title: Cauza C-371/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Tivoli (Italia) la 3 august 2012 — Enrico Petillo și Carlo Petillo/Unipol

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Tivoli (Italia) la 3 august 2012 — Enrico Petillo și Carlo Petillo/Unipol
   (Cauza C-371/12)
   2012/C 295/44
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Enrico Petillo, Carlo Petillo

      Pârâtă: Unipol

      Întrebarea preliminară

   În lumina Directivelor 72/166/CEE (1), 84/5/CEE (2), 90/232/CEE (3) și 2009/103/CE (4), care reglementează asigurarea obligatorie de răspundere civilă auto, este permis ca legislația internă a unui stat membru să prevadă — prin cuantificarea obligatorie ex lege numai a prejudiciilor rezultate în urma unor accidente rutiere — o limitare de facto (în privința cuantificării) a răspunderii pentru prejudicii nepatrimoniale care sunt în sarcina entităților (societățile asigurătoare) obligate, potrivit acelorași directive, să garanteze asigurarea obligatorie pentru prejudiciile rezultate în urma utilizării autovehiculelor?

      (1)  Directiva Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, JO L 103, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 10.

      (2)  A doua Directivă a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, JO 1984, L 8, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 104.

      (3)  A treia Directivă a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, JO L 129, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240.

      (4)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi, JO L 263, p. 11.


title: Cauza C-331/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 18 iunie 2013 — Ilie Nicolae Nicula/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 18 iunie 2013 — Ilie Nicolae Nicula/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Cauza C-331/13)
   2013/C 260/40
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ilie Nicolae Nicula

      Pârâte: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile art. 6 din Tratatul Uniunii Europene, art. 17, 20, 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 110 TFUE, principiul securității juridice și principiul non reformatio in peius, ambele statuate [de] dreptul comunitar și jurisprudența CJUE (1), pot fi interpretate ca opunându-se unei reglementări precum OUG nr. 9/2013?

      (1)  Cauzele C-381/97, Belgocodex, 10/78, Belbouab.


title: Cauza T-542/08: Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2011 — Evropaïki Dynamiki/ECHA

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/21

         Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2011 — Evropaïki Dynamiki/ECHA
   (Cauza T-542/08) (1)

   2011/C 219/33
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


               10.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/10

         Acțiune introdusă la 3 august 2016 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-10/16)
   (2016/C 413/09)
   La data de 3 august 2016, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Øyvind Bø și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să constate că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctele 6a și 6e din capitolul VIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2014/68/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a echipamentelor sub presiune), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune articolul 13 din actul sus-menționat în termenul prevăzut sau, în orice caz, prin faptul că nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 13 martie 2016, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 13 ianuarie 2016 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2014/68/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a echipamentelor sub presiune, astfel cum este menționată la punctele 6a și 6e din capitolul VIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin Protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-495/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 15 octombrie 2010 — Centre hospitalier universitaire de Besançon/Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 15 octombrie 2010 — Centre hospitalier universitaire de Besançon/Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura
   (Cauza C-495/10)
   ()
   2011/C 30/21
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Centre hospitalier universitaire de Besançon

      Pârâți: Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

      Întrebările preliminare

               1.

               Având în vedere dispozițiile articolului 13 din Directiva 85/374/CEE din 25 iulie 1985 (1), aceasta permite punerea în aplicare a unui regim de răspundere întemeiat pe situația specială a pacienților instituțiilor publice de sănătate, în măsura în care le recunoaște acestora, printre altele, dreptul de a obține din partea acestor instituții, chiar în absența unei vinovății a acestora, repararea prejudiciilor cauzate de o defecțiune a produselor și a echipamentelor pe care le utilizează, fără a aduce atingere posibilității instituției de a introduce o acțiune în garanție împotriva producătorului?

               2.

               Directiva limitează posibilitatea statelor membre de a defini răspunderea persoanelor care utilizează echipamente sau produse cu defecte în cadrul unei prestări de servicii și care, procedând astfel, cauzează prejudicii beneficiarului prestației?

      (1)  Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect (JO L 210, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 183).


title: Cauza C-175/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 20 aprilie 2015 – Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 20 aprilie 2015 – Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu
   (Cauza C-175/15)
   (2015/C 236/33)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: Taser International Inc.

