pe care a fost obligat să le plătească pentru a-și organiza apărarea ca urmare a corupției funcționarului european;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 150 000 de euro cu titlu de prejudiciu moral;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamantă a unor dobânzi compensatorii aferente tuturor acestor sume începând cu luna decembrie 2005, acesta constituind sfârșitul perioadei încălcării;

               —

               obligarea pârâtei la restituirea cheltuielilor și a onorariilor avocațiale aferente prezentei proceduri reprezentând suma de 75 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor dobânzi moratorii începând de la data pronunțării hotărârii;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanții invocă un comportament nelegal al unui funcționar al Comisiei Europene în cadrul atribuirii unor contracte de achiziții publice, care le-ar fi adus grave prejudicii în legătură directă cu această atitudine și pentru care solicită despăgubiri.
   Aceștia consideră, astfel, că cele trei condiții pentru a invoca răspunderea extracontractuală a Uniunii sunt reunite și anume un comportament nelegal al unei instituții sau al unuia dintre agenții acesteia, un prejudiciu real și o legătură de cauzalitate între comportamentul acestui agent și prejudiciile invocate.
   În speță, aceștia arată că faptele de corupție ale unui funcționar european în cadrul atribuirii unor contracte de achiziții publice constituie o încălcare suficient de gravă a principiilor egalității de tratament și transparenței pe care autoritatea contractantă trebuie să le respecte în procedurile de cerere de ofertă față de toți ofertanții.
   Reclamanții apreciază că atribuirea frauduloasă a contractelor de achiziții publice în cauză a provocat prejudicii reale societății AEIM, care a obținut doar contracte privind țări presupus periculoase pe care nu le doreau ceilalți doi ofertanți corupători, în condițiile în care, dacă toate contractele ar fi fost atribuite fără corupție, societatea menționată, fiind singura care a ofertat cu integritate, ar fi putut să le obțină.
   Aceștia doresc să se prevaleze de principiul bunei administrări a Comisiei, care ar fi dat dovadă de grave disfuncții în speță, precum și de principiul protecției încrederii legitime care include orice operator economic pe care o instituție ar fi putut să îl determine să nutrească speranțe întemeiate.
   Reclamanții consideră, de asemenea, că au suferit, pe lângă prejudiciile de ordin financiar, prejudicii de ordin moral, cauzate, printre altele, de o atingere adusă reputației lor și de obligația de a se apăra împotriva acuzațiilor care s-au adeverit a fi inexacte și imaginare.


title: Cauza C-458/12: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 6 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Trento – Italia) – Lorenzo Amatori și alții/Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl (Trimitere preliminară — Politica socială — Transfer de întreprinderi — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Directiva 2001/23/CE — Transfer al raporturilor de muncă în caz de cesiune convențională a unei părți a unei unități care nu poate fi identificată drept o entitate economică autonomă preexistentă)

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/4

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 6 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Trento – Italia) – Lorenzo Amatori și alții/Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl
   (Cauza C-458/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Transfer de întreprinderi - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Directiva 2001/23/CE - Transfer al raporturilor de muncă în caz de cesiune convențională a unei părți a unei unități care nu poate fi identificată drept o entitate economică autonomă preexistentă))
   2014/C 129/04
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Trento

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Lorenzo Amatori, Adrian Gottardi

      Pârâte: Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Tribunale di Trento – Interpretarea articolului 1 literele (a) și (b) și a articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20) – Cesiune convențională a unei părți a unei întreprinderi care nu poate fi identificată drept o entitate economică autonomă preexistentă și asupra căreia întreprinderea cedentă exercită, după transfer, o putere de control semnificativă prin intermediul unei legături comitent-prepus și printr-o împărțire a riscului comercial – Reglementare națională care nu condiționează substituirea în raporturile de muncă de acordul lucrătorilor părții de întreprindere cedate

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cazul transferului unei părți de întreprindere, permite cesionarului să se substituie cedentului în raporturile de muncă în ipoteza în care această parte de întreprindere nu constituie o entitate economică autonomă din punct de vedere funcțional preexistentă transferului său.

