title: Cauza T-312/05: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Comisia/Alexiadou ( „Clauză compromisorie — Contract privind proiectul de dezvoltare a unei tehnologii pentru producerea de piei impermeabile — Neexecutarea contractului — Rambursarea sumelor avansate — Dobânzi de întârziere — Trimitere spre rejudecare Tribunalului după anulare — Procedură în lipsă” )

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/29

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Comisia/Alexiadou
      (Cauza T-312/05) (1)

      (Clauză compromisorie - Contract privind proiectul de dezvoltare a unei tehnologii pentru producerea de piei impermeabile - Neexecutarea contractului - Rambursarea sumelor avansate - Dobânzi de întârziere - Trimitere spre rejudecare Tribunalului după anulare - Procedură în lipsă)
      (2010/C 288/54)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: D. Triantafyllou, agent)

         Pârâtă: Efrosyni Alexiadou (Salonic, Grecia) (reprezentant: C. Matellas, avocat)

         Obiectul

      Acțiune introdusă de Comisie în temeiul articolului 238 CE în vederea obținerii rambursării sumei de 23 036,31 euro pe care aceasta din urmă a plătit-o pârâtei în cadrul unui contract privind proiectul de dezvoltare a unei tehnologii destinate producerii de piei impermeabile (contract G1ST-CT-2002-50227), majorată cu dobânzi de întârziere

         Dispozitivul

                  1.

                  O obligă pe doamna Efrosyni Alexiadou să ramburseze Comisiei Europene suma de 23 036,31 euro, majorată cu dobânzi de întârziere:

                              —

                              la cota de 5,25 % pe an începând cu 1 martie 2003 și până la 31 august 2005;

                              —

                              la cota legală anuală aplicată în temeiul legii belgiene, în limita unei cote de 5,25 pe an, începând cu 1 septembrie 2005 și până la plata completă a datoriei.

                  2.

                  O obligă pe doamna Efrosyni Alexiadou la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauze conexate C-454/12 și C-455/12: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Pro Med Logistik GmbH (C-454/12)/Finanzamt Dresden-Süd, și Eckard Pongratz, în calitate de lichidator în procedura falimentului doamnei Karin Oertel (C-455/12)/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt (Trimitere preliminară — TVA — A șasea directivă TVA — Articolul 12 alineatul (3) — Categoria 5 din anexa H — Directiva 2006/112/CE — Articolul 98 alineatele (1) și (2) — Anexa III punctul 5 — Principiul neutralității — Transportul de persoane și al bagajelor acestora — Reglementare a unui stat membru care aplică o cotă de TVA diferită transportului cu taxiuri și transportului cu autoturisme închiriate cu șofer)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/8

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Pro Med Logistik GmbH (C-454/12)/Finanzamt Dresden-Süd, și Eckard Pongratz, în calitate de lichidator în procedura falimentului doamnei Karin Oertel (C-455/12)/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt
   (Cauze conexate C-454/12 și C-455/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - TVA - A șasea directivă TVA - Articolul 12 alineatul (3) - Categoria 5 din anexa H - Directiva 2006/112/CE - Articolul 98 alineatele (1) și (2) - Anexa III punctul 5 - Principiul neutralității - Transportul de persoane și al bagajelor acestora - Reglementare a unui stat membru care aplică o cotă de TVA diferită transportului cu taxiuri și transportului cu autoturisme închiriate cu șofer))
   2014/C 112/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Pro Med Logistik GmbH (C-454/12), Eckard Pongratz, în calitate de lichidator în procedura falimentului doamnei Karin Oertel (C-455/12)

      Pârâte: Finanzamt Dresden-Süd (C-454/12), Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt (C-455/12)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Bundesfinanzhof – Germania – Interpretarea articolului 98 alineatul (1) coroborat cu punctul 5 din anexa III de la Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347 p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7), precum și a articolului 12 alineatul (3) litera (a) al treilea paragraf coroborat cu punctul 5 din anexa H la Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), cu modificările ulterioare – Principiul neutralității – Reglementare a unui stat membru care prevede o diferență de tratament în ceea ce privește TVA-ul între prestări de servicii identice din punctul de vedere al consumatorului și care îndeplinesc aceleași nevoi – Tratament diferit între transportul de bolnavi efectuat cu taxiuri și cel efectuat cu autovehicule închiriate cu șofer

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 12 alineatul (3) litera (a) al treilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/4/CE a Consiliului din 19 ianuarie 2001, coroborat cu categoria 5 din anexa H la aceasta și articolul 98 alineatele (1) și (2) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborat cu punctul 5 din anexa III la aceasta, având în vedere principiul neutralității fiscale, trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca două tipuri de servicii de transport urban de persoane și al bagajelor acestora, și anume, pe de o parte, cu taxiuri și, pe de altă parte, cu autoturisme închiriate cu șofer, să fie supuse unor cote diferite de taxă pe valoarea adăugată, una redusă și cealaltă normală, în măsura în care, pe de o parte, ca urmare a cerințelor legale diferite cărora le sunt supuse cele două tipuri de transport, activitatea de transport urban de persoane cu taxiuri constituie un aspect concret și specific al categoriei de servicii de transport de persoane și al bagajelor acestora, vizată la categoria și la punctul 5 citate din anexele menționate la aceste directive și, pe de altă parte, respectivele diferențe au o influență determinantă asupra deciziei utilizatorului mediu de a recurge la unul sau la altul dintre acestea. Revine instanței naționale sarcina de a verifica dacă aceasta este situația în litigiile principale.

               2)

               În schimb, articolul 12 alineatul (3) litera (a) al treilea paragraf din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/4, coroborat cu categoria 5 din anexa H la aceasta și articolul 98 alineatele (1) și (2) din Directiva 2006/112 coroborat cu punctul 5 din anexa III la aceasta, având în vedere principiul neutralității fiscale, trebuie interpretate în sensul că se opun ca două tipuri de servicii de transport urban de persoane și al bagajelor acestora, și anume, pe de o parte, cu taxiuri și, pe de altă parte, cu autoturisme închiriate cu șofer, să fie supuse unor cote diferite de taxă pe valoarea adăugată în cazul în care, în temeiul unui acord special care se aplică fără deosebire întreprinderilor de taxi și întreprinderilor de închirieri auto cu șofer care sunt parte la acesta, transportul persoanelor cu taxiuri nu constituie un aspect concret și specific al transportului de persoane și al bagajelor acestora, iar această activitate realizată în cadrul acordului menționat este considerată similară, din punctul de vedere al utilizatorului mediu, cu activitatea de transport urban de persoane cu autoturisme de închiriat cu șofer, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale.

      (1)  JO C 399, 22.12.2012.


title: Cauza C-338/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele FIM Santander Top 25 Euro Fi/Direction des résidents à l'étranger et des services généraux

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele FIM Santander Top 25 Euro Fi/Direction des résidents à l'étranger et des services généraux
   (Cauza C-338/11)
   2011/C 269/64
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Montreuil

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele FIM Santander Top 25 Euro Fi

      Pârâtă: Direction des résidents à l'étranger et des services généraux

      Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie luată în considerare situația deținătorilor de titluri de participare, împreună cu cea a organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM)?

               2.

               Într-o astfel de ipoteză, în ce condiții reținerea la sursă în litigiu ar putea fi considerată conformă cu principiul liberei circulații a capitalurilor?


title: Cauza T-194/08: Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2009 — Cattin/Comisia ( Răspundere delictuală — FED — Lista exportatorilor eligibili pentru plata creanțelor lor față de Republica Centrafricană — Lipsa înscrierii — Prescripție — Inadmisibilitate )

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/37

         Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2009 — Cattin/Comisia
   (Cauza T-194/08) (1)

   („Răspundere delictuală - FED - Lista exportatorilor eligibili pentru plata creanțelor lor față de Republica Centrafricană - Lipsa înscrierii - Prescripție - Inadmisibilitate”)
   2010/C 37/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: R. Cattin & Cie (Bimbo, Republica Centrafricană) și Yves Cattin (Cadiz, Spania) (reprezentant: B. Wägenbaur, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Bordes, agent)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se urmărește repararea prejudiciului pretins suferit în urma deciziei Comisiei de a nu-i înscrie pe reclamanți pe lista exportatorilor eligibili pentru obținerea plății creanțelor lor prin intermediul unui organism statal din Republica Centrafricană în cadrul Fondului European de Dezvoltare (FED).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Obligă R. Cattin & Cie și pe domnul Yves Cattin la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-428/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 octombrie 2009 — Union Syndicale Solidaires Isère /Premier ministre, Ministre du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministre de la santé et des sports

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 octombrie 2009 — Union Syndicale „Solidaires Isère”/Premier ministre, Ministre du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministre de la santé et des sports
   (Cauza C-428/09)
   2010/C 24/40
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Union Syndicale „Solidaires Isère”

      Pârâți: Premier ministre, Ministre du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministre de la santé et des sports

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva din 4 noiembrie 2003 (1) se aplică unui personal ocazional și sezonier care efectuează maximum 80 de zile de muncă pe an în centre de vacanță și de recreere?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare:

                           (a)

                           ținând seama de obiectul directivei care, potrivit alineatului (1) al articolului 1, constă în stabilirea unor cerințe minime de securitate și sănătate pentru organizarea timpului de lucru, articolul 17 trebuie interpretat în sensul că permite:

                                       —

                                       fie, în temeiul alineatului (1) al acestuia, să se considere că activitatea ocazională și sezonieră a titularilor unui contract de angajare ca instructor-animator, „pe baza caracteristicilor specifice ale activității exercitate, face parte dintre cele în privința cărora durata timpului de lucru nu este măsurată și predeterminată sau poate fi determinată de lucrătorii înșiși”,

                                       —

                                       fie, în temeiul literei (b) a alineatului (3) al acestuia, să se considere „activități de securitate și supraveghere care necesită prezența permanentă în scopul de a proteja bunuri și persoane”?

                           (b)

                           în acest din urmă caz, condițiile fixate la alineatul (2), în materie de „perioade de repaus echivalente compensatorii” sau de „protecție adecvată” acordată lucrătorilor în cauză, trebuie interpretate în sensul că pot fi îndeplinite printr-un mecanism care limitează la 80 de zile de muncă pe an în centre de vacanță și de recreere activitatea titularilor contractelor în cauză?

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-222/14: Hotărârea Tribunalului din 4 iunie 2015 – Deluxe Laboratories/OAPI (deluxe) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative deluxe — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligaţia de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/40

         Hotărârea Tribunalului din 4 iunie 2015 – Deluxe Laboratories/OAPI (deluxe)
   (Cauza T-222/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative deluxe - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligaţia de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 236/53)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Deluxe Laboratories, Inc. (Burbank, California, Statele Unite) (reprezentant: S. Serrat Viñas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Obiectul

   Acțiune îndreptată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 ianuarie 2014 (cauza R 1250/2013-2), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ deluxe ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 22 ianuarie 2014 (cauza R 1250/2013-2).

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza C-325/07: Ordonanța președintelui Curții din 5 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/30

         Ordonanța președintelui Curții din 5 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-325/07) (1)

   (2008/C 171/52)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-279/09: Acțiune introdusă la 9 iulie 2009 — Aiello/OAPI — Cantoni ITC (100 % Capri)

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/39

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2009 — Aiello/OAPI — Cantoni ITC (100 % Capri)
   (Cauza T-279/09)
   2009/C 220/83
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamant: Antonino Aiello (Vico Equense, Italia) (reprezentanți: M. Coccia și L. Pardo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cantoni ITC SpA (Milano, Italia)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 aprilie 2009, notificată prin fax la 14 mai 2009, pronunțată în procedura R 1148/2008-1 între Antonino Aiello și Cantoni ITC S.p.A. și corectând, respingerea opoziției B 856 163 privind înregistrarea mărcii „100 % CAPRI” pentru produsele din clasele 3, 18 și 25 (nr. 003563848);

               —

               obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal numeric „100 % CAPRI” (cerere de înregistrare nr. 3 563 848), pentru produse din clasele 3, 18 și 25.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: CANTONI I.T.C. S.p.A..

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă (cerere de înregistrare nr. 2 689 891) și marca națională care conține elementul verbal „CAPRI”, pentru produse din clasele 3, 18 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: admiterea opoziției și respingerea cererii de înregistrare pentru toate produsele în litigiu.

      Decizia camerei de recurs: respingerea acțiunii

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară, precum și a articolului 50 alineatul (1) și a articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) n. 2868/95 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară (înlocuit de Regulamentul nr. 207/2009).


title: Cauza T-399/15: Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2017 – Morgan & Morgan/EUIPO – Grupo Morgan & Morgan (Morgan & Morgan) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Morgan & Morgan — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară MMG TRUST MIEMBRO DEL GRUPO MORGAN & MORGAN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/25

         Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2017 – Morgan & Morgan/EUIPO – Grupo Morgan & Morgan (Morgan & Morgan)
   (Cauza T-399/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Morgan & Morgan - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară MMG TRUST MIEMBRO DEL GRUPO MORGAN & MORGAN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 063/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Morgan & Morgan Srl International Insurance Brokers (Conegliano, Italia) (reprezentanți: F. Caricato și F. Gatti, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și C. Martini, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 mai 2015 (cauza R 1657/2014-1) privind o procedură de opoziție între Grupo Morgan & Morgan și Morgan & Morgan International Insurance Brokers

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Morgan & Morgan Srl International Insurance Brokers la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza C-2/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italia) la 4 ianuarie 2010 — Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. și Eolica di Altamura s.r.l./Regione Puglia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italia) la 4 ianuarie 2010 — Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. și Eolica di Altamura s.r.l./Regione Puglia
   (Cauza C-2/10)
   2010/C 63/54
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. și Eolica di Altamura s.r.l.

      Pârâtă: Regione Puglia

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile coroborate ale articolului 1 alineatul 1226 din Legea nr. 296 din 27 decembrie 2006, ale articolului 5 alineatul 1 din Decretul Ministerului mediului și al protecției teritoriului și a mării din 17 octombrie 2007 și ale articolului 2 alineatul 6 din Legea regională din Puglia nr. 31 din 21 octombrie 2008 sunt compatibile cu dreptul comunitar și, în special, cu principiile care decurg din Directivele 2001/77/CE (1) și 2009/28/CE (2) (în domeniul energiei regenerabile) și din Directivele 1979/409/CE (3) și 1992/43/CE (4) (în domeniul conservării păsărilor și a habitatului natural), în măsura în care interzic în mod absolut și fără diferențiere localizarea de turbine eoliene care nu au ca destinație consumul propriu în zonele SIC și APS care constituie rețeaua ecologică „NATURA 2000”, în loc să prevadă realizarea unei evaluări adecvate a consecințelor de mediu care să analizeze impactul proiectului avut în vedere asupra sitului vizat în mod special de această intervenție?

      (1)  JO L 283, p. 33, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 36.

      (2)  JO L 140, p. 16.

      (3)  JO L 103, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 77.

      (4)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza T-189/06: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2011 — Arkema France/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Obligația de motivare — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Amenzi — Comunicarea privind cooperarea” )

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/40

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2011 — Arkema France/Comisia
   (Cauza T-189/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Principiul bunei administrări - Amenzi - Comunicarea privind cooperarea)
   2011/C 269/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Arkema France SA (Colombes, Franța) (reprezentanți: inițial A. Winckler, S. Sorinas Jimeno și P. Geffriaud, ulterior S. Sorinas Jimeno și E. Jégou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Arbault și O. Beynet, ulterior V. Bottka, P. J. Van Nuffel și B. Gencarelli, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat), în măsura în care o vizează pe reclamantă, și, în subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a cuantumului amenzii impuse reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Arkema France SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-369/16 P: Recurs introdus la 5 iulie 2016 de Irlanda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 22 aprilie 2016 în cauzele conexate T-50/06 RENV II și T-69/06 RENV II, Aughinish Alumina Ltd/Comisia Europeană

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/2

         Recurs introdus la 5 iulie 2016 de Irlanda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 22 aprilie 2016 în cauzele conexate T-50/06 RENV II și T-69/06 RENV II, Aughinish Alumina Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-369/16 P)
   (2016/C 371/02)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, T. Joyce, agenți, P. McGarry, Senior Counsel)

      Celelalte părți din procedură: Aughinish Alumina Ltd, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               anularea deciziei (1);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Irlanda se întemeiază pe patru motive de recurs:

               a)

               Hotărârea Tribunalului este eronată în drept în condițiile în care a reținut că principiul securității juridice nu se aplica și/sau Irlanda și Aughinish Alumina Ltd nu se puteau prevala de acesta, în pofida întârzierii inexcuzabile a Comisiei în emiterea deciziei atacate.

               b)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că nu exista o încălcare a principiului respectării încrederii legitime, în pofida constatării că întârzierea în investigarea efectuată de Comisie era nejustificată și inexcuzabilă.

               c)

               Tribunalul a săvârșit o eroare concluzionând că ajutorul în cauză „corespundea unei scheme de ajutor” astfel cum este definite la articolul 1 litera (d) din Regulamentul 659/1999 al Consiliului (2); în continuare, Tribunalul a săvârșit o eroare concluzionând că termenul de prescripție prevăzut la articolul 15 din Regulamentul nr. 659/1999 curgea de la data fiecărui import de uleiuri minerale efectuat de Aughinish Alumina Ltd.

               d)

               Tribunalul a săvârșit o eroare refuzând să admită acțiunea pentru motivul că ajutorul putea fi definit ca ajutor existent anterior aderării.

      (1)  Decizia 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale utilizate drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia (JO 2006, L 119, p. 12) [notificată cu numărul C (2005) 4436] (JO L 119, p. 12).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-74/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nógrád Megyei Bíróság — Republica Ungară) — PARAT Automotive Cabrio Textiltetöket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenörzési Hivata Hatósági Föosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály (A șasea directivă TVA — Aderarea unui nou stat membru — Taxă aferentă achiziționării subvenționate de echipamente — Drept de deducere — Excluderi prevăzute de o reglementare națională la momentul intrării în vigoare a Celei de a șasea directive — Posibilitatea statelor membre de a menține excluderi)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nógrád Megyei Bíróság — Republica Ungară) — PARAT Automotive Cabrio Textiltetöket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenörzési Hivata Hatósági Föosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
   (Cauza C-74/08) (1)

   (A șasea directivă TVA - Aderarea unui nou stat membru - Taxă aferentă achiziționării subvenționate de echipamente - Drept de deducere - Excluderi prevăzute de o reglementare națională la momentul intrării în vigoare a Celei de a șasea directive - Posibilitatea statelor membre de a menține excluderi)
   2009/C 141/26
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Nógrád Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: PARAT Automotive Cabrio Textiltetöket Gyártó Kft.

      Pârât: Adó- és Pénzügyi Ellenörzési Hivata Hatósági Föosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Nógrád Megyei Bíróság — Interpretarea articolului 17 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Reglementare națională care limitează deductibilitatea taxei aferente achiziționării subvenționate de echipamente la partea nesubvenționată

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 17 alineatele (2) și (6) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în cazul achiziționării de bunuri subvenționate din fonduri publice, nu permite deducerea taxei pe valoarea adăugată aferente decât pentru partea nesubvenționată a acestei achiziții.

               2)

               Articolul 17 alineatul (2) din A șasea directivă 77/388 conferă persoanelor impozabile drepturi pe care acestea le pot invoca în fața instanței naționale pentru a se opune unei reglementări naționale incompatibile cu această dispoziție.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza C-127/12: Acțiune introdusă la 7 martie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/9

         Acțiune introdusă la 7 martie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-127/12)
   2012/C 126/18
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 21 și 63 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și al articolelor 28 și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE), prin introducerea unor diferențe în tratamentul fiscal prevăzut în ceea ce privește donațiile și succesiunile, între avânzi-cauză și donatari care au reședința în Spania și cei nerezidenți, și între de cuius care au reședința în Spania și cei nerezidenți, și între donații și acte de dispoziție similare cu privire la bunuri imobile situate în Spania și în afara Spaniei.

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               În Spania, impozitul asupra succesiunilor și asupra donațiilor este un impozit de stat a cărui reglementare de bază este prevăzută de Legea 29/87 din 18 decembrie 1987, precum și de Regulamentul aprobat prin Decretul regal 1629/1991 din 8 noiembrie. Gestiunea și beneficiul impozitului au fost cedate Comunităților Autonome, deși în cazurile stabilite de comunitatea autonomă este aplicabilă legislația statului, în special în cazurile în care nu există un element de legătură personală sau reală cu o comunitate autonomă.

               2.

               În toate comunitățile autonome care și-au exercitat competența normativă cu privire la impozitul asupra succesiunilor și asupra donațiilor, sarcina fiscală suportată de contribuabil este în mod considerabil mai redusă decât impozitul prevăzut de legislația statului, ceea ce dă naștere unei diferențe de tratament fiscal acordat donațiilor și succesiunilor între avânzi-cauză și donatari care au reședința în Spania și cei nerezidenți, între de cuius care au reședința în Spania și cei nerezidenți, și între donații și acte de dispoziție similare cu privire la bunuri imobile situate în Spania și în afara Spaniei.

               3.

               Legislația națională menționată încalcă articolele 21 TFUE și 63 TFUE și articolele 28 SEE și 41 SEE.


title: Cauza T-633/14: Acțiune introdusă la 18 august 2014 – Monster Energy/OAPI (reprezentarea unui simbol al păcii)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/28

         Acțiune introdusă la 18 august 2014 – Monster Energy/OAPI (reprezentarea unui simbol al păcii)
   (Cauza T-633/14)
   (2015/C 127/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă (reprezentarea unui simbol al păcii) – cererea de înregistrare nr. 11 363 611

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 decembrie 2013 în cauza R 1285/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-228/08: Acțiune introdusă la 18 iunie 2008 — Szomborg/Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/57

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2008 — Szomborg/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-228/08)
   (2008/C 209/103)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamant: Grzegrorz Szomborg (Jastarnia, Polonia) (reprezentant: R. Nowosielski, adwokat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea că, încălcând obligațiile care îi revin în temeiul articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 2187/2005 al Consiliului din 21 decembrie 2005 (1), Comisia a omis să acționeze, prin faptul că nu a publicat o evaluare științifică a efectelor utilizării în special a setcilor, a setcilor cu sirec și a plaselor de încurcare în ceea ce privește cetaceele și că nu a prezentat concluziile acesteia Parlamentului European și Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la suportarea propriilor cheltuieli de judecată;

               —

               obligarea la rambursarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente
   Potrivit articolului 27 din Regulamentul nr. 2187/2005, Comisia era obligată să se asigure, până la 1 ianuarie 2008, că este desfășurată o evaluare științifică a efectelor utilizării în special a setcilor, a setcilor cu sirec și a plaselor de încurcare în ceea ce privește cetaceele, iar concluziile acesteia sunt prezentate Parlamentului European și Consiliului. Întrucât Comisia nu a prezentat o astfel de evaluare în termenul prevăzut, prin scrisoarea din 25 februarie 2008, reclamantul i-a solicitat să acționeze. În răspunsul la solicitarea reclamantului, Comisia a precizat că evaluarea științifică nu a fost încă prezentată, pentru că alți participați nu au cooperat.
   În aceste condiții, reclamantul consideră că nerespectarea de către Comisie a obligației care îi revine în temeiul articolului 27 din Regulamentul nr. 2187/2005 este incontestabilă și, prin urmare, a introdus, în conformitate cu articolul 232 CE, prezenta acțiune în constatarea abținerii de a acționa.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2187/2005 al Consiliului din 21 decembrie 2005 pentru conservarea, prin măsuri tehnice, a resurselor halieutice din Marea Baltică și strâmtorile Belts și Sound, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1434/98 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 88/98 (JO L 349, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 8, p. 153).


title: Cauza T-190/09: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2011 — Longevity Health Products/OAPI — Performing Science (5 HTP) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală 5 HTP — Motiv absolut de refuz — Semne sau indicații geografice care au devenit uzuale — Articolul 7 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/11

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2011 — Longevity Health Products/OAPI — Performing Science (5 HTP)
   (Cauza T-190/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală 5 HTP - Motiv absolut de refuz - Semne sau indicații geografice care au devenit uzuale - Articolul 7 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2011/C 120/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (reprezentant: J. E. Korab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Performing Science LLC (Las Vegas, Nevada, Statele Unite) (reprezentant: D. Plasser, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 21 aprilie 2009 (cauza R 595/2008-4) privind o procedură de constatare a nulității între Performing Science LLC și Longevity Health Products, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Longevity Health Products, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza F-45/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 3 decembrie 2012 — BT/Comisia (Funcție publică — Agent contractual — Neprelungire a contractului — Acțiune insuficient motivată — Acțiune vădit inadmisibilă)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/32

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 3 decembrie 2012 — BT/Comisia
   (Cauza F-45/12) (1)

   (Funcție publică - Agent contractual - Neprelungire a contractului - Acțiune insuficient motivată - Acțiune vădit inadmisibilă)
   2013/C 46/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BT (București, România) (reprezentant: N. Visan, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a nu prelungi contractul de agent contractual al reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               BT suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 200, 7.7.2012, p. 21.


title: Cauza T-41/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 13 aprilie 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry și alții/Comisia („Măsuri provizorii — Procedură de înregistrare a unei denumiri de origine protejate — «Halloumi» sau «Hellim» — Respingerea unei opoziții — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 13 aprilie 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry și alții/Comisia
   (Cauza T-41/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - Procedură de înregistrare a unei denumiri de origine protejate - «Halloumi» sau «Hellim» - Respingerea unei opoziții - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2016/C 191/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nicosia, Cipru), Animal Breeders Association (Nicosia), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd (Nicosia), Süt Ürünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nicosia) și Fatma Garanti (Güzelyurt, Cipru) (reprezentanți: B. O’Connor, solicitor, S. Gubel și E. Bertolotto, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: X. Lewis, J. Guillem Carrau și P. Aalto, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 TFUE și 279 TFUE și prin care se urmărește luarea unor măsuri provizorii referitoare la procedura de înregistrare a brânzei denumite „halloumi/hellim” ca denumire de origine protejată în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO 2012, L 343, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-444/09: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2009 — La City/OAPI — Bücheler și Ewert (citydogs)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/34

         Acțiune introdusă la 29 octombrie 2009 — La City/OAPI — Bücheler și Ewert (citydogs)
   (Cauza T-444/09)
   2010/C 11/63
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: La City (La Courneuve, Franța) (reprezentant: S. Bénoliel-Claux, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Andreas Bücheler și Konstanze Ewert (Engelskirchen, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Decizie Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 5 august 2009 (cauza R 233/2008-1);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Andreas Bücheler și Konstanze Ewert

      Marca comunitară vizată: marca verbală „citydogs” pentru produse din clasele 16, 18 și 25 (cererea nr. 4 692 381)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală franceză „CITY” pentru produse din clasele 9, 14, 18 și 25, opoziția fiind îndreptată împotriva înregistrării în clasele 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei atacate și respingerea opoziției

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] întrucât nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza T-325/07: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2007 — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe/OAPI (SURFCARD)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/52

         Acțiune introdusă la 3 septembrie 2007 — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe/OAPI (SURFCARD)
   (Cauza T-325/07)
   (2007/C 269/94)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe (Strasbourg, Franța) (reprezentanți: P. Greffe și J. Schouman, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 iunie 2007, cauza R 1130/2006-1, în măsura în care aceasta a respins înregistrarea cererii de marcă comunitară „SURFCARD”, cererea nr. 3 837 564, pentru o parte din produsele și serviciile vizate din clasele 9, 36 și 38;

               —

               înregistrarea cererii de marcă comunitară „SURFCARD” nr. 3 837 564 pentru totalitatea produselor și serviciilor vizate.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SURFCARD” pentru produse și servicii din clasele 9, 36 și 38 (cererea nr. 3 837 564)

      Decizia examinatorului: refuză parțial înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului (1), în măsura în care, potrivit reclamantei și contrar considerațiilor din decizia atacată, termenul „SURFCARD” ar fi arbitrar și ar avea un caracter distinctiv în raport cu produsele și serviciile vizate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-132/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 30 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Lidl Magyarország Kereskedelmi Bt./Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa (Libera circulație a mărfurilor — Echipamente hertziene și echipamente terminale de telecomunicații — Recunoașterea reciprocă a conformității acestora — Nerecunoașterea declarației de conformitate eliberate de un producător stabilit în alt stat membru)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 30 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Lidl Magyarország Kereskedelmi Bt./Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
   (Cauza C-132/08) (1)

   (Libera circulație a mărfurilor - Echipamente hertziene și echipamente terminale de telecomunicații - Recunoașterea reciprocă a conformității acestora - Nerecunoașterea declarației de conformitate eliberate de un producător stabilit în alt stat membru)
   2009/C 153/23
   Limba de procedură: ungara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lidl Magyarország Kereskedelmi Bt.

      Pârât: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Fővárosi Bíróság — Interpretarea articolului 30 CE, a articolului 8 din Directiva 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele hertziene și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora (JO L 91, p. 10, Ediție specială, 13/vol. 26, p. 73), precum și a articolului 2 literele (e) și (f), a articolului 6 alineatul (1) și a articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor (JO 2002 L 11, p. 4, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 52) — Reglementare națională care obligă importatorul unui echipament hertzian care folosește benzi de frecvență a căror utilizare nu este armonizată pe ansamblul Comunității și care poartă marcajul CE să elibereze o declarație de conformitate potrivit dispozițiilor de drept național chiar dacă echipamentul în discuție este însoțit de o declarație de conformitate eliberată de producătorul stabilit într-un alt stat membru

      Dispozitivul

               1)

               Statele membre nu pot impune, în temeiul Directivei 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele hertziene și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora, unei persoane care introduce pe piață un echipament hertzian să furnizeze o declarație de conformitate atunci când producătorul acestui echipament, al cărui sediu social este situat în alt stat membru, a aplicat marcajul „CE” asupra acestuia și a elaborat o declarație de conformitate pentru acest produs.

               2)

               Directiva 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor nu se aplică, în măsura în care este vorba despre aprecierea unor aspecte referitoare la obligația unei persoane de a furniza o declarație de conformitate a unui echipament hertzian. Cu privire la competența statelor membre de a impune în temeiul Directivei 2001/95, la momentul comercializării de echipamente hertziene, alte obligații decât prezentarea unei declarații de conformitate, o persoană care comercializează un produs nu poate fi considerată, pe de o parte, ca fiind producător decât în condițiile definite la articolul 2 litera (e) din această directivă și, pe de altă parte, ca fiind distribuitor decât în condițiile definite la articolul 2 litera (f) menționat. Producătorul și distribuitorul nu pot avea decât obligațiile prevăzute de Directiva 2001/95 pentru fiecare dintre aceștia.

               3)

               Atunci când o chestiune face obiectul unei armonizări la nivel comunitar, măsurile naționale aferente trebuie să fie apreciate în lumina prevederilor acestei măsuri de armonizare, și nu a prevederilor articolelor 28 CE și 30 CE. În materiile care intră în domeniul de aplicare al Directivei 1999/5/CE, statele membre trebuie să se conformeze în totalitate dispozițiilor acestei directive, fără a putea menține dispoziții naționale contrare. Atunci când un stat membru estimează că identificarea cu un standard armonizat nu garantează respectarea cerințelor principale prevăzute de Directiva 1999/5, pe care acest standard trebuie să le includă, statul membru este obligat să urmeze procedura prevăzută la articolul 5 din această directivă. În schimb, un stat membru poate invoca în vederea susținerii unei restricții motive care nu se încadrează în domeniul armonizat prin Directiva 1999/5. Într-un astfel de caz, acesta nu poate invoca decât motivele prevăzute la articolul 30 CE sau cerințe imperative de interes general.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza C-69/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale civile di Roma — Italia) — Mediaset SpA/Ministero dello Sviluppo Economico (Trimitere preliminară — Ajutoare de stat — Achiziția sau închirierea subvenționată a decodoarelor digitale — Decizie a Comisiei prin care o schemă de ajutor este declarată ilegală și incompatibilă cu piața internă — Recuperare — Cuantificarea sumei care urmează a fi recuperată — Rolul instanței naționale — Luarea în considerare de către instanța națională a luărilor de poziție ale Comisiei în cadrul punerii în aplicare a deciziei sale — Principiul cooperării loiale)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/17

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale civile di Roma — Italia) — Mediaset SpA/Ministero dello Sviluppo Economico
   (Cauza C-69/13) (1)

   (Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Achiziția sau închirierea subvenționată a decodoarelor digitale - Decizie a Comisiei prin care o schemă de ajutor este declarată ilegală și incompatibilă cu piața internă - Recuperare - Cuantificarea sumei care urmează a fi recuperată - Rolul instanței naționale - Luarea în considerare de către instanța națională a luărilor de poziție ale Comisiei în cadrul punerii în aplicare a deciziei sale - Principiul cooperării loiale)
   2014/C 93/27
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale civile di Roma

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Mediaset SpA

      Pârât: Ministero dello Sviluppo Economico

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale civile di Roma — Recuperarea de ajutoare de stat ilegale — Cuantificarea ajutorului de recuperat — Decizie a Comisiei care stabilește criterii pentru determinarea acestui cuantum — Hotărâre a Curții care recunoaște instanței naționale posibilitatea de a aprecia caracterul adecvat al criteriilor stabilite de Comisie — Întinderea marjei de apreciere a instanței naționale

      Dispozitivul

               1.

               Deși, pentru a asigura punerea în aplicare a unei decizii a Comisiei Europene prin care o schemă de ajutor a fost declarată ilegală și incompatibilă cu piața internă și prin care s-a dispus recuperarea ajutoarelor în discuție, dar care nu identifică beneficiarii individuali ai acestor ajutoare și nu determină sumele precise care trebuie restituite, instanța națională este ținută de această decizie, în schimb nu este ținută de luările de poziție exprimate de instituția menționată în cadrul punerii în aplicare a deciziei amintite. Cu toate acestea, instanța națională trebuie, ținând cont de principiul cooperării loiale menționat la articolul 4 alineatul (3) TUE, să aibă în vedere aceste luări de poziție ca element de apreciere în cadrul litigiului cu care este sesizată.

               2.

               La stabilirea sumelor exacte ale ajutoarelor care urmează să fie recuperate și în cazul în care Comisia Europeană nu a identificat în decizia sa prin care a declarat o schemă de ajutor ilegală și incompatibilă cu piața internă beneficiarii individuali ai ajutoarelor în discuție și nici nu a stabilit sumele precise care trebuie restituite, instanța națională poate să concluzioneze, fără a repune în discuție validitatea deciziei Comisiei și obligația de restituire a ajutoarelor în cauză, că suma ajutorului care trebuie restituită este egală cu zero atunci când acest lucru decurge din calculele efectuate pe baza tuturor elementelor relevante aduse la cunoștința sa.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-354/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Gaston Schul BV/Staatssecretaris van Financiën (Codul vamal comunitar — Articolul 33 — Valoarea în vamă a mărfurilor — Includere a taxelor vamale — Condiție de livrare „Delivered Duty Paid” )

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Gaston Schul BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-354/09) (1)

   (Codul vamal comunitar - Articolul 33 - Valoarea în vamă a mărfurilor - Includere a taxelor vamale - Condiție de livrare „Delivered Duty Paid”)
   2010/C 246/17
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Gaston Schul BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Obiectul

   Interpretarea articolului 33 primul paragraf litera (f) și a articolului 220 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Valoarea în vamă — Contract care prevede condiția livrării „Delivered Duty Paid” încheiat în ipoteza lipsei taxelor vamale — Cuantum nemenționat — Excluderea sau neexcluderea valorii în vamă

      Dispozitivul

   Cerința prevăzută la articolul 33 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, potrivit căreia taxele la import trebuie să fie „evidențiate separat” de prețul efectiv plătit sau de plătit pentru mărfurile importate, este îndeplinită atunci când părțile contractante au convenit ca mărfurile să fie livrate DDP („Delivered Duty Paid”) și au înscris această mențiune în declarația vamală, însă, din cauza unei erori privind originea preferențială a mărfurilor menționate, nu au indicat nicio valoare a taxelor la import.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-375/17: Acțiune introdusă la 5 iunie 2017 – Fenyves/EUIPO (Blue)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/38

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2017 – Fenyves/EUIPO (Blue)
   (Cauza T-375/17)
   (2017/C 256/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Klaudia Patricia Fenyves (Hevesvezekény, Ungaria) (reprezentant: I. Monteiro Alves, lawyer)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: maca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „BLUE” – cererea de înregistrare nr. 15 287 907

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 martie 2017 în cauza R 1974/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               trimiterea cererii de înregistrare a mărcii către Oficiu pentru a efectua înregistrarea;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-509/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Josef Geistbeck, Thomas Geistbeck/Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH [Proprietate intelectuală și industrială — Sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante — Regulamentul (CE) nr. 2100/94 — Privilegiul agricultorului — Noțiunea „remunerație echitabilă” — Repararea prejudiciului suferit — Contrafacere]

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Josef Geistbeck, Thomas Geistbeck/Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH
   (Cauza C-509/10) (1)

   (Proprietate intelectuală și industrială - Sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante - Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Privilegiul agricultorului - Noțiunea „remunerație echitabilă” - Repararea prejudiciului suferit - Contrafacere)
   2012/C 287/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Josef Geistbeck, Thomas Geistbeck

      Pârâtă: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea art. 14 alin. (3) și a art. 94 alin. (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 2004 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol.15, p. 197), precum și a art. 5 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 173, p. 14, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 177) — Protecția comunitară a soiurilor de plante — Contrafacere — Obligația de a plăti titularului unei astfel de protecții o remunerație echitabilă și de a repara prejudiciul pe care acesta l-a suferit — Criterii pentru stabilirea remunerației echitabile și a prejudiciului

      Dispozitivul

               1.

               Pentru a stabili „remunerația echitabilă” datorată în temeiul articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante de către un agricultor care a utilizat material săditor obținut prin cultivare din soiuri care beneficiază de protecție și nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 alineatul (3) din acest regulament coroborat cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2100/94, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2605/98 al Comisiei din 3 decembrie 1998, trebuie să se rețină ca bază de calcul cuantumul echivalent taxei percepute pentru producția sub licență de material săditor din soiurile protejate ale plantei în cauză în aceeași regiune.

               2.

               Plata unei despăgubiri pentru cheltuielile efectuate cu verificarea respectării drepturilor titularului unui soi de plante nu poate să intre în calculul „remunerației echitabile” prevăzute la articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2100/94.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-602/12 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 septembrie 2014 – Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) [Recurs — Dumping — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță — Regulamentul (CE) nr. 2026/97 — Regulamentul (CE) nr. 91/2009 — Importul unor elemente de fixare din fier sau din oțel care originare din Republica Populară Chineză — Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în economia de piață — Costurile principalelor imputuri care reflectă în mare parte valorile pieței — Subvenție de stat în favoarea sectorului oțelului în general — Efect]

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/6

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 septembrie 2014 – Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
   (Cauza C-602/12 P) (1)

   ([Recurs - Dumping - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță - Regulamentul (CE) nr. 2026/97 - Regulamentul (CE) nr. 91/2009 - Importul unor elemente de fixare din fier sau din oțel care originare din Republica Populară Chineză - Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în economia de piață - Costurile principalelor imputuri care reflectă în mare parte valorile pieței - Subvenție de stat în favoarea sectorului oțelului în general - Efect])
   2014/C 409/07
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (reprezentanți: Y. Melin și V. Akritidis, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și S. Boelaert, agenți, asistați de G. Berrisch, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și T. Maxian Rusche, agenți), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (reprezentant: J. Bourgeois, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Gem-Year Industrial Co. Ltd și Jinn-Well Auto-Parts(Zhejiang) Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) în cadrul prezentei proceduri.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza C-572/12: Ordonanța președintelui Curții din 7 mai 2013 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/59

         Ordonanța președintelui Curții din 7 mai 2013 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-572/12) (1)

   2013/C 225/128
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 38, 9.2.2013.


title: Cauza T-83/07: Acțiune introdusă la 14 martie 2007 — Kliq Reïntegratie (în faliment)/Comisie

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/25

         Acțiune introdusă la 14 martie 2007 — Kliq Reïntegratie (în faliment)/Comisie
   (Cauza T-83/07)
   (2007/C 117/39)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Dr. Jean Leon Marcel Groenewegen, în calitate de lichidator al societății cu răspundere limitată Kliq Reïntegratie B.V. (Amersfoort, Țările de Jos) (reprezentanți: Gerard van der Wal și Timothy Boesman, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 19 iulie 2005 în cauza C-30/2005;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul contestă Decizia 2006/939/CE a Comisiei din 19 iulie 2006 privind schema de ajutor notificată de Țările de Jos în favoarea KG Holding NV (1).
   Ajutorul acordat privește un ajutor pentru restructurare pe care Țările de Jos doreau să îl acorde KG Holding NV, prin transformarea unui împrumut pentru salvare deja acordat și a dobânzii datorate aferente în fonduri proprii. În decizia atacată, Comisia declară ajutorul sub forma unui ajutor pentru restructurare ca fiind incompatibil cu piața comună.
   De asemenea, Comisia a decis să solicite Țărilor de Jos ca acea parte a ajutorului care a fost transferată cu titlu de împrumut pentru salvare de la KG Holding NV către filiala sa Kliq BV și care a fost transformată în fonduri proprii să fie recuperată de la KG Holding NV și Kliq BV și că, în cadrul procedurii de faliment, Țările de Jos, în calitate de creditor, trebuie să înregistreze la lichidator creanța sa împotriva KG Holding și/sau Kliq Reïntegratie.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul arată, în primul rând, că aprecierea Comisiei este eronată, astfel încât decizia atacată este insuficient motivată și încalcă articolul 87 alineatul (1) CE. În special, Comisia a decis în mod nejustificat că, în procedura de faliment, Țările de Jos trebuiau să își înregistreze la lichidator creanța împotriva KG Holding și Kliq Reïntegratie, în valoare de 35,75 milioane euro.
   În aceast context, reclamantul susține că statul olandez nu are nicio creanță împotriva Kliq Reïntegratie. În plus, Kliq Reïntegratie nu este o întreprindere destinatară a ajutorului de stat și nu este prezentată ca atare de Comisie în decizia contestată. De aceea, nu există niciun temei pentru recuperarea ajutorului de către stat de la Kliq Reïntegratie fără aplicarea, în privința Kliq Reïntegratie, a punctului 23 din litera (d) din Orientările comunitare privind ajutorul de stat în vederea salvării și restructurării întreprinderilor în aflate în dificultate (2).
   De asemenea, este neclar dacă, în privința KG Holding, Comisia a concluzionat asupra existenței unui ajutor nelegal în valoare de 35,75 milioane euro, ce trebuia recuperat de Țările de Jos, sau asupra unui ajutor de salvare pe care Comisia l-a autorizat în temeiul punctului 23 litera (d) din Orientările comunitare privind ajutorul de stat în vederea salvării și restructurării întreprinderilor aflate în dificultate (3). În continuare, prin decizia sa din 16 decembrie 2003 (4), Comisia a fost de acord ca această sumă să fie utilizată pentru finanțarea concedierii personalului și pentru preluarea contractelor inutile ale Kliq Reïntegratie, iar apoi Kliq Reïntegratie să fie lichidată.
   În al doilea rând, Comisia a omis în mod nejustificat să stabilească faptul că pretinsul ajutor ar putea să restrângă concurența și comerțul între statele membre, cel puțin cu privire la acest aspect considerentele Comisiei fiind insuficient motivate.
   În al treilea rând, Comisia a decis în mod nejustificat că pretinsul ajutor în valoare de 35,75 milioane euro ar trebui recuperat de la KG Holding și/sau de la Kliq Reïntegratie prin înregistrarea acestei creanțe în procedura de faliment. Dat fiind falimentul KG Holding, Kliq Reïntegratie și Kliq BV, recuperarea sumelor pretinsului ajutor ar fi imposibilă pe o durată mai îndelungată și, în orice caz, nu ar avea efect, în sensul că recuperarea prin înregistrarea creanței în procedura de faliment a societăților menționate nu ar fi necesară, ci chiar complet inutilă, în scopul încetării denaturării concurenței.
   În al patrulea rând, Comisia s-a pronunțat în mod nejustificat și a făcut o apreciere juridică eronată asupra unei facilități de credit de cont curent de 17 milioane euro, pe care Țările de Jos au acordat-o KG Holding, încă din momentul constituirii acesteia conform dispozițiilor privind ajutorul de stat și care nu a făcut parte din măsurile examinate în decizia atacată.

      (1)  JO L 366.

      (2)  JO 1999, C 288, p. 2.

      (3)  JO 1999, C 288, p. 2.

      (4)  Ajutorul nr. 510/2003 — ajutor pentru salvare pentru Kliq Holding NV (JO 2004, C 33, p. 8).


title: Cauza C-324/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 31 mai 2017 – Procedură penală împotriva lui Ivan Gavanozov

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 31 mai 2017 – Procedură penală împotriva lui Ivan Gavanozov
   (Cauza C-324/17)
   (2017/C 256/14)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Spetsializiran nakazatelen sad

      Partea din procedura principală

   Ivan Gavanozov

      Întrebările preliminare

               1)

               Sunt compatibile legislația internă și jurisprudența națională cu articolul 14 din Directiva 2014/41/UE privind ordinul european de anchetă în materie penală (1) dacă, potrivit acestuia, motivele de fond pentru emiterea unui ordin european de anchetă, al cărui obiect este desfășurarea unei percheziții într-o locuință și în spațiile comerciale, precum și ridicarea anumitor obiecte, respectiv admiterea audierii unui martor, nu pot fi atacate în mod direct prin intermediul unei căi de atac împotriva deciziei prin care au fost dispuse aceste măsuri și nici printr-o acțiune separată în despăgubire?

               2)

               Conferă articolul 14 alineatul (2) din directivă în mod direct părții interesate dreptul de a ataca decizia judiciară privind ordinul european de anchetă, cu toate că dreptul intern nu prevede o astfel de posibilitate procesuală?

               3)

               Luând în considerare articolul 14 alineatul (2) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) litera (a) și cu articolul 1 alineatul (4) din directivă, este inculpatul o parte interesată în sensul articolului 14 alineatul (4) din directivă, dacă măsura administrării probelor se îndreaptă împotriva unui terț?

               4)

               Este persoana care utilizează sau locuiește în spațiile în care se vor desfășura percheziția și ridicarea de obiecte și înscrisuri, respectiv persoana care va fi audiată în calitate de martor, o parte interesată în sensul articolului 14 alineatul (4) coroborat cu alineatul (2) din directivă?

      (1)  JO 2014, L 130, p. 1.


title: Cauza T-237/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2008 — CityLine Hungary/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/58

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2008 — CityLine Hungary/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-237/07) (1)

   (2008/C 223/104)

      Limba de procedură: maghiara

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-379/10: Acțiune introdusă la 29 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/6

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-379/10)
   ()
   2010/C 301/08
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro și M. Nolin, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin excluderea oricărei răspunderi a statului italian pentru despăgubirile acordate particularilor ca urmare a unei încălcări a dreptului Uniunii imputabilă unei instanțe naționale care judecă în ultimă instanță, în cazul în care o astfel de încălcare rezultă din activitatea de interpretare a unor norme juridice sau de apreciere a faptelor și a probelor efectuate de o asemenea instanță, și prin limitarea acestei răspunderi doar la cazurile de dol sau culpă gravă, în temeiul articolului 2 alineatele 1 și 2 din Legea nr. 117 din 13 aprilie 1988, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul principiului general al răspunderii statelor pentru încălcarea dreptului Uniunii de instanțele care judecă în ultimă instanță, principiu consfințit de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în jurisprudența sa.

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Legea nr. 117 din 13 aprilie 1988 privind repararea prejudiciilor cauzate în exercitarea funcțiilor jurisdicționale și răspunderea civilă a magistraților exclude orice răspundere a statului italian pentru despăgubirile acordate particularilor ca urmare a unei încălcări a dreptului Uniunii imputabilă unei instanțe naționale care judecă în ultimă instanță, în cazul în care o astfel de încălcare rezultă din activitatea de interpretare a unor norme juridice sau de apreciere a faptelor și a probelor efectuate de o asemenea instanță. În plus, limitează această răspundere doar la cazurile de dol sau culpă gravă.
   În Hotărârea Traghetti, pronunțată în cauza C-173/03 (1), Curtea a statuat că:

      „Dreptul comunitar se opune unei legislații naționale care exclude, în general, răspunderea statului membru pentru despăgubirile acordate particularilor ca urmare a unei încălcări a dreptului comunitar imputabilă unei instanțe naționale care judecă în ultimă instanță, pentru motivul că încălcarea în cauză rezultă dintr-o interpretare a unor norme juridice sau dintr-o apreciere a faptelor și a probelor efectuate de o asemenea instanță.
      Dreptul comunitar se opune totodată unei legislații naționale care limitează angajarea acestei răspunderi doar la cazurile de dol sau culpă gravă a judecătorului, dacă o asemenea limitare conduce la excluderea angajării răspunderii statului membru în cauză în alte situații în care a fost comisă o încălcare vădită a dreptului aplicabil, astfel cum a fost precizată la punctele 53-56 din Hotărârea pronunțată la 30 septembrie 2003 în cauza Köbler (2) (C-224/10)”.

   Curtea a reținut așadar că Legea nr. 117 este incompatibilă cu jurisprudența sa. Această lege este încă în vigoare și aplicată. Prin urmare subzistă incompatibilitatea cu jurisprudența Curții.

      (1)  Rec. 2006, p. I-5177.

      (2)  Rec. 2003, p. I-10239.


title: Cauza C-311/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgerichts Nienburg (Germania) la 27 iunie 2012 — Heinz Kassner/Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgerichts Nienburg (Germania) la 27 iunie 2012 — Heinz Kassner/Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG
   (Cauza C-311/12)
   2012/C 287/36
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Nienburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Heinz Kassner

      Pârâtă: Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale conform căreia, în anumite sectoare, durata minimă a concediului anual de patru săptămâni poate fi redusă printr-un contract colectiv de muncă?

               2.

               Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale conform căreia în contractele colective de muncă se poate stabili că reducerea veniturilor din perioada de calcul aferentă șomajului tehnic, a suspendării contractului de muncă sau a lipsei de la serviciu pentru motive neimputabile lucrătorului afectează calcularea indemnizației de concediu, ceea ce are drept consecință faptul că pentru durata concediului minim anual de patru săptămâni lucrătorul nu primește nicio indemnizație de concediu, respectiv după încetarea raportului de muncă acesta nu beneficiază de nicio compensație în bani a concediului?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale conform căreia în contractele colective de muncă se poate stabili că reducerea veniturilor din perioada de calcul aferentă șomajului tehnic, a suspendării contractului de muncă sau a lipsei de la serviciu pentru motive neimputabile lucrătorului afectează calcularea indemnizației de concediu, ceea ce are drept consecință faptul că pentru durata concediului minim anual de patru săptămâni lucrătorul primește o indemnizație de concediu într-un cuantum mai redus, respectiv după încetarea raportului de muncă acesta beneficiază de o compensație în bani a concediului într-un cuantum mai redus, decât ar fi primit în cazul în care la calcularea indemnizației de concediu s-ar lua în considerare drept bază salariul mediu pe care lucrătorul l-ar fi primit dacă nu ar fi existat astfel de reduceri ale venitului? În cazul unui răspuns afirmativ: care este cota procentuală maximă, calculată în raport cu salariul mediu neredus al lucrătorului, pe care poate să o aibă reducerea indemnizației de concediu din perioada de calcul aferentă șomajului tehnic, a suspendării contractului de muncă sau a lipsei de la serviciu pentru motive neimputabile lucrătorului, permisă în cadrul unor reglementări naționale legale dintr-un contract colectiv de muncă, pentru a se putea prezuma existența unei interpretări conforme cu dreptul Uniunii a acestei reglementări naționale?

               4.

               Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale legale dintr-un contract colectiv de muncă conform căreia nu există drept la concediu în perioadele dintr-un an în care lucrătorul bolnav aflat în incapacitate de muncă nu a primit nici salariu, nici indemnizație de boală sau indemnizație în caz de accident, în măsura în care acest lucru are drept consecință faptul că lucrătorul beneficiază de un drept la concediu anual pentru o durată mai mică de patru săptămâni?

               5.

               Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale legale dintr-un contract colectiv de muncă conform căreia nu există un drept la indemnizație de concediu — respectiv, după încetarea raportului de muncă, un drept la compensarea în bani a concediului — pentru acei ani în care ca urmare a suspendărilor contractului de muncă sau a lipsei de la serviciu pentru motive neimputabile lucrătorului, în special din motive de boală, nu se atinge efectiv un anumit nivel al salariului brut?

               6.

               Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale legale dintr-un contract colectiv de muncă conform căreia drepturile la concediu și la compensarea în bani a concediului se sting odată cu expirarea anului calendaristic, care urmează anului în care au luat naștere drepturile la concediu, astfel încât prin aceasta se limitează posibilitatea cumulului de drepturi la un astfel de concediu plătit ale unui lucrător aflat în incapacitate de muncă mai multe perioade de referință consecutive? În cazul unui răspuns afirmativ: dreptul Uniunii este pus mai bine și mai eficient în aplicare în dreptul național în cazul în care aplicarea unei astfel de norme dintr-un contract colectiv de muncă este înlăturată în totalitate, sau atunci când norma este consolidată conform dreptului Uniunii în sensul că în locul duratei anuale se aplică o anumită durată mai lungă?

               7.

               În cazul în care la una sau la mai multe dintre întrebările 1-5 răspunsul este afirmativ: principiile generale din dreptul Uniunii — principiul securității juridice și al neretroactivității — impun limitarea în timp a posibilității oricărei persoane interesate de a invoca interpretarea dată de Curtea de Justiție dispozițiilor articolului 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și ale articolului 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE în cadrul hotărârii preliminare care urmează să fie pronunțată în prezenta procedură, întrucât în jurisprudența instanței supreme naționale s-a statuat anterior că interpretarea conformă dreptului Uniunii a normelor relevante naționale legale și dintr-un contract colectiv de muncă se dovedește imposibilă? În cazul unui răspuns negativ din partea Curții la această întrebare: este compatibilă cu dreptul Uniunii situația în care instanțele naționale acordă în temeiul dreptului național protecția încrederii legitime angajatorilor, care s-au întemeiat pe continuitatea jurisprudenței instanței supreme naționale, sau acordarea protecției încrederii legitime este rezervată Curții de Justiție a Uniunii Europene?

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-110/17: Acțiune introdusă la 18 februarie 2017 – Jiangsu Seraphim Solar System/Comisia

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/43

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2017 – Jiangsu Seraphim Solar System/Comisia
   (Cauza T-110/17)
   (2017/C 121/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd (Changzhou, Republica Populară Chineză) (reprezentant: Y. Melin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 2 din Regulamentul de punere in aplicare (UE) 2016/2146 al Comisiei din 7 decembrie 2016 de retragere a acceptării angajamentului pentru doi producători-exportatori în temeiul Deciziei de punere în aplicare 2013/707/UE de confirmare a acceptării unui angajament oferit în legătură cu procedurile antidumping și antisubvenție privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză pentru perioada de aplicare a măsurilor definitive (JO 2016, L 333, p. 4), în ceea ce o privește pe reclamantă; și

               —

               obligarea Comisiei și a oricărui alt intervenient care a susținut Comisia în cursul procesului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv.
   Potrivit reclamantei, Comisia a încălcat articolul 8 alineatele (1), (9) și (10) și articolul 10 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2016/1036 (1), articolul 13 alineatele (1), (9) și (10) și articolul 16 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2016/1037 (2), atunci când a declarat nevalide facturile conforme și apoi a somat autoritățile vamale, ca și când nicio factură conformă validă nu a fost emisă și comunicată vămii în momentul în care produsele au făcut obiectul declarației de punere în liberă circulație.
   Reclamanta invocă în susținerea acestui motiv nelegalitatea articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 1238/2013 al Consiliului (3) și a articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 1239/2013 al Consiliului (4), care îi atribuie Comisiei competența să declare nevalide facturile conforme.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 55).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO 2013, L 325, p. 1).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1239/2013 din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO 2013, L 325, p. 66).


title: Cauza T-437/09: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2011 — Oyster Cosmetics/OAPI — Kadabell (Oyster cosmetics) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Oyster cosmetics — Marca comunitară figurativă anterioară Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/18

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2011 — Oyster Cosmetics/OAPI — Kadabell (Oyster cosmetics)
   (Cauza T-437/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Oyster cosmetics - Marca comunitară figurativă anterioară Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 80/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Oyster Cosmetics SpA (Castiglione delle Stiviere, Italia) (reprezentanți: A. Perani și P. Pozzi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Kadabell GmbH Co. KG (Darmstadt, Germania) (reprezentant: K. Sandberg, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 august 2009 (cauza R 1367/2008-1) privind o procedură de opoziție între Kadabell GmbH Co. KG și Oyster Cosmetics SpA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Oyster Cosmetics SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza C-64/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 8 februarie 2012 — Schlecker, care își desfășoară activitatea sub denumirea comercială „Firma Anton Schlecker” /M. J. Boedeker

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 8 februarie 2012 — Schlecker, care își desfășoară activitatea sub denumirea comercială „Firma Anton Schlecker”/M. J. Boedeker
   (Cauza C-64/12)
   2012/C 126/09
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: A. Schlecker, care își desfășoară activitatea sub denumirea comercială „Firma Anton Schlecker”

      Intimată: M. J. Boedeker

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (2) din Convenția de la Roma (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un angajat își desfășoară munca, în executarea contractului, nu numai în mod obișnuit, ci și pe o perioadă îndelungată și neîntreruptă, în una și aceeași țară, legea acestei țări trebuie aplicată fără excepție chiar și în situația în care toate celelalte circumstanțe indică o legătură strânsă a contractului de muncă cu o altă țară?

               2.

               Pentru ca răspunsul la prima întrebare să fie afirmativ, este necesar ca la încheierea contractului de muncă sau cel puțin la începerea activității angajatorul și angajatul să fi avut în vedere sau cel puțin să fi avut reprezentarea clară a faptului că munca se va desfășura pe o perioadă îndelungată și neîntreruptă în una și aceeași țară?

      (1)  Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980 (JO 1980, L 266, p. 1, JO 2007, L 347, p. 3).


title: Cauza T-12/09: Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2009 — Gruber/OAPI (Run the globe)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/46

         Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2009 — Gruber/OAPI (Run the globe)
   (Cauza T-12/09)
   (2009/C 69/102)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Alexander Gruber (Ulm, Germania) (reprezentanți: T. Kienle și M. Krinke, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 noiembrie 2008 (cauza R 1779/2007-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Run the globe” pentru servicii din clasa 41 (cererea de înregistrare nr. 5 154 521).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca solicitată prezintă caracterul distinctiv necesar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-102/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Firenze — Italia) — Camar Srl/Presidente del Consiglio dei Ministri (Acorduri internaționale — Convenția de la Yaoundé — A patra convenție ACP-CEE de la Lomé — Clauză de „standstill” — Impozit intern — Banane)

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/12

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Firenze — Italia) — Camar Srl/Presidente del Consiglio dei Ministri
      (Cauza C-102/09) (1)

      (Acorduri internaționale - Convenția de la Yaoundé - A patra convenție ACP-CEE de la Lomé - Clauză de „standstill” - Impozit intern - Banane)
      (2010/C 161/16)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Firenze

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Camar Srl

         Pârât: Presidente del Consiglio dei Ministri

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale di Firenze — Organizații comune ale piețelor — Banane — Compatibilitatea cu articolul 14 din Prima convenție de la Yaoundé și cu regimul importurilor prevăzut de Convenția ACP-CEE de la Lomé a unei legi naționale care impune o taxă de consum pe bananele originare din Somalia

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 14 din Convenția de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și țările africane și malgașe asociate la această Comunitate, semnată la Yaoundé la 20 iulie 1963, nu se opunea aplicării unui impozit precum cel instituit prin Legea nr. 986/1964 din 9 octombrie 1964, în privința unor banane originare din Somalia.

                  2.

                  Instanța națională nu este ținută să examineze efectele concrete ale majorărilor unui impozit asupra importurilor de banane originare din Somalia precum cel instituit prin reglementarea în discuție în cauza principală în raport cu situația anterioară datei de 1 aprilie 1976 pentru a aprecia compatibilitatea acestor majorări cu clauza de „standstill” care figurează la articolul 1 din Protocolul nr. 5 referitor la banane anexat la A patra convenție ACP-CEE, semnată la Lomé la 15 decembrie 1989. Cu toate acestea, majorările unui asemenea impozit care se limitează la adaptarea acestuia în raport cu inflația nu sunt contrare acestei clauze.

         (1)  JO C 129, 6.6.2009.