      Pârâți: SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

      Întrebarea preliminară

   Articolul 24 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că prin „cazuri în care competența este determinată de alte dispoziții ale prezentului regulament” se înțelege și situația în care părțile dintr-un contract de cesiune a drepturilor asupra unei mărci înregistrate într-un stat membru al Uniunii Europene au convenit, în mod neechivoc și necontestat, să atribuie competența de soluționare a oricărui litigiu privind îndeplinirea obligațiilor contractuale în favoarea instanțelor unui stat care nu este membru al Uniunii Europene și în care reclamantul își are domiciliul (sediul), atunci când reclamantul a sesizat o instanță dintr-un stat membru al Uniunii Europene, pe teritoriul căruia își are domiciliul (sediul) pârâtul?
   În cazul în care răspunsul este afirmativ:
   Articolul 23 alineatul (5) din același Regulament trebuie interpretat în sensul că nu se referă la o clauză atributivă de competență în favoarea unui stat care nu este membru al Uniunii Europene, astfel încât instanța sesizată în temeiul articolului 2 din Regulament va determina competența de soluționare potrivit normelor de drept internațional privat din legea sa națională?
   Un litigiu având ca obiect executarea, prin intermediul instanței de judecată, a obligației de a cesiona drepturile asupra unei mărci înregistrate într-un stat membru al Uniunii Europene, asumată printr-un contract încheiat între părțile din acel litigiu, poate fi considerat ca vizând un drept „care necesită depunerea sau înregistrarea”, în sensul articolului 22 punctul 4 din Regulament, ținând cont de faptul că, potrivit legii statului în care marca a fost înregistrată, cesiunea drepturilor asupra unei mărci este supusă înscrierii în Registrul mărcilor și publicării în Buletinul Oficial de Proprietate Industrială?
   În cazul în care răspunsul este negativ, articolul 24 din Regulament se opune ca instanța sesizată în temeiul articolului 2 din Regulament, într-o situație precum cea descrisă în premisa întrebării, să constate că nu este competentă să soluționeze cauza, chiar dacă pârâtul s-a prezentat în fața acestei instanțe, inclusiv în ultimul grad de jurisdicție, fără a contesta competența?

      (1)  JO L 12 p. 1 (Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza C-155/09: Acțiune introdusă la 4 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/4

         Acțiune introdusă la 4 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-155/09)
   2009/C 167/07
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și D. Triantafyllou)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Elenă nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 18 CE, 39 CE și 43 CE, interpretate în lumina articolului 12 CE (și în temeiul articolelor 28, 31 și 4 din Acordul SEE), întrucât împiedică exercitarea libertăților fundamentale care rezultă din aceste dispoziții în condițiile în care:

                           —

                           scutește de impozitul pe transferul proprietăților imobiliare numai persoanele stabilite deja în mod permanent în Grecia, cu excluderea persoanelor care au intenția de a se stabili în viitor în această țară;

                           —

                           acordă, în anumite condiții, o scutire de impozitul pe transferul proprietăților imobiliare în Grecia numai cetățenilor greci, pentru dobândirea în această țară a unei prime locuințe, discriminând astfel în mod expres rezidenții din străinătate care nu sunt cetățeni greci;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Scutirea de impozitul pe transferul proprietăților imobiliare avantajează în principal cetățenii greci. Excluderea de la această scutire a cetățenilor comunitari care nu au reședința deja în Grecia constituie o discriminare pe motiv de cetățenie care îngreunează și împiedică, în acest mod, dobândirea unei prime locuințe în această țară de către cetățeni ai altor state membre. Acest obstacol discriminatoriu este confirmat și întărit de limitarea expresă a scutirii numai la cetățenii greci rezidenți în străinătate.
   În lipsa unei obligații corespunzătoare în ceea ce privește folosirea imobilului, această măsură nu este de natură să faciliteze accesul rezidenților în țară la proprietatea locuinței lor. De altfel, aceasta se dovedește excesivă, întrucât locul șederii efective ar putea fi constatat prin declarații ale dobânditorilor, însoțite de înscrieri în registre și de diverse controale.
   În ceea ce privește limitarea expresă a scutirii la cetățenii greci rezidenți în străinătate, aceasta nu poate fi justificată prin obiectivul de a îi repatria pe aceștia, întrucât un astfel de obiectiv este contrar principiului liberei circulații.


title: Cauza T-467/12: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2012 — Tridium/OAPI — q-bus Mediatektur (SEDONA FRAMEWORK)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/38

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2012 — Tridium/OAPI — q-bus Mediatektur (SEDONA FRAMEWORK)
   (Cauza T-467/12)
   2013/C 9/70
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tridium, Inc. (Richmond, Statele Unite) (reprezentant: M. Nentwig, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: q-bus Mediatektur GmbH (Berlin, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 2 august 2012 în cauza R 1943/2011-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SEDONA FRAMEWORK” pentru produse din clasa 9 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9067372.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă internațională „~sedna” înregistrată cu nr. 934023 pentru produse din clasa 9.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-110/15: Acțiune introdusă la 2 martie 2015 – International Management Group/Comisia

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/65

         Acțiune introdusă la 2 martie 2015 – International Management Group/Comisia
   (Cauza T-110/15)
   (2015/C 138/84)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: International Management Group (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Burgstaller, solicitor, și E. Wright, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei THOR/C4/LL/el/(S)(2015)4287 a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) din 6 februarie 2015 prin care s-a refuzat accesul la anumite documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a obligației de motivare atunci când a refuzat să acorde acces la documentele solicitate, în temeiul unei prezumții generale de aplicabilitate a protecției obiectivelor inerente activităților de inspecție, de anchetă și de audit.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că un interes public superior justifică divulgarea conținutului documentelor.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că pârâtul a omis să explice motivul pentru care protecția vieții private și a integrității persoanei nu permite accesul parțial la documentele solicitate.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a dreptului reclamantei la bună administrare.


title: Cauza T-61/11: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 — Vermop Salmon/OAPI — Leifheit (Clean Twist) [ „Marcă comunitară — Procedură de nulitate — Marca comunitară verbