title: Cauza T-656/21: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2021 – H/2 Credit Manager/EUIPO – Hcapital Partners SCR (H/2 CAPITAL PARTNERS)

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/37

      Acțiune introdusă la 11 octombrie 2021 – H/2 Credit Manager/EUIPO – Hcapital Partners SCR (H/2 CAPITAL PARTNERS)
      (Cauza T-656/21)
      (2021/C 502/55)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: H/2 Credit Manager LP (Stamford, Connecticut, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister-at-Law, și J. Bittner, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hcapital Partners SCR, SA (Lisabona, Portugalia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale H/2 CAPITAL PARTNERS – cererea de înregistrare nr. 17 599 374

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 iulie 2021 în cauza R 1954/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți (dacă participă la această procedură) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs a considerat în mod greșit că publicul relevant includea publicul larg;

                  —

                  Camera de recurs nu a examinat cele două mărci respective în ansamblul lor, atunci când a luat în considerare elementele lor dominante și distinctive.


title: Cauza T-664/21: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2021 – YF/AECP

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/37

      Acțiune introdusă la 15 octombrie 2021 – YF/AECP
      (Cauza T-664/21)
      (2021/C 502/56)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: YF (reprezentant: M. Casado García Hirschfeld, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Controlul Pescuitului

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei cereri introductive ca admisibilă și fondată;

            în consecință,

                  —

                  anularea deciziei atacate din 18 februarie 2021 prin care se reziliază contractul de agent temporar pe perioadă nedeterminată al reclamantului, anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere din 5 iulie 2021;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic care se împarte în două aspecte.

                  1.

                  Primul aspect, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea aspect, întemeiat pe o încălcare a principiului bunei administrări și a principiului proporționalității.


title: Cauza T-667/21: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2021 – BAWAG PSK/BCE

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/38

      Acțiune introdusă la 12 octombrie 2021 – BAWAG PSK/BCE
      (Cauza T-667/21)
      (2021/C 502/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG (Viena, Austria) (reprezentanți: H. Bälz și D. Bliesener, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei din 2 august 2021 (1) și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aspectul că pârâta nu are competența de a impune dobânzi de recuperare în temeiul articolului 97 alineatul (1) din Legea privind sistemul bancar austriac (denumită în continuare „BWG”).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea de dobânzi de recuperare este supusă unui termen de decădere în temeiul articolului 97 alineatul (1) din BWG.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe aspectul că reclamanta nu a depășit limita de expunere mare prevăzută la articolul 395 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 375/2013 (2).

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată a fost adopotată cu încălcarea dreptului reclamantei de a fi ascultată.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe aspectul că pârâta a calculat greșit cuantumul dobânzilor de recuperare în temeiul articolului 97 alineatul (1) din BWG.

         (1)  Nr. SSM- 2021-ATBAW-7_ESA-2018-0000126.

         (2)  Regulamentul nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1).


title: Cauza T-672/21: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2021 – Grupa „Lew”/EUIPO – Lechwerke (GRUPALEW.)

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/39

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2021 – Grupa „Lew”/EUIPO – Lechwerke (GRUPALEW.)
      (Cauza T-672/21)
      (2021/C 502/58)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

         Părțile

         Reclamantă: Grupa „LEW” S.A. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: A. Korbela, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lechwerke AG (Augsburg, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii „GRUPALEW.” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 344 392

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 17 august 2021 în cauza R 2763/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei Diviziei de opoziție a EUIPO din 25 octombrie 2019 (anterioară deciziei atacate);

                  —

                  trimiterea către EUIPO a opoziției din 13 septembrie 2017, depusă de Lechwerke AG, cu sediul în Augsburg (Germania), nr. B 002956640.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 10 din Regulamentul delegat (UE) nr. 2018/625 (1).

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430 (JO 2018, L 104, p. 1).


title: Cauza T-676/21: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2021 – Target Brands/EUIPO – The Art Company B & S, SA (art class)

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/39

      Acțiune introdusă la 19 octombrie 2021 – Target Brands/EUIPO – The Art Company B & S, SA (art class)
      (Cauza T-676/21)
      (2021/C 502/59)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Target Brands, Inc. (Minneapolis, Minnesota, Statele Unite) (reprezentant: R. Kunze, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Art Company B & S, SA (Quel, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative art class – Cererea de înregistrare nr. 16 888 737

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 august 2021 în cauza R 1596/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în fața camerei de recurs, precum și a diviziei de opoziție.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-677/21: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2021 – TL/Comisia

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/40

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2021 – TL/Comisia
      (Cauza T-677/21)
      (2021/C 502/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: TL (reprezentanți: L. Levi și N. Flandin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea raportului asupra evoluției carierei (denumit în continuare „REC”) întocmit în privința reclamantului pentru anul 2019;

                  —

                  în subsidiar, anularea REC întrucât conține comentarii contestate;

                  —

                  de asemenea, și în măsura în care este necesar, anularea deciziei pârâtei din 8 iulie 2021 de respingere a reclamației formulate de reclamantă împotriva REC;

                  —

                  obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant și;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că, întrucât nu au fost stabilite obiective pentru anul 2019, pârâta nu a putut efectua o evaluare corectă și echitabilă a prestației reclamantului în 2019. Prin urmare, se susține că această lipsă de obiective a generat erori vădite de apreciere, în încălcarea obligației de diligență și a principiului bunei administrări.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 43 din Statutul funcționarilor și încălcarea orientărilor destinate notatorilor. Se susține de asemenea că pârâta a comis erori vădite de apreciere și a săvârșit un abuz de putere. Reclamantul afirmă totodată că pârâta a încălcat obligația de diligență și principiul bunei administrări.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 292 alineatul (2) TFUE, coroborat cu articolul 25 alineatul (2) din Statutul funcționarilor și articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale.


title: Cauza T-678/21: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2021 – Mendes/EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL3TOTAL)

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/41

      Acțiune introdusă la 19 octombrie 2021 – Mendes/EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL3TOTAL)
      (Cauza T-678/21)
      (2021/C 502/61)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Mendes SA (Lugano, Elveția) (reprezentant: M. Cavattoni, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Actial Farmaceutica Srl (Roma, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta din cauza de pe rolul Tribunalului

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene VSL3TOTAL – marca Uniunii Europene nr. 11 702 172

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 17/08/2021 în cauza R 1568/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea prezentei acțiuni;

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a), coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b), din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-680/21: Acțiune introdusă la 20 octombrie 2021 – Funline International/EUIPO (AMSTERDAM POPPERS)

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/41

      Acțiune introdusă la 20 octombrie 2021 – Funline International/EUIPO (AMSTERDAM POPPERS)
      (Cauza T-680/21)
      (2021/C 502/62)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Funline International (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: Y. Echevarría García, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene „AMSTERDAM POPPERS” – cererea de înregistrare nr. 18 354 314

         Decizia atacată: decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 20 august 2021 în cauza R 439/2021-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea cererii de înregistrare a mărcii în integralitate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (c) și (f) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-714/19: Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2021 – Smiths Group și Siti 1/Comisia

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/42

      Ordonanța Tribunalului din 18 octombrie 2021 – Smiths Group și Siti 1/Comisia
      (Cauza T-714/19) (1)

      (2021/C 502/63)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 10, 13.1.2020.


title: Cauza T-731/19: Ordonanța Tribunalului din 5 octombrie 2021 – Arris Global/Comisia

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/42

      Ordonanța Tribunalului din 5 octombrie 2021 – Arris Global/Comisia
      (Cauza T-731/19) (1)

      (2021/C 502/65)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza T-719/19: Ordonanța Tribunalului din 5 octombrie 2021 – Northgate și Northgate Europe/Comisia

text:
               13.12.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 502/42

      Ordonanța Tribunalului din 5 octombrie 2021 – Northgate și Northgate Europe/Comisia
      (Cauza T-719/19) (1)

      (2021/C 502/64)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza T-782/21: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2021 – EAA/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/54

      Acțiune introdusă la 18 decembrie 2021 – EAA/Comisia
      (Cauza T-782/21)
      (2022/C 73/69)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: European Aluminium Association (EAA) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: B. O’Connor și M. Hommé, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  adoptarea unei măsuri de organizare a procedurii în două aspecte ale cauzei;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2021/1788 (1) prin care Comisia suspendă efectele Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/1784 (2);

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul acestei acțiuni.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a Regulamentului 2016/1036 (3), și în special a articolului 14 alineatul (4) din acesta. În special, Comisia nu a examinat chestiunea prejudiciului, astfel cum prevede articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2016/1036, ci doar a examinat un număr limitat și redus de indicatori de prejudiciu. În plus, Comisia nu a realizat o evaluare a interesului Uniunii. Mai mult, Comisia nu a luat în considerare politica de decarbonizare a Uniunii și și-a impus un termen care nu era prevăzut de dreptul aplicabil. În final, Comisia a săvârșit o eroare în ceea ce privește criteriul care trebuie aplicat în ceea ce privește reapariția prejudiciului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiilor respectării procedurilor și bunei administrări. În special, desfășurarea generală a anchetei de suspendare de către Comisie a fost deficientă, iar ancheta de suspendare nu a fost inițiată legal sau în fapt. În plus, Comisia a impus termene care nu erau necesare astfel încât să respecte un termen nerezonabil și nenecesar. Mai mult, Comisia a acționat în mod incoerent împrumutând noțiunea de comunicare a constatărilor, care se aplică noilor anchete și reexaminărilor, fără a respecta termenele care se aplică acestor anchete. În final, aprecierea interesului Uniunii nu a fost comunicată părților și acestea nu au putut prezenta comentarii cu privire la aceasta.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 296 TFUE prin faptul că nu și-a motivat suficient decizia. În special, Comisia nu a indicat în mod adecvat de ce era necesar să stabilească termenul pentru încheierea anchetei de suspendare în același timp cu cel pentru ancheta antidumping. Mai mult, Comisia nu a motivat suficient de ce era în interesul Uniunii să suspende măsurile.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe aprecierea în mod vădit eronată a faptelor de către Comisie. În special, Comisia a săvârșit o eroare în examinarea condițiilor de piață modificate, în examinarea capacității industriei Uniunii de a aproviziona piața, în examinarea datelor privind producția în afara Uniunii și în examinarea ofertei și cererii.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe utilizarea inadecvată de către Comisie a clauzei privind suspendarea. Comisia a săvârșit un abuz de putere acordând suspendarea ca o alternativă la cererile respinse de a exclude produse din domeniul de aplicare al produsului.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2021/1788 a Comisiei din 8 octombrie 2021 de suspendare a taxelor antidumping definitive instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/1784 asupra importurilor de produse laminate plate din aluminiu originare din Republica Populară Chineză (JO 2021, L 359, p.105).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/1784 al Comisiei din 8 octombrie 2021 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de produse laminate plate din aluminiu originare din Republica Populară Chineză (JO 2021, L 359, p. 6).

         (3)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-784/21: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2021 – NP/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/55

      Acțiune introdusă la 20 decembrie 2021 – NP/Comisia
      (Cauza T-784/21)
      (2022/C 73/70)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: NP (reprezentant: C. Mourato, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei Europene (AIPN) din 8 februarie 2021 în măsura în care aceasta respinge în parte cererile reclamantei din 2 octombrie 2020, întemeiate pe hărțuirea morală de care este responsabilă Comisia Europeană în temeiul articolului 12a alineatele (1)-(3) din Statutul funcționarilor, în special prin nerecunoașterea hărțuirii suferite începând cu luna noiembrie 2014, prin săvârșirea unor erori vădite de apreciere a faptelor pretinse, prin faptul că nu a dedus toate consecințele corespunzătoare și prin încălcarea obligației sale de asistență, precum și prin refuzul de a iniția procedura de recunoaștere a handicapului cerebral invizibil al reclamantei înainte de procedura de reintegrare după stabilirea invalidității și prin refuzul de a determina aranjamentele rezonabile pentru îndeplinirea funcțiilor esențiale ale postului său, cum ar fi munca cu fracțiune de normă pe motiv medical, munca la distanță și cursuri de consolidare a competențelor, în conformitate cu articolul 1d alineatul (4) și cu articolul 33 din statut, cu articolul 15 din anexa VIII la statut și cu Decizia C(2004) 1318 a Comisiei din 7 aprilie 2004;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata către reclamantă a unei despăgubiri de 40 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit în acest cadru;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata către reclamantă a unei despăgubiri de 106 649,02 euro pentru repararea prejudiciului financiar suferit în acest cadru până la 31 decembrie 2021, fără a aduce atingere dreptului reclamantei de a solicita o reevaluare a despăgubirii care acoperă prejudiciul financiar care va fi suferit între 1 ianuarie 2022 și data reintegrării reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, în aplicarea articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Uniunii Europene.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe hărțuirea morală a reclamantei de către mai mulți membri ai serviciului medical al Comisiei Europene, pe încălcarea concomitentă a obligației de solicitudine, precum și a principiilor nediscriminării și proporționalității în cadrul cererii sale de reintegrare după invaliditate, inițiată în luna noiembrie 2014, pe erori vădite de apreciere a faptelor pretinse și pe încălcarea obligației de asistență, precum și, în sfârșit, pe încălcarea obligației de a iniția procedura de constatare a handicapului său, care ar fi trebuit să fie inițiată anterior procedurii de reintegrare a sa.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o cerere de despăgubire care decurge din hărțuirea menționată mai sus.


title: Cauza T-786/21: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2021 – Team Beverage/EUIPO (TEAM BUSINESS IT DATEN – PROZESSE – SYSTEME)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/56

      Acțiune introdusă la 20 decembrie 2021 – Team Beverage/EUIPO (TEAM BUSINESS IT DATEN – PROZESSE – SYSTEME)
      (Cauza T-786/21)
      (2022/C 73/71)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Team Beverage AG (Bremen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, D. Mienert și J. Selbmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative TEAM BUSINESS IT DATEN – PROZESSE – SYSTEME în culorile albastru și gri – cererea de înregistrare nr. 17 660 655

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 octombrie 2021 în cauza R 2185/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c), coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b), coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-787/21: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2021 – UniSkin/ EUIPO – Unicskin (UNISKIN by Dr. Søren Frankild)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/57

      Acțiune introdusă la 21 decembrie 2021 – UniSkin/ EUIPO – Unicskin (UNISKIN by Dr. Søren Frankild)
      (Cauza T-787/21)
      (2022/C 73/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: UniSkin ApS (Silkeborg, Danemarca) (reprezentant: M. Hoffgaard Rasmussen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Unicskin, SL (Madrid, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurativă „UNISKIN by Dr. Søren Frankild” – cererea de înregistrare nr. 18 153 435

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 octombrie 2021 în cauza R 771/2021-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și, cu titlu subsidiar, respingerea în tot a opoziției împotriva mărcii.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-790/21: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2021 – PL/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/58

      Acțiune introdusă la 22 decembrie 2021 – PL/Comisia
      (Cauza T-790/21)
      (2022/C 73/73)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: PL (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei de repartizare din 16 februarie 2021 a Direcției Generale Resurse Umane și Securitate;

                  —

                  anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere a reclamației prezentate în temeiul articolului 22c din 16 septembrie 2021;

                  —

                  constatarea faptului că Comisia nu a luat măsurile de executare a Hotărârilor Tribunalului din 15 aprilie 2015 și din 13 decembrie 2018, cu respectarea motivelor acestora, și a faptului că Comisia a încălcat principiul autorității de lucru judecat;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata unei despăgubiri de 250 000 de euro pentru prejudiciul material suferit și de 100 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe necompetența autorității administrative care a respins reclamația reclamantului.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE, pe autoritatea de lucru judecat, pe principiul neretroactivității și pe abuzul de procedură, pe încălcarea garanțiilor procedurale, pe încălcarea dreptului de a fi ascultat în mod efectiv și în conformitate cu obiectivul urmărit prin acest drept. Acest motiv este împărțit în trei aspecte:

                              —

                              primul aspect, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului, a dreptului de a fi ascultat, pe lipsa unei anchete administrative, pe încălcarea principiului contradictorialității și a principiului egalității armelor, pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a dreptului la o bună administrare, precum și pe nerespectarea termenului rezonabil;

                              —

                              al doilea aspect, întemeiat pe admiterea nerespectării scopului procedural și a abuzului de procedură, pe nerespectarea obligației de solicitudine și a protecției informatorului;

                              —

                              al treilea aspect, întemeiat pe încălcarea principiilor și normelor privind retroactivitatea și securitatea juridică a acesteia, pe încălcarea principiilor imparțialității (obiective și subiective), pe dorința de a adopta aceeași decizie cu același domeniu de aplicare și pe baza acelorași motive, în loc să se compenseze pierderea șansei de a obține respectarea în timp util și în mod efectiv a drepturilor procedurale ale reclamantului.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 22a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), a obligației de asistență și de solicitudine în cadrul procedurii de schimbare a repartizării, a articolului 22c din statut și a protecției acordate avertizorilor de integritate, a obligațiilor de diligență, de neutralitate, de imparțialitate și de obiectivitate, a dreptului reclamantului la un tratament echitabil al dosarului său de către administrație, precum și pe încălcarea așteptărilor sale legitime și a abuzului de procedură. Acest motiv este împărțit în patru aspecte:

                              —

                              primul aspect, întemeiat pe încălcarea articolului 22c din statut, în măsura în care autoritatea împuternicită să facă numiri (denumită în continuare „AIPN”) nu a adoptat procedura prevăzută de această dispoziție.

                              —

                              al doilea aspect, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine;

                              —

                              al treilea aspect, întemeiat pe încălcarea principiilor obiectivității, imparțialității și neutralității AIPN competente și pe încălcarea principiului egalității de tratament și al nediscriminării.

                              —

                              al patrulea aspect, întemeiat pe încălcarea normelor aplicabile în materie de sarcină a probei.


title: Cauza T-793/21: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2021 – Front Polisario/Consiliul

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/59

      Acțiune introdusă la 21 decembrie 2021 – Front Polisario/Consiliul
      (Cauza T-793/21)
      (2022/C 73/74)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (reprezentant: G. Devers, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii sale ca fiind admisibilă;

                  —

                  anularea regulamentului atacat;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva Regulamentului (UE) 2021/1750 al Consiliului din 28 septembrie 2021 de modificare a Regulamentului (UE) 2019/440 privind alocarea posibilităților de pescuit în temeiul Acordului de parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil dintre Uniunea Europeană și Regatul Maroc și al protocolului său de punere în aplicare (JO 2021, L 349, p. 1), reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe lipsa temeiului juridic al regulamentului menționat ca urmare a nelegalității Deciziei 2019/441 (1).

                  1.

                  Primul aspect, întemeiat de necompetența Consiliului de a adopta Decizia 2019/441, în măsura în care Uniunea și Regatul Maroc nu au competența să încheie un acord internațional aplicabil Saharei Occidentale, în locul poporului sahrawi, reprezentat de Frontul Polisario.

                  2.

                  Al doilea aspect, întemeiat pe nerespectarea obligației de a examina aspectul respectării drepturilor fundamentale și a dreptului internațional umanitar, în măsura în care Consiliul nu a examinat acest aspect înainte de adoptarea Deciziei 2019/441.

                  3.

                  Al treilea aspect, întemeiat pe încălcarea de către Consiliu a obligației sale de executare a hotărârilor Curții, în măsura în care Decizia 2019/441 nu ține cont de motivarea Hotărârii din 27 februarie 2018, Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118).

                  4.

                  Al patrulea aspect, întemeiat pe încălcarea principiilor și valorilor esențiale care stau la baza acțiunii Uniunii pe scena internațională, întrucât:
                  în primul rând, cu încălcarea dreptului popoarelor la respectarea unității lor naționale, Decizia 2019/441 neagă existența poporului sahrawi, substituindu-i termenii „populația din Sahara Occidentală” și „populațiile vizate”;
                  în al doilea rând, cu încălcarea dreptului popoarelor de a dispune în mod liber de resursele lor naturale, Decizia 2019/441 privește încheierea unui acord internațional care organizează, fără consimțământul poporului sahrawi, exploatarea resurselor piscicole ale acestuia de către navele Uniunii;
                  în al treilea rând, Decizia 2019/441 privește încheierea unui acord internațional aplicabil Saharei Occidentale ocupate, cu Regatul Maroc, în cadrul politicii sale de anexare a teritoriului și al încălcărilor sistematice ale drepturilor fundamentale pe care le impune menținerea acestei politici.

                  5.

                  Al cincilea aspect, întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime, în măsura în care Decizia 2019/441 este contrară declarațiilor Uniunii care, în mod reiterat, nu a încetat să afirme necesitatea respectării principiilor autodeterminării și al efectului relativ al tratatelor.

                  6.

                  Al șaselea aspect, întemeiat pe aplicarea eronată a principiului proporționalității, întrucât, luând în considerare statutul separat și distinct al Saharei Occidentale, caracterul intangibil al dreptului la autodeterminare și calitatea de terț a poporului sahrawi, nu era de competența Consiliului să facă un raport de proporționalitate între pretinsele „avantaje” generate de acordul privind pescuitul și repercusiunile sale asupra resurselor naturale ale Saharei Occidentale.

                  7.

                  Al șaptelea aspect, întemeiat pe caracterul contrar politicii comune în domeniul pescuitului, în măsura în care, în aplicarea acordului încheiat prin Decizia 2019/441, navele Uniunii Europene vor putea avea acces la resursele piscicole ale poporului sahrawi, fără consimțământul său, în schimbul unei contribuții financiare plătite de autoritățile marocane, deși apele din Sahara Occidentală nu sunt „ape” marocane în sensul articolelor 61 și 62 din Convenția Națiunilor Unite privind dreptul mării.

                  8.

                  Al optulea aspect, întemeiat pe încălcarea dreptului la autodeterminare, întrucât:
                  în primul rând, substituindu-i termenii „populația Saharei Occidentale” și „populațiile vizate”, Decizia 2019/441 neagă unitatea națională a poporului sahrawi ca subiect al dreptului la autodeterminare;
                  în al doilea rând, cu încălcarea dreptului poporului sahrawi de a dispune liber de resursele naturale, Decizia 2019/441 organizează, fără consimțământul său, exploatarea resurselor piscicole ale acestuia de către navele Uniunii;
                  în al treilea rând, cu încălcarea dreptului poporului sahrawi la respectarea integrității teritoriale a teritoriului său național, Decizia 2019/441 neagă statutul separat și distinct al Saharei Occidentale și confirmă divizarea sa ilegală de către „Berma” marocană.

                  9.

                  Al nouălea aspect, întemeiat pe încălcarea principiului efectului relativ al tratatelor, în măsura în care Decizia 2019/441 neagă calitatea de subiect terț a poporului sahrawi în cadrul relațiilor UE-Maroc și îi impune obligații internaționale referitoare la teritoriul național și la resursele naturale, fără consimțământul acestuia.

                  10.

                  Al zecelea aspect, întemeiat pe încălcarea dreptului internațional umanitar și a dreptului penal internațional în măsura în care:
                  în primul rând, Decizia 2019/441 privește încheierea unui acord internațional aplicabil Saharei Occidentale, în condițiile în care forțele de ocupație marocane nu beneficiază de jus tractatus față de acest teritoriu și le este interzis să îi exploateze resursele naturale;
                  în al doilea rând, în aplicarea acordului încheiat prin Decizia 2019/441, Uniunea va subvenționa infrastructurile marocane pe teritoriul sahrawi ocupat, pentru ca Regatul Maroc să își poată integra în mod durabil populația civilă și forțele armate;
                  în al treilea rând, prin utilizarea termenilor „populația Saharei Occidentale” și „populațiile vizate”, Decizia 2019/441 contribuie la transferul ilegal al coloniștilor marocani pe teritoriul sahrawi ocupat.

                  11.

                  Al unsprezecelea aspect, întemeiat pe încălcarea obligațiilor Uniunii privind dreptul răspunderii internaționale, în măsura în care, prin încheierea unui acord internațional cu Regatul Maroc, aplicabil în Sahara Occidentală, Decizia 2019/441 confirmă încălcările grave ale dreptului internațional săvârșite de forțele de ocupație marocane împotriva poporului sahrawi și sprijină menținerea situației rezultate din aceste încălcări.

         (1)  Decizia (UE) 2019/441 a Consiliului din 4 martie 2019 privind încheierea Acordului de parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil dintre Uniunea Europeană și Regatul Maroc, a protocolului său de punere în aplicare și a schimbului de scrisori care însoțește acordul (JO 2019, L 77, p. 4).


title: Cauza T-794/21: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2021 – Wenz Kunststoff/EUIPO – Mouldpro (MOULDPRO)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/61

      Acțiune introdusă la 22 decembrie 2021 – Wenz Kunststoff/EUIPO – Mouldpro (MOULDPRO)
      (Cauza T-794/21)
      (2022/C 73/75)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG (Lüdenscheid, Germania) (reprezentanți: J. Bühling și D. Graetsch, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mouldpro ApS (Ballerup, Danemarca)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală MOULDPRO – marca Uniunii Europene nr. 10 022 317

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 octombrie 2021 în cauza R 646/2020-2

         Concluziile

      Reclamantul (reclamanta) solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea cererii formulate de Mouldpro ApS la 30 ianuarie 2018 prin care se solicită anularea mărcii Uniunii Europene nr. 10 022 317;

            cu titlu subsidiar

                  —

                  respingerea cererii de anulare în măsura în care aceasta privește alte produse decât „Racorduri pentru țevi din plastic (incluse în clasa 17)”;

            cu titlu mai subsidiar

                  —

                  trimiterea cauzei EUIPO pentru reexaminare și pentru emiterea unei noi decizii;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii căii de atac.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-795/21: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2021 – Protectoplus/EUIPO (Li-SAFE)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/61

      Acțiune introdusă la 22 decembrie 2021 – Protectoplus/EUIPO (Li-SAFE)
      (Cauza T-795/21)
      (2022/C 73/76)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Protectoplus GmbH (Rensburg, Germania) (reprezentant: W. Riegger, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene Li-SEIF – cererea de înregistrare nr. 18 288 094

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2021 în cauza R 845/2021-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 a Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 a Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-797/21: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2021 – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/62

      Acțiune introdusă la 23 decembrie 2021 – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL)
      (Cauza T-797/21)
      (2022/C 73/77)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Gustopharma Consumer Health, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Wachinger și R. Drozdz, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Helixor Heilmittel GmbH (Rosenfeld, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbală HELIXORIGINAL – cererea de înregistrare nr. 17 234 824

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 18 octombrie 2021 în cauza R 1644/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-798/21: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2021 – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXFORTE)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/63

      Acțiune introdusă la 23 decembrie 2021 – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXFORTE)
      (Cauza T-798/21)
      (2022/C 73/78)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Gustopharma Consumer Health, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Wachinger și R. Drozdz, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Helixor Heilmittel GmbH (Rosenfeld, Germania)
      Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „HELIXFORTE” – cererea de înregistrare nr. 17 234 899

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 octombrie 2021 în cauza R 1645/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-800/21: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2021 – Fieldpoint (Cyprus)/EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/63

      Acțiune introdusă la 28 decembrie 2021 – Fieldpoint (Cyprus)/EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS)
      (Cauza T-800/21)
      (2022/C 73/79)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Fieldpoint (Cyprus) LTD (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: P. Rath și S. Gebele, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale HYPERLIGHTOPTICS – cererea de înregistrare nr. 18 335 960

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2021 în cauza R 1166/2021-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 18 335 960 „HYPERLIGHTOPTICS” ca fiind admisibilă;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată eferente procedurii în fața Curții.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principului egalității.


title: Cauza T-801/21: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2021 – Fieldpoint (Cyprus)/EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/64

      Acțiune introdusă la 28 decembrie 2021 – Fieldpoint (Cyprus)/EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR)
      (Cauza T-801/21)
      (2022/C 73/80)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Fieldpoint (Cyprus) LTD (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: P. Rath și S. Gebele, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale HYPERLIGHTEYEWEAR – cererea de înregistrare nr. 18 335 969

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2021 în cauza R 1165/2021-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 18 335 969 „HYPERLIGHTEYEWEAR” ca fiind admisibilă;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată eferente procedurii în fața Curții.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.

                  —

                  încălcarea principului egalității.


title: Cauza T-802/21: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2021 – just-organic.com/EUIPO (JUST ORGANIC)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/65

      Acțiune introdusă la 23 decembrie 2021 – just-organic.com/EUIPO (JUST ORGANIC)
      (Cauza T-802/21)
      (2022/C 73/81)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamană: just-organic.com GmbH (Essen, Germania) (reprezentant: C. Menebröcker, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „JUST ORGANIC” – cererea de înregistrare nr. 18 317 774

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 20 octombrie 2021 în cauza R 1010/2021-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-805/21: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2021 – NS/Parlamentul

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/65

      Acțiune introdusă la 23 decembrie 2021 – NS/Parlamentul
      (Cauza T-805/21)
      (2022/C 73/82)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: NS (reprezentante: L. Levi și A. Blot, avocate)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată;

                  —

                  anularea deciziei din 21 ianuarie 2021 de schimbare a repartizării reclamantei pe postul de consilier al Direcției Generale Președinție și, în măsura în care este necesar, a deciziei din 8 martie 2021 de recuperare a sumelor plătite fără a fi datorate;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 16 septembrie 2021 de respingere a reclamației reclamantei din 7 aprilie 2021;

                  —

                  repararea prejudiciului material și moral al reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și în special pe încălcarea dreptului de a fi ascultat și pe încălcarea obligației de motivare.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe lipsa vădită a interesului serviciului și pe încălcarea obligației de solicitudine.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe un abuz de putere și pe un abuz de procedură.


title: Cauza T-806/21: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2021 – NT/EMA

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/66

      Acțiune introdusă la 27 decembrie 2021 – NT/EMA
      (Cauza T-806/21)
      (2022/C 73/83)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: NT (reprezentantă: N. de Montigny, avocată)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 15 martie 2021;

                  —

                  anularea deciziei din 30 septembrie 2021 în măsura în care este necesar;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata unei despăgubiri de 2 500,00 de euro pentru prejudiciul moral suferit de reclamant,

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o motivare în drept insuficientă a deciziei. Reclamanta invocă în această privinţă lipsa unei examinări concrete și detaliate a situației și a contradicțiilor între elementele constatărilor transmise. Aceasta invocă în plus o încălcare a noțiunii de „boală profesională” și o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa de informaţii sau pe existenţa unor informaţii eronate transmise de medicul consultant al agenției către medicul desemnat de reclamantă și către medicul terț în ceea ce priveşte calificarea drept boală profesională în sensul Statutului funcționarilor.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o neregulă procedurală și pe caracterul prematur al constatărilor comisiei de invaliditate prin aceea că ele ar trebui să țină cont de situația de stres indusă de muncă și că faptele care stau la baza ei fac în prezent obiectul unei anchete administrative.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului reclamantei de a fi ascultată de Autoritatea împuternicită să încheie contracte înainte de adoptarea deciziei și pe încălcarea obligaţiei de solicitudine, de asistenţă și de bună administrare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe neglijența în serviciu săvârșită de administrație în cadrul prelucrării cererii reclamantei care i-a produs un prejudiciu evaluat ex aequo et bono la 2 500,00 de euro.


title: Cauza T-807/21: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2021 – QI/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/67

      Acțiune introdusă la 29 decembrie 2021 – QI/Comisia
      (Cauza T-807/21)
      (2022/C 73/84)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: QI (reprezentantă: N. de Montigny, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 26 februarie 2021 a directorului general al DG „Resurse Umane și Securitate” prin care se respinge plângerea reclamantei formulată în temeiul articolului 24 din statut la 25 octombrie 2020;

                  —

                  anularea, în măsura în care este nevoie, a deciziei Comisiei din 27 septembrie 2021 prin care se respinge reclamația reclamantei din 26 mai 2021;

                  —

                  obligarea Comisie la plata către reclamantă a unor daune-interese pentru prejudiciile morale și materiale suferite, în cuantum de 100 000 de euro evaluate ex aequo et bono;

                  —

                  obligarea Comisie la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că respingerea cererii de asistență a fost prematură în măsura în care a intervenit fără deschiderea unei anchete, fără a se aștepta rezultatul cererii reclamantei de acces la dosarul său medical și, prin urmare, cu încălcarea dreptului de a fi ascultat în mod efectiv înainte de adoptarea deciziei.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere referitoare la insuficiența dovezilor privind existența unui comportament contrar Statutului funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”). Reclamanta susține că hărțuirea suferită ar fi fost reală, că termenele procedurale ar fi fost prea scurte și că ar fi fost încălcat articolul 59 din statut, care nu ar permite controalele efectuate în speță de către serviciul medical.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a obligației de asistență și de solicitudine și a dreptului reclamantei la o bună administrare și la un tratament echitabil. Reclamanta invocă, de asemenea, o încălcare a încrederii sale legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la un proces echitabil, ca urmare a lipsei unei proceduri contradictorii în ceea ce privește elementele analizate de către Oficiul de Investigație și de Disciplină al Comisiei (IDOC) înainte de închiderea dosarului.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe o cerere de reparare a prejudiciului material și moral suferite.


title: Cauza T-47/21: Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/68

      Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)
      (Cauza T-47/21) (1)

      (2022/C 73/85)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 88, 15.3.2021.


title: Cauza T-48/21: Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/68

      Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)
      (Cauza T-48/21) (1)

      (2022/C 73/86)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 88, 15.3.2021.


title: Cauza C-699/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte costituzionale (Italia) la 22 noiembrie 2021 – E. D. L.

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte costituzionale (Italia) la 22 noiembrie 2021 – E. D. L.
      (Cauza C-699/21)
      (2022/C 73/18)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte costituzionale

         Partea din procedura principală

      E. D. L.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 1 alineatul (3) din Decizia-cadru 2002/584/JAI privind mandatul european de arestare (1), citit în lumina articolelor 3, 4 și 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că autoritatea judiciară de executare, în cazul în care apreciază că predarea unei persoane care suferă de boli grave cronice și potențial ireversibile poate expune această persoană riscului de a suferi un prejudiciu grav pentru sănătatea sa, trebuie să solicite autorității judiciare emitente informațiile care permit excluderea existenței acestui risc și este obligată să refuze predarea atunci când nu obține asigurări în acest sens într-un termen rezonabil?

         (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-700/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte costituzionale (Italia) la 22 noiembrie 2021 – O. G.

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte costituzionale (Italia) la 22 noiembrie 2021 – O. G.
      (Cauza C-700/21)
      (2022/C 73/19)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte costituzionale

         Partea din procedura principală

      O. G.

         Întrebările preliminare

                  a)

                  Articolul 4 punctul 6 din [Decizia-cadru] 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (1), interpretat în lumina articolului 1 alineatul (3) din această decizie-cadru și a articolului 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (carta), se opune unei reglementări precum legislația italiană, care – în cadrul unei proceduri privind mandatul european de arestare pentru executarea unei pedepse sau a unei măsuri de siguranță – împiedică în mod absolut și automat autoritățile judiciare de executare să refuze predarea resortisanților unor țări terțe care rămâne sau are reședința pe teritoriul său, indiferent de legăturile pe care le au cu acesta din urmă?

                  b)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, pe baza căror criterii și condiții astfel de legături trebuie considerate suficient de semnificative pentru a impune autorității judiciare de executare să refuze predarea?

         (1)  JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3.


title: Cauza C-731/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxemburg) la 1 decembrie 2021 – GV/Caisse nationale d’assurance pension

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxemburg) la 1 decembrie 2021 – GV/Caisse nationale d’assurance pension
      (Cauza C-731/21)
      (2022/C 73/20)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: GV

         Pârâtă: Caisse nationale d’assurance pension

         Întrebarea preliminară

      Dreptul Uniunii Europene, în special articolele 18, 45 și 48 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (1), se opune dispozițiilor legislației unui stat membru, precum articolul 195 din Codul luxemburghez al securității sociale și articolele 3, 4 și 4-1 din Legea modificată din 9 iulie 2004 privind efectele juridice ale anumitor parteneriate, care supun acordarea unei pensii de urmaș partenerului supraviețuitor al unui parteneriat încheiat și înregistrat în mod valabil în statul membru de origine, datorată în temeiul desfășurării în statul membru gazdă a unei activități profesionale de către partenerul defunct, condiției ca parteneriatul să fie înscris într-un registru ținut de statul menționat pentru a verifica îndeplinirea condițiilor de fond impuse de legislația acestui stat membru pentru recunoașterea unui parteneriat și pentru garantarea opozabilității acestuia față de terți, în timp ce acordarea unei pensii de urmaș partenerului supraviețuitor al unui parteneriat încheiat în statul membru gazdă este supusă numai condiției ca parteneriatul să fi fost încheiat și înregistrat în mod valabil în acest stat membru?

         (1)  JO 2011, L 141, p. 1.


title: Cauza C-747/21 P: Recurs introdus la 3 decembrie 2021 de PAO Severstal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 22 septembrie 2021 în cauza T-753/16, Severstal/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/16

      Recurs introdus la 3 decembrie 2021 de PAO Severstal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 22 septembrie 2021 în cauza T-753/16, Severstal/Comisia
      (Cauza C-747/21 P)
      (2022/C 73/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: PAO Severstal (reprezentanți: M. Krestiyanova și N. Tuominen, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și Eurofer, European Steel Association, ASBL

         Concluzii

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  să anuleze hotărârea atacată;

                  —

                  să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul, atunci când acesta este în stare de judecată;

                  —

                  cu titlu subsidiar, să trimită cauza în fața Tribunalului spre rejudecare;

                  —

                  să oblige Comisia la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Curții de Justiție, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul se întemeiază pe următoarele motive:

                  —

                  În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a interpretat greșit articolul 18 alineatul (1) din regulamentul de bază (1) și a formulat constatări de fapt inexacte din punct de vedere material. Tribunalul a pornit de la premisa că produsul în cauză era semifinit, fără vreo explicație. Cu toate acestea, era/este vorba despre prima chestiune din litigiul între părți. Fără a examina nici pe departe această chestiune în litigiu și fără a aprecia, cu atât mai puțin, importanța sa pentru aplicarea articolului 18 alineatul (1), Tribunalul nu înțelege că este imposibil să se ajungă, fără a soluționa acest prim element de dezacord între părți, la orice concluzie cu privire la aspectul dacă Comisia a aplicat articolul 18 alineatul (1) în mod corect sau nu în prezenta procedură.

                  —

                  În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a interpretat articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază și în măsura în care a omis să abordeze argumente esențiale sau să furnizeze o motivare. Sub protecția Tribunalului, Comisia a depășit cu mult limitele perioadei de anchetă, alegând anul 2008 drept „anul reprezentativ cel mai recent” neafectat de criza financiară. Corelativ, recurenta arată că constatarea privind existența unui prejudiciu făcută în hotărârea atacată este viciată în măsura în care nu este rezultatul unei evaluări comparative atât a factorilor pertinenți pozitivi, cât și a factorilor pertinenți negativi. În acest context, recurenta a susținut că o reducere a costurilor de producție ale industriei Uniunii ar trebui de asemenea asociată, printre alți factori, cu situația industriei Uniunii în urma crizei financiare mondiale din 2012. Cu toate acestea, Tribunalul a refuzat să examineze chiar și dacă criza financiară ar fi afectat de asemenea lanțul prejudiciilor.

                  —

                  În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a interpretat în mod greșit articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază și nu a abordat toate argumentele, dintre care unele erau invocate de Tribunalul însuși. Tribunalul a sfidat propria jurisprudență pentru a concluziona în mod nelegal că ajustările efectuate în temeiul articolului 2 alineatul (9) puteau fi utilizate de asemenea prin analogie pentru calculul marjei prejudiciului. Ajustarea pentru cheltuielile de vânzare, cheltuielile administrative și alte costuri generale (costuri VAG) și beneficiul prețului de export cost, asigurare, navlu (CAF) pentru recurentă în vederea calculării marjei prejudiciului este inadecvat, nerezonabil și constituie o eroare vădită de apreciere dat fiind că singurul preț de export relevant este prețul (CAF) frontiera Uniunii efectiv pe piața liberă la intrarea pe piața Uniunii și prețul concurent al industriei Uniunii pe piața liberă. Poziția recurentei își găsește sprijin în Hotărârea Tribunalului, Hansol Paper/Comisia, T-383/17 (2) (punctele 196-204).

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 2009, L 343, p. 51, rectificare în JO 2010, L 7, p. 22).

         (2)  Hotărârea din 2 aprilie 2020, Hansol Paper/Comisia (T-383/17, nepublicată, EU:T:2020:139).


title: Cauza C-748/21 P: Recurs introdus la 3 decembrie 2021 de Novolipetsk Steel PAO împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 22 septembrie 2021 în cauza T-752/16, NLMK/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/17

      Recurs introdus la 3 decembrie 2021 de Novolipetsk Steel PAO împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 22 septembrie 2021 în cauza T-752/16, NLMK/Comisia
      (Cauza C-748/21 P)
      (2022/C 73/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Novolipetsk Steel PAO (reprezentanți: M. Krestiyanova și N. Tuominen, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și Eurofer, European Steel Association, ASBL

         Concluzii

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  să anuleze hotărârea atacată;

                  —

                  să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul, atunci când acesta este în stare de judecată;

                  —

                  cu titlu subsidiar, să trimită cauza în fața Tribunalului spre rejudecare;

                  —

                  să oblige Comisia la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Curții de Justiție, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul se întemeiază pe următoarele motive:

                  —

                  În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a interpretat greșit articolul 18 alineatul (1) din regulamentul de bază (1), a formulat constatări de fapt inexacte din punct de vedere material și a deformat sensul evident al elementelor de probă. Tribunalul a pornit de la premisa că produsul în cauză era semifinit și nu a motivat de ce s-a limitat să adopte poziția Comisiei cu privire la acest punct. Cu toate acestea, este vorba despre prima chestiune din litigiul între părți și ea afectează semnificativ modul în care articolul 18 alineatul (1) din regulamentul de bază trebuie aplicat. Fără a examina nici pe departe această chestiune în litigiu, și fără a aprecia, cu atât mai puțin, importanța sa pentru aplicarea articolului 18 alineatul (1), Tribunalul nu înțelege că este imposibil să se ajungă, fără a soluționa acest prim element de dezacord între părți, la orice concluzie cu privire la aspectul dacă Comisia a aplicat articolul 18 alineatul (1) în mod corect sau nu în prezenta procedură.

                  —

                  În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a interpretat articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază și în măsura în care a omis să abordeze argumente esențiale sau să furnizeze o motivare. Sub protecția Tribunalului, Comisia a depășit cu mult limitele perioadei de anchetă sau ale perioadei avute în vedere, alegând anul 2008 drept „anul reprezentativ cel mai recent” în urma crizei financiare. Corelativ, recurenta arată că constatarea privind existența unui prejudiciu făcută în hotărârea atacată este viciată în măsura în care nu este rezultatul unei evaluări comparative atât a factorilor pertinenți pozitivi, cât și a factorilor pertinenți negativi. În acest context, recurenta a susținut că o reducere a costurilor de producție ale industriei Uniunii ar trebui de asemenea asociată, printre alți factori, cu situația industriei Uniunii în urma crizei financiare mondiale din 2012. Cu toate acestea, Tribunalul a refuzat să examineze chiar și dacă criza financiară ar fi afectat de asemenea lanțul prejudiciilor.

                  —

                  În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a interpretat în mod greșit articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază și nu a abordat toate argumentele, dintre care unele erau invocate de Tribunalul însuși. Tribunalul a sfidat propria jurisprudență pentru a concluziona, cu încălcarea dreptului, că ajustările efectuate în temeiul articolului 2 alineatul (9) puteau fi utilizate de asemenea prin analogie pentru calculul marjei prejudiciului. Ajustarea pentru cheltuielile de vânzare, cheltuielile administrative și alte costuri generale (costuri VAG) și beneficiul prețului de export cost, asigurare, navlu (CAF) pentru recurentă în vederea calculării marjei prejudiciului este inadecvat, nerezonabil și constituie o eroare vădită de apreciere dat fiind că singurul preț de export relevant este prețul (CAF) frontiera Uniunii efectiv pe piața liberă la intrarea pe piața Uniunii și prețul concurent al industriei Uniunii pe piața liberă. Poziția recurentei își găsește sprijin în Hotărârea Tribunalului, Hansol Paper/Comisia, T-383/17 (2) (punctele 196-204).

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 2009, L 343, p. 51, rectificare în JO 2010, L 7, p. 22).

         (2)  Hotărârea din 2 aprilie 2020, Hansol Paper/Comisia (T-383/17, nepublicată, EU:T:2020:139).


title: Cauza C-755/21 P: Recurs introdus la 8 decembrie 2021 de Marián Kočner împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 29 septembrie 2021 în cauza T-528/20, Kočner/Europol

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/18

      Recurs introdus la 8 decembrie 2021 de Marián Kočner împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 29 septembrie 2021 în cauza T-528/20, Kočner/Europol
      (Cauza C-755/21 P)
      (2022/C 73/23)
      Limba de procedură: slovaca

         Părțile

         Recurent: Marián Kočner (reprezentanți: M. Mandzák și M. Para, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii, Regatul Spaniei

         Concluziile recurentului

                  —

                  anularea în totalitate a hotărârii atacate;

                  —

                  trimiterea cauzei Tribunalului spre reexaminare;

                  —

                  dispunerea stabilirii de către Tribunal a cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentul invocă două fapte cauzatoare de prejudicii. Recursul este întemeiat în total pe șase motive. Tribunalul a săvârșit erori de drept și a aplicat în mod greșit dreptul material, în special în ceea ce privește răspunderea solidară a pârâtei și a statului membru pentru prejudiciile cauzate, a efectuat o interpretare greșită a dreptului intern, a stabilit în mod greșit lipsa unei legături de cauzalitate între comportamentul pârâtei și faptul cauzator de prejudicii, a motivat insuficient hotărârea atacată și a denaturat elementele de probă.


title: Cauza C-763/21 P: Recurs introdus la 10 decembrie 2021 de TUIfly GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 29 septembrie 2021 în cauza T-447/18, TUIfly GmbH/Comisia Europeană

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/18

      Recurs introdus la 10 decembrie 2021 de TUIfly GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 29 septembrie 2021 în cauza T-447/18, TUIfly GmbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-763/21 P)
      (2022/C 73/24)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: TUIfly GmbH (reprezentanți: L. Giesberts și D. J. Westarp, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 29 septembrie 2021 în cauza T-447/18 și anularea articolelor 7 și 8, precum și a articolelor 9, 10 și 11, în măsura în care acestea din urmă fac trimitere la articolele 7 și 8, din Decizia (UE) 2018/628 a Comisiei din 11 noiembrie 2016 privind ajutorul de stat SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN) pus în aplicare de către Austria în favoarea aeroportului Klagenfurt, a companiei Ryanair și a altor transportatori aerieni care utilizează acest aeroport (JO 2018, L 107, p. 1);

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.
      În primul rând, în hotărârea atacată, Tribunalul ar fi interpretat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și, prin urmare, ar fi încălcat dreptul Uniunii. În cadrul articolului 107 alineatul (1) TFUE, Tribunalul ar fi depășit, cu ocazia aplicării principiului investitorului în economia de piață, limitele interpretării admisibile a dreptului Uniunii.
      Pe de o parte, asemenea Comisiei, Tribunalul ar fi concluzionat în mod eronat în sensul acordării unui avantaj recurentei. În această privință, Tribunalul, în aplicarea principiului investitorului în economia de piață, ar fi reținut o serie de considerații nelegale. Mai întâi, Tribunalul nu ar fi interpretat articolul 107 alineatul (1) TFUE în mod strict obiectiv, ci în mod subiectiv. Procedând astfel, Tribunalul s-ar fi întemeiat (asemenea Comisiei) pe faptul că statul membru, înainte de încheierea acordurilor, nu ar fi elaborat planuri de afaceri. Or, acest lucru nu ar fi fost conform, la momentul respectiv, cu jurisprudența și cu practica administrativă, astfel încât Tribunalul ar fi încălcat principiile protecției încrederii legitime și neretroactivității.
      În plus, Tribunalul și-ar fi întemeiat analiza de rentabilitate numai pe considerente de rentabilitate pe termen scurt, deși, potrivit jurisprudenței instanțelor europene, acest lucru ar fi eronat din punct de vedere material și nu ar corespunde practicii administrative la momentul faptelor. Procedând astfel, Tribunalul ar fi aplicat în privința acordurilor de comercializare, în mod retroactiv și nelegal, linii directoare referitoare la sectorul aviației adoptate de Comisie abia după încheierea acordurilor respective. În plus, aplicarea însăși ar fi fost efectuată în mod eronat. De asemenea, Tribunalul și-ar fi întemeiat constatările pe pretinse particularități ale sectorului zborurilor la prețuri reduse care nu existau la momentul faptelor.
      Recurenta arată că, ținând seama în mod corespunzător de considerații de rentabilitate pe termen lung și în lipsa încălcărilor menționate, existența unui ajutor de stat în temeiul articolului 107 alineatul (1) TFUE ar fi trebuit să fie înlăturată.
      În al doilea rând, recurenta reproșează Tribunalului că, în ceea ce privește justificarea posibilă a ajutoarelor de stat, a aplicat greșit articolul 107 alineatul (3) TFUE și a reținut contradicții evidente.
      Mai întâi, criteriul de apreciere reținut de Tribunal (care se bazează numai pe rentabilitatea anumitor rute aeriene operate de recurentă) ar fi fost eronat din punct de vedere material întrucât nu ar fi ținut seama de distincția jurisprudențială dintre fapte și justificare. În plus, criteriul nu ar corespunde nicidecum practicii administrative sau jurisdicționale relevante la data faptelor (în special în ceea ce privește acordul de comercializare din anul 2003). De asemenea, spre deosebire de situația ajutoarelor de stat acordate aeroportului, Tribunalul ar fi omis în mod nelegal să ia în considerare, în privința recurentei, nevoile în materie de transport din regiunea Carintia. Aceasta ar constitui, ca urmare a proximității sau chiar a identității intereselor în ceea ce privește ajutoarele de stat acordate aeroportului și recurentei, o contradicție în aprecieri care nu poate fi soluționată. Tribunalul nu ar fi respectat aprecieri fundamentale ale articolului 107 alineatul (3) TFUE și ar fi încălcat astfel această dispoziție.
      Recurenta arată că aplicarea corectă a articolului 107 alineatul (3) TFUE ar fi trebuit să conducă la admiterea unei justificări a ajutoarelor de stat.


title: Cauza C-780/21 P: Recurs introdus la 15 decembrie 2021 de Oriol Junqueras i Vies împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 5 octombrie 2021 în cauza T-613/20, Junqueras i Vies/Parlamentul

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/20

      Recurs introdus la 15 decembrie 2021 de Oriol Junqueras i Vies împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 5 octombrie 2021 în cauza T-613/20, Junqueras i Vies/Parlamentul
      (Cauza C-780/21 P)
      (2022/C 73/25)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurent: Oriol Junqueras i Vies (reprezentant: M. Marsal i Ferret, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea și revocarea Ordonanței din 5 octombrie 2021 a Camerei a șasea a Tribunalului Uniunii Europene în cauza T-613/20;

                  —

                  declararea admisibilității în totalitate a recursului introdus de această parte;

                  —

                  redeschiderea procedurii în scopul ca, în urma declarării recursului ca admisibil, Camera a șasea a Tribunalului să continue examinarea cauzei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii excepției de inadmisibilitate și prezentei proceduri de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului se invocă cinci motive:

         Primul motiv: Ordonanța încalcă cerințele privind dreptul la o cale de atac efectivă [articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), precum și articolele 6 și 13 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale), privând de orice efect util, prin decizia de inadmisibilitate (și prin deciziile de respingere a conexării cauzelor și a suspendării procedurii), Hotărârea pronunțată de Curtea de Justiție în cauza C-115/21 [P] și cea pe care Tribunalul ar putea să o pronunțe în cauza T-24/20 (1) dacă i se trimite cauza spre rejudecare. Aceasta deoarece Tribunalul săvârșește de asemenea o eroare de drept în interpretarea efectelor juridice ale hotărârii judecătorești care ar putea fi pronunțată în cauzele T-24/20 și C-115/21 [P]. Tribunalul consideră că o nouă decizie a autorităților naționale ale Regatului Spaniei ar fi necesară pentru ca postul domnului Junqueras să îi fie restituit postul, în condițiile în care efectul unor decizii judiciare favorabile cererilor noastre ar fi menținerea domnului Junqueras în postul său.

         Al doilea motiv: Ordonanța atacată cuprinde o eroare de drept în interpretarea condițiilor jurisprudențiale pentru stabilirea existenței unei afectări directe prin actul atacat, Tribunalul săvârșind, așadar, o eroare de drept prin faptul că apreciază că reclamantul nu are calitate procesuală activă în temeiul celui de al patrulea paragraf al articolului 263 TFUE. Ordonanța privează de efect util hotărârile judecătorești care pot fi pronunțate în cauzele C-115/21 [P] și T-24/20 și nu indică faptul că, în lipsa adoptării măsurii, postul domnului Junqueras ar fi vacant și nu ar exista niciun impediment să îi fie restituit și să i se restabilească drepturile.

         Al treilea motiv: Ordonanța încalcă dreptul la egalitate (articolul 20 din cartă) și la o cale de atac efectivă (articolul 47 din cartă). Aceasta interpretează în mod eronat că încălcarea drepturilor menționate se manifestă numai în dezbaterea fondului cauzei, în condițiile în care, dacă domnul Junqueras ar fi fost tratat în același mod ca MEP [membrul Parlamentului European] destinatar al actului atacat (aplicarea directă a efectelor Hotărârii Curții de Justiție din 19 decembrie 2019 în cauza C-502/19 (2) și decizia P[arlamentului] E[uropean] contrară celor comunicate de Regatul Spaniei), nu s-ar fi ajuns la pronunțarea ordonanței atacate în prezent deoarece domnul Junqueras ar continua să își ocupe postul. Încălcarea dreptului la egalitate și la protecție jurisdicțională efectivă indică afectarea directă a domnului Junqueras, care îi conferă calitate procesuală activă în temeiul celui de al patrulea paragraf al articolului 263 TFUE.

         Al patrulea motiv: Ordonanța cuprinde o eroare de drept în interpretarea efectelor cartei. Tribunalul nu consideră că afectarea directă, prin ordonanța atacată, a drepturilor prevăzute de cartă constituie temeiul calității procesuale active în conformitate cu articolul 263 al patrulea paragraf TFUE și nu admite că, în speță, competențele în materie de control jurisdicțional al dreptului Uniunii nu sunt afectate, întrucât nu i se poate impune domnului Junqueras să recurgă la o cale de atac internă împotriva unui act prin care se declară vacanța postului care dorește să îi fie restituit, astfel încât ordonanța este afectată de o eroare de drept.

         Al cincilea motiv: Ordonanța cuprinde o eroare de drept în aplicarea principiilor efectivității și supremației dreptului Uniunii. Ordonanța este afectată de o eroare de drept prin faptul că nu stabilește că actul atacat este o decizie care perseverează în voința de a nu conferi niciun efect util Hotărârii Curții de Justiție din 19 decembrie 2019 în cauza C-502/19, ceea ce încalcă de asemenea dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă, consacrat la articolul 47 din cartă, în ceea ce privește partea referitoare la dreptul la executarea corectă a hotărârilor judecătorești, domnul Junqueras având, așadar, calitate procesuală activă în temeiul celui de al patrulea paragraf al articolului 263 TFUE.

         (1)  Ordonanța din 5 octombrie 2021, Junqueras i Vies/Parlamentul (T-613/20, nepublicată, EU:T:2021:682).

         (2)  Hotărârea din 19 decembrie 2019, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115).


title: Cauza C-790/21 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Covestro Deutschland AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-745/18, Covestro Deutschland AG/Comisia Europeană

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/21

      Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Covestro Deutschland AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-745/18, Covestro Deutschland AG/Comisia Europeană
      (Cauza C-790/21 P)
      (2022/C 73/26)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Covestro Deutschland AG (reprezentanți: T. Hartmann, M. Kachel, D. Fouquet, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Federală Germania

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  1.

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 octombrie 2021 în cauza T-745/18 și anularea Deciziei Comisiei Europene din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), C(2018) 3166, pentru anii 2012 și 2013;

                  2.

                  cu titlu subsidiar, anularea hotărârii atacate și anularea în privința recurentei a deciziei în litigiu;

                  3.

                  cu titlu subsidiar față de capătul de cerere nr. 1, anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru anularea deciziei în litigiu;

                  4.

                  cu titlu subsidiar față de capătul de cerere nr. 2, anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru anularea în privința recurentei a deciziei în litigiu;

                  5.

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.

         Primul și al doilea motiv: încălcarea dreptului de a fi ascultat și încălcarea obligației de motivare

      În cadrul primelor două motive, recurenta susține că Tribunalul a încălcat dispoziții procedurale de drept al Uniunii, și anume dreptul recurentei de a fi ascultată și obligația Tribunalului de motivare a hotărârii. Ca urmare a acestor încălcări, Tribunalul concluzionează în mod eronat în sensul existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      Primul aspect al acestor două motive se întemeiază pe neluarea în considerare de către Tribunal, în cadrul analizei controlului de stat, a argumentației recurentei privind stabilirea cuantumului suprataxei prevăzute la articolul 19 alineatul (2) din Stromnetzentgeltverordnung (Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică, „Ordonanța StromNEV”) (punctul 8 din hotărârea atacată).
      Al doilea aspect al acestor două motive se întemeiază pe neluarea în considerare de către Tribunal a argumentației recurentei în ceea ce privește stabilirea cuantumului suprataxei prevăzute la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV (punctele 12, 94, 103, 129, 135 și 146 din hotărârea atacată).
      Al treilea aspect al acestor două motive se întemeiază pe neluarea în considerare de către Tribunal a argumentației recurentei în ceea ce privește nerambursarea tuturor pierderilor de venituri și a tuturor costurilor care rezultă din acordarea de scutiri de la plata taxelor de rețea (punctele 130 și 143 din hotărârea atacată).
      Al patrulea aspect al acestor două motive se întemeiază pe neluarea în considerare de către Tribunal, în cadrul analizei caracterului statal al resurselor, a argumentației recurentei privind nulitatea deciziei din 2011 a Bundesnetzagentur (punctele 107 și 125 din hotărârea atacată).

         Al treilea motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

      În cadrul celui de al treilea motiv, recurenta susține în plus că Tribunalul a încălcat dispoziții de drept material al Uniunii atunci când a considerat că suprataxa prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV este un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE (punctele 78-145 din hotărârea atacată).
      În primul rând, recurenta susține în această privință că, în cadrul analizei sale, Tribunalul a aplicat criterii eronate din punct de vedere juridic în materia ajutoarelor de stat, întrucât a considerat că suprataxa în litigiu constituia un avantaj. Tribunalul a reținut în mod eronat existența unui avantaj și nu a ținut seama de lipsa selectivității care decurge din natura cauzei și din economia Ordonanței StromNEV.
      În al doilea rând, recurenta susține că Tribunalul a considerat în mod eronat că suprataxa prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV era un ajutor acordat prin intermediul resurselor de stat. În această privință, Tribunalul reține deja un punct de plecare eronat pentru aprecierea caracterului statal al resurselor și apreciază în mod greșit că există o sarcină obligatorie care arată caracterul statal al resurselor.
      În al treilea rând, recurenta susține și că Tribunalul săvârșește o eroare de drept atunci când concluzionează că există un control de stat asupra resurselor care provin din suprataxa prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV.

         Al patrulea motiv: încălcarea principiului nediscriminării

      În sfârșit, al patrulea motiv al recurentei se întemeiază pe încălcarea principiului nediscriminării, întrucât, în primul rând, Tribunalul nu a ținut seama de diferența de tratament nelegală care rezultă din recuperarea ajutorului impusă prin decizia în litigiu a Comisiei în raport cu norma tranzitorie prevăzută la articolul 32 alineatul (7) din Ordonanța StromNEV din 2013, în al doilea rând, Tribunalul stabilește o distincție nelegală între consumatorii de energie electrică la sarcină de bază și, în al treilea rând, Tribunalul tratează nejustificat în același mod consumatorii anticiclici și consumatorii de energie electrică la sarcină de bază (punctele 192-210 din hotărârea atacată).


title: Cauza C-791/21 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-745/18, Covestro Deutschland AG/Comisia Europeană

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/22

      Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-745/18, Covestro Deutschland AG/Comisia Europeană
      (Cauza C-791/21 P)
      (2022/C 73/27)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și R. Kanitz, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Covestro Deutschland AG, Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 octombrie 2021 în cauza T-745/18, în măsura în care a respins acțiunea ca nefondată;

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din StromNEV, C(2018) 3166 final, pentru anii 2012 și 2013, în conformitate cu articolul 61 primul paragraf din Statutul Curții;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și în fața Curții.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că schema instituită prin articolul 19 alineatul (2) din Stromnetzentgeltverordnung (Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică, „Ordonanța StromNEV”) constituia un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      În primul rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii caracterului statal al taxelor de rețea, că existența unui cost obligatoriu în sarcina consumatorilor sau a clienților finali și controlul statului asupra fondurilor sau asupra gestionarilor acestor fonduri erau două elemente care „fac parte dintr-o alternativă”.
      În al doilea rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii existenței unui „cost obligatoriu în sarcina consumatorilor sau a clienților finali”, că relația dintre furnizorul de energie electrică și consumatorii finali de energie electrică era lipsită de relevanță. În plus, Tribunalul a luat în considerare în mod eronat obligația de percepere, iar nu obligația legală de plată a taxelor de rețea.
      În al treilea rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii existenței unui control statal sau a unei competențe de dispoziție a statului, că alocarea exclusivă a taxelor de rețea percepute nu excludea ca statul să poată dispune de aceste fonduri.