               2)

               Articolul 1 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2001/23 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care permite cesionarului să se substituie cedentului în raporturile de muncă în ipoteza în care acest cedent exercită după transferul părții de întreprindere în cauză o putere de control semnificativă în raport cu cesionarul.

      (1)  JO C 389, 15.12.2012.


title: Cauza T-9/10: Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2013 — Evropaïki Dynamiki/Comisia ( „Achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii externe privind punerea la dispoziție de publicații electronice — Respingerea ofertei unui ofertant — Atribuirea contractului altui ofertant — Criterii de selecție și de atribuire — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/20

         Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2013 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-9/10) (1)

   (Achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii externe privind punerea la dispoziție de publicații electronice - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractului altui ofertant - Criterii de selecție și de atribuire - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere)
   2013/C 108/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial E. Manhaeve și N. Bambara, agenți, asistați inițial de E. Petritsi, avocat, ulterior de E. Petritsi și de O. Graber-Soudry, solicitor, și în final E. Manhaeve, asistat de O. Graber-Soudry)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei Oficiului pentru Publicații Oficiale al Comunităților Europene din 29 octombrie 2009 în măsura în care respinge oferta prezentată de reclamantă pentru lotul nr. 2, intitulat „Publicație electronică bazată pe Microsoft SharePoint Server”, și, în special, atribuie contractele ofertanților selectați, precum și în măsura în care atribuie două contracte din lotul nr. 3, intitulat „Publicație electronică bazată pe platforme din surse deschise”, în favoarea unei întreprinderi membru a două de consorții diferite, în cadrul procedurii de cerere de ofertă AO 10224 pentru punerea la dispoziție de publicații electronice (JO 2009/S 109-156511), și, pe de altă parte, cerere de despăgubire, formulată în temeiul articolelor 268 TFUE și 340 TFUE.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-360/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Taxă pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Aplicarea unei cote reduse — Articolele 96 și 98 alineatul (2) — Anexa III, punctele 3 și 4 — „Produse farmaceutice de tipul celor utilizate pentru îngrijirea sănătății, prevenirea bolilor și ca tratament în scopuri medicale și veterinare” — „Echipamente medicale, materiale auxiliare și alte aparate destinate atenuării sau tratării handicapurilor, pentru utilizarea personală exclusivă a persoanelor cu handicap” ]

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-360/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Taxă pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Aplicarea unei cote reduse - Articolele 96 și 98 alineatul (2) - Anexa III, punctele 3 și 4 - „Produse farmaceutice de tipul celor utilizate pentru îngrijirea sănătății, prevenirea bolilor și ca tratament în scopuri medicale și veterinare” - „Echipamente medicale, materiale auxiliare și alte aparate destinate atenuării sau tratării handicapurilor, pentru utilizarea personală exclusivă a persoanelor cu handicap”)
   2013/C 63/05
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: L. Lozano Palacios, agent)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 98 coroborat cu anexa III la Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Livrări de bunuri și prestări de servicii care pot face obiectul unor cote reduse

      Dispozitivul

               1.

               Atunci când a aplicat o cotă redusă a taxei pe valoarea adăugată:

                           —

                           în cazul substanțelor medicamentoase care pot fi utilizate în mod obișnuit și corespunzător pentru obținerea de medicamente;

                           —

                           în cazul dispozitivelor medicale, al materialelor, al echipamentelor și al aparatelor care, privite în mod obiectiv, pot fi utilizate numai pentru prevenirea, diagnosticarea, tratarea, atenuarea sau îngrijirea unor boli sau afecțiuni ale oamenilor sau ale animalelor, dar care nu sunt destinate în mod normal atenuării sau tratării handicapurilor, pentru utilizarea personală exclusivă a persoanelor cu handicap;

                           —

                           în cazul materialelor auxiliare și al echipamentelor care pot fi utilizate, în esență sau în principal, pentru tratarea handicapurilor fizice ale animalelor;

                           —

                           și, în cele din urmă, în cazul materialelor auxiliare și al echipamentelor care pot fi utilizate, în esență sau în principal, pentru tratarea handicapurilor umane, dar care nu sunt destinate utilizării personale exclusive de către persoanele cu handicap,

                     Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 98 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborat cu anexa III la aceasta.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-582/12 P: Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2014 – El Corte Inglés, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/45

         Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2014 – El Corte Inglés, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Emilio Pucci International BV
   (Cauza C-582/12 P) (1)

   2014/C 315/72
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 63, p. 2.3.2013.


title: Cauza F-36/07: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2007 — Lebedef/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/27

         Acțiune introdusă la 19 aprilie 2007 — Lebedef/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-36/07)
   (2007/C 129/47)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea raportului asupra evoluției carierei (REC) întocmit cu privire la reclamant pentru perioada 1.1.2005-31.12.2005 și mai precis a acelei părți a REC întocmită de Eurostat pentru aceeași perioadă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă un singur motiv întemeiat pe încălcarea dispozițiilor generale de aplicare a articolului 43 din Statutul funcționarilor și mai exact a dispozițiilor referitoare la reprezentanții sindicali și statutari ai personalului, pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime și a regulii „patere legem quam ipse fecisti”.


title: Cauza C-171/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 56 CE și 43 CE — Libera circulație a capitalurilor — Acțiuni privilegiate ( «golden shares» ) ale statului portughez în Portugal Telecom SGPS SA — Restricții privind dobândirea de participații și gestiunea unei societăți private — Măsură de stat]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-171/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 56 CE și 43 CE - Libera circulație a capitalurilor - Acțiuni privilegiate («golden shares») ale statului portughez în Portugal Telecom SGPS SA - Restricții privind dobândirea de participații și gestiunea unei societăți private - Măsură de stat)
   2010/C 234/05
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti, M. Teles Romão și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent și M. Gorjão Henriques, avocat)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 56 CE — Acțiuni privilegiate („golden shares”) deținute de statul portughez la societatea Portugal Telecom S.A.

      Dispozitivul

               1.

               Prin menținerea în Portugal Telecom SGPS SA a unor drepturi speciale precum cele prevăzute de statutul societății menționate în favoarea statului și a altor entități publice, acordate în legătură cu acțiuni privilegiate („golden shares”) ale statului în Portugal Telecom SGPS SA, Republica Portugheză nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 CE.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-541/15: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2015 – Industrie Aeronautiche Reggiane/OAPI – Audi (NSU)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/51

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2015 – Industrie Aeronautiche Reggiane/OAPI – Audi (NSU)
   (Cauza T-541/15)
   (2015/C 381/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Italia) (reprezentant: M. Gurrado, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Audi AG (Ingolstadt, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „NSU” – cererea de înregistrare nr. 9593492

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 6 iulie 2015 în cauza R 2132/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și, în consecință, înregistrarea mărcii comunitare de către OAPI;

               —

               obligarea AUDI la plata propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, incluzând cheltuielile efectuate în fața diviziei de opoziție și a camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               Audi nu a demonstrat utilizarea serioasă a mărcii anterioare;

               —

               existența unei diferențe între componente și produsele finite;

               —

               existența unei diferențe între biciclete și produsele indicate în cererea de limitare din 16 octombrie 2014.


title: Cauza C-211/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Articolul 63 TFUE – Libera circulație a capitalurilor – Impozit pe donații și pe succesiuni – Legislație națională care prevede o reducere mai mare în cazul în care defunctul, la momentul decesului său, donatorul sau beneficiarul își aveau reședința pe teritoriul statului membru – Obiectul acțiunii în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Restricție – Justificare”)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/15

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
      (Cauza C-211/13) (1)

      ((„Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 63 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Impozit pe donații și pe succesiuni - Legislație națională care prevede o reducere mai mare în cazul în care defunctul, la momentul decesului său, donatorul sau beneficiarul își aveau reședința pe teritoriul statului membru - Obiectul acțiunii în constatarea neîndeplinirii obligațiilor - Restricție - Justificare”))
      (2014/C 395/18)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și W. Roels, agenți)

         Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și A. Wiedmann, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin adoptarea și menținerea în vigoare a dispozițiilor legislative potrivit cărora, la aplicarea taxelor pe succesiune și pe donație în privința unui bun imobil situat în Germania, se acordă doar o reducere într-un cuantum mai scăzut în cazul în care defunctul, la data decesului său, sau donatorul, la data la care efectuează donația, și beneficiarul, la data faptului generator al impozitului, își aveau reședința într-un alt stat membru, în timp ce o reducere considerabil mai ridicată se acordă în cazul în care cel puțin una dintre cele două părți își avea reședința în Germania la datele menționate, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE.

                  2)

                  Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza T-359/15: Acțiune introdusă la 3 iulie 2015 – Arrom Conseil/OAPI – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/81

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2015 – Arrom Conseil/OAPI – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Cauza T-359/15)
   (2015/C 294/97)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Arrom Conseil (Paris, Franța) (reprezentanți: C. Herissay Ducamp și J. Blanchard, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nina Ricci SARL (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „Roméo has a gun by Romano Ricci” – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 193 604

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 13 aprilie 2015 în cauza R 1021/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-166/12: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — Bolívar Cerezo/OAPI — Renovalia Energy (RENOVALIA)

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/22

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — Bolívar Cerezo/OAPI — Renovalia Energy (RENOVALIA)
   (Cauza T-166/12)
   2012/C 194/38
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Juan Bolívar Cerezo (Granada, Spania) (reprezentant: I. M. Barroso Sánchez-Lafuente, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Renovalia Energy, SA (Villarobledo, Spania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 ianuarie 2012 pronunțate în cauza R 663/2011-1 și, în consecință, înregistrarea mărcii comunitare nr. 8 631 814„RENOVALIA” pentru „Asigurări; afaceri financiare, monetare, imobiliare” din clasa 36;

               —

               obligarea oricărei părți care se opune prezentei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „RENOVALIA” pentru produse și servicii din clasele 11, 25, 35, 36, 37 și 41 — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 631 814.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Renovalia Energy, SA.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale spaniole „RENOVA ENERGY” și „RENOVAENERGY” și denumirea comercială „RENOVALIA”, pentru servicii din clasa 36.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: ar exista un risc de confuzie între marca spaniolă prioritară nr. 2 715 975„RENOVALIA” care aparține reclamantului și mărcile spaniole invocate în sprijinul opoziției și s-ar introduce la instanța spaniolă competentă o acțiune în declararea nulității împotriva mărcilor spaniole invocate în sprijinul opoziției, ceea ce ar avea drept rezultat că aceste mărci nu ar mai putea fi invocate în procedura de opoziție la înregistrarea mărcii comunitare solicitate.


title: Cauza T-363/10: Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Abbott Laboratories/OAPI (RESTORE)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/58

      Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Abbott Laboratories/OAPI (RESTORE)
      (Cauza T-363/10)
      ()
      (2010/C 288/107)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Abbott Laboratories (Abbott Park, Illinois, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: M. Kinkeldey, S. Schäffler și J. Springer, Rechtsanwälte)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea Deciziei a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 iunie 2010 pronunțate în cauza R 1560/2009-1,

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară vizată: marca verbală „RESTORE” pentru produse din clasa 10.

         Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

         Motivele invocate:

                  —

                  încălcarea dreptului de a fi ascultat întrucât camera de recurs s-a întemeiat în decizia atacată pe probe care nu au fost prezentate reclamantei;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât marca solicitată nu constituie un termen descriptiv direct în ceea ce privește produsele menționate în cererea de înregistrare;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât marca solicitată posedă caracterul distinctiv necesar.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-360/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iulie 2007 — FG Marine/Comisia Comunităților Europene ( Răspundere extracontractuală — Decizie prin care se dispune restituirea ajutorului de stat acordat de Franța societății Stardust Marine — Anularea deciziei printr-o hotărâre a Curții )

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iulie 2007 — FG Marine/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-360/04) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Decizie prin care se dispune restituirea ajutorului de stat acordat de Franța societății Stardust Marine - Anularea deciziei printr-o hotărâre a Curții’)
   (2007/C 211/63)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: FG Marine SA (Roissy Charles de Gaulle, Franța) (reprezentant: M.-A. Michel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și C. Giolito, agenți)
   Obiectul
   Cerere de reparare a prejudiciului care ar fi fost cauzat de Decizia 2000/513/CE a Comisiei din 8 septembrie 1999 privind ajutorul acordat de Franța societății Stardust Marine.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca nefondată.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza T-463/07: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2014 – Italia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare»  — Cheltuieli excluse de la finanțare — Prime pentru bovine — Ulei de măsline și grăsimi — Furaje uscate — Eficacitatea controalelor — Regim de sancțiuni” )

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/23

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2014 – Italia/Comisia
   (Cauza T-463/07) (1)

   ((„FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțare - Prime pentru bovine - Ulei de măsline și grăsimi - Furaje uscate - Eficacitatea controalelor - Regim de sancțiuni”))
   2014/C 292/27
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de G. Aiello și de F. Bucalo, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Cattabriga și D. Nardi, agenți)

      Obiectul

   Anularea în parte a Deciziei 2007/647/CE a Comisiei din 3 octombrie 2007 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în temeiul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare” (JO L 261, p. 28), în măsura în care această decizie exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Italiană

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza C-279/15 P: Recurs introdus la 10 iunie 2015 de Alexandre Borde și de Carbonium împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 25 martie 2015 în cauza T-314/14, Borde și Carbonium/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/28

         Recurs introdus la 10 iunie 2015 de Alexandre Borde și de Carbonium împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 25 martie 2015 în cauza T-314/14, Borde și Carbonium/Comisia
   (Cauza C-279/15 P)
   (2015/C 294/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Alexandre Borde și Carbonium SAS (reprezentant: A.B.H. Herzberg, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din 25 martie 2015 în măsura în care aceasta:

                           —

                           respinge acțiunile ca inadmisibile;

                           —

                           obligă recurentele la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie;

               —

               declararea drept admisibilă a acțiunii în anulare formulate de recurente;
               și

                           —

                           pronunțarea în ultimă instanță;
                           sau, cu titlu subsidiar,

                           —

                           trimiterea cauzei Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe pe fond;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului pentru ca acesta să examineze problema admisibilității împreună cu examinarea pe fond și să statueze în consecință;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, în temeiul articolului 184 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele afirmă că respingerea acțiunii lor în anulare este nelegală deoarece: (1) expunerea situației de fapt de către Tribunal este inexactă și denaturată, încălcând astfel dreptul recurentelor de a fi ascultate; (ii) în aplicarea articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, Tribunalul a limitat în mod eronat categoria actelor supuse căilor de atac numai la actele enumerate la articolul 288 TFUE; (iii) în mod eronat, Tribunalul a constatat că măsurile în litigiu nu constituiau decizii în sensul articolului 288 al patrulea paragraf TFUE; (iv) în aplicarea articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, Tribunalul a considerat în mod eronat ca fiind un element decisiv faptul dacă actul atacat „poate sau nu poate fi desprins de cadrul contractual” fără să țină seama de alte elemente relevante; (v) în aplicarea articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, Tribunalul a aplicat în mod eronat unei cauze tripolare criteriile dezvoltate pentru cauzele bipolare; (vi) Tribunalul a încălcat dreptul recurentelor la o cale de atac jurisdicțională efectivă, astfel cum este garantat de Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-362/17: Acțiune introdusă la 6 iunie 2017 – NCL/EUIPO (FEEL FREE)

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/43

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2017 – NCL/EUIPO (FEEL FREE)
   (Cauza T-362/17)
   (2017/C 249/58)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Statele Unite) (reprezentanți: J. Bühling și D. Graetsch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii verbală „FEEL FREE” – cererea de înregistrare nr. 15 090 533

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 23 martie 2017 în cauza R 2094/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-500/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 16 septembrie 2016 – Caterpillar Financial Services sp. z o.o., Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 16 septembrie 2016 – Caterpillar Financial Services sp. z o.o., Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Cauza C-500/16)
   (2017/C 022/04)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

   Caterpillar Financial Services sp. z o.o., Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Întrebarea preliminară

   În condițiile în care se ia în considerare interpretarea în materie de TVA dată de Curte în Hotărârea BGŻ Leasing, în cauza C-224/11, principiul efectivității, principiul cooperării loiale și principiul echivalenței, consacrate la articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană sau orice alt principiu pertinent din dreptul Uniunii se opun dispozițiilor sau practicilor naționale în materie de TVA potrivit cărora restituirea TVA-ului excedentar perceput ca urmare a colectării TVA-ului datorat, cu încălcarea dreptului Uniunii nu este posibilă atunci când, din cauza comportamentului autorităților naționale, o persoană nu și-a putut exercita drepturile decât după expirarea termenului de prescripție a datoriei fiscale?


title: Cauza C-425/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 1 august 2016 – Hansruedi Raimund/Michaela Aigner

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 1 august 2016 – Hansruedi Raimund/Michaela Aigner
   (Cauza C-425/16)
   (2016/C 402/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Hansruedi Raimund

      Intimată: Michaela Aigner

      Întrebările preliminare

               1)

               Se poate respinge o acțiune în contrafacerea unei mărci a Uniunii Europene [articolul 96 litera (a) din Regulamentul [CE] nr. 207/2009 (1) în versiunea modificată prin Regulamentul [CE] 2015/2424] pe baza obiecției legate de înregistrarea cu rea-credință a mărcii respective [articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul [CE] nr. 207/2009 în versiunea modificată prin Regulamentul [UE] 2015/2424], în cazul în care pârâtul a formulat o cerere reconvențională întemeiată pe declararea nulității respectivei mărci a Uniunii Europene [articolul 99 alineatul (1) din Regulamentul [CE] nr. 207/2009 în versiunea modificată prin Regulamentul [CE] 2015/2424], dar instanța nu s-a pronunțat încă asupra acestei cereri reconvenționale?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ, poate instanța să respingă o acţiune în contrafacere pe baza obiecției legate de înregistrarea cu rea-credință a unei mărci în cazul în care admite cel puțin în mod simultan cererea reconvențională sau trebuie în orice caz ca instanța să amâne soluționarea acţiunii în contrafacere până când hotărârea privind cererea reconvențională dobândeşte autoritate de lucru judecat?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-52/12: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Grecia/Comisia [ „Ajutoare de stat — Ajutoare compensatorii plătite de Agenția elenă de asigurări agricole (ELGA) în cursul anilor 2008 și 2009 — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestora — Noțiunea de ajutor de stat — Articolul 107 alineatul (3) literele (b) și (c) TFUE — Liniile directoare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol” ]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/34

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Grecia/Comisia
   (Cauza T-52/12) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Ajutoare compensatorii plătite de Agenția elenă de asigurări agricole (ELGA) în cursul anilor 2008 și 2009 - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestora - Noțiunea de ajutor de stat - Articolul 107 alineatul (3) literele (b) și (c) TFUE - Liniile directoare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol”])
   2014/C 292/40
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: inițial I. Chalkias și S. Papaïoannou, ulterior I. Chalkias și A. Vasilopoulou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Triantafyllou și S. Thomas, ulterior D. Triantafyllou și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/157/UE a Comisiei din 7 decembrie 2011 privind ajutoarele compensatorii plătite de Agenția elenă de asigurări agricole (ELGA) în cursul anilor 2008 și 2009 (JO 2012, L 78, p. 21)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza T-440/14: Acțiune introdusă la 13 iunie 2014 – Premo/OAPI – Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/66

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2014 – Premo/OAPI – Prema Semiconductor (PREMO)
   (Cauza T-440/14)
   2014/C 315/111
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Premo, SL (Málaga, Spania) (reprezentanți: E. Cornu, F. de Visscher și E. De Gryse, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Prema Semiconductor GmbH (Mainz, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 aprilie 2014 în cauza R 1719/2011-5;

               —

               Cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care a admis opoziția pentru „bobine de inductanță”, „rezistențe inductive”, „transformatoare electrice” și „transformatoare și filtre de deparazitare”;

               —

               Obligarea OAPI și, dacă este cazul, a intervenientei, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PREMO” pentru produse din clasa 9, cererea de înregistrare nr. 5 5 20  788.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Prema Semiconductor GmbH.

      Marca sau semnul invocat în procedura opoziției: marca verbală națională „PREMA” pentru produse din clasa 9.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea normei 22 alineatul (6) din Regulamentul nr. 2868/95 și a dreptului de apărare al reclamantului;

               —

               încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-345/12: Acțiune introdusă la 3 august 2012 — Akzo Nobel și alții/Comisia

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/29

         Acțiune introdusă la 3 august 2012 — Akzo Nobel și alții/Comisia
   (Cauza T-345/12)
   2012/C 295/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Țările de Jos), Akzo Nobel Chemicals Holding AB (Nacka, Suedia) și Eka Chemicals AB (Bohus, Suedia) (reprezentanți: C. Swaak și R. Wesseling, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea, în tot sau în parte, a Deciziei Comisiei C(2012) 3533 final din 24 mai 2012 prin care s-a respins cererea de aplicare a regimului de confidențialitate formulată în cadrul cauzei COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive principale și două motive subsidiare.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe nerespectarea de către Comisie a obligației de motivare și a dreptului reclamantelor la bună administrare în conformitate cu articolul 296 TFUE și cu articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe împrejurarea că publicarea versiunii neconfidențiale extinse a Deciziei Peroxid de hidrogen și perborat încalcă obligația de confidențialitate a Comisiei prevăzută de articolul 339 TFUE astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul nr. 1/2003 (1), Regulamentul nr. 773/2004 (2) și Comunicările Comisiei din 2002 și din 2006 privind cooperarea (3).

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe împrejurarea că publicarea versiunii neconfidențiale extinse a Deciziei Peroxid de hidrogen și perborat care conține o informație care provine din cererea de clemență formulată de reclamante aduce atingere principiilor securității juridice, încrederii legitime a reclamantelor și dreptului la bună administrare în conformitate cu articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               4.

               Al patrulea motiv, aplicabil în măsura în care decizia Comisiei poate fi considerată că implică o decizie de a acorda accesul la anumite informații pe baza Regulamentului privind transparența (4), întemeiat pe împrejurarea că Comisia nu a respectat obligația de motivare și dreptul la bună administrare în conformitate cu articolul 296 TFUE și cu articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               5.

               Al cincilea motiv, aplicabil în măsura în care decizia Comisiei poate fi considerată că implică o decizie de a acorda accesul la anumite informații pe baza Regulamentului privind transparența, întemeiat pe împrejurarea că publicarea versiunii neconfidențiale extinse a Deciziei Peroxid de hidrogen și perborat încalcă regulamentul menționat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).

      (3)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO C 45, p. 3) și Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO C 298, p. 17, Ediție specială, 08/vol. 5, p. 3).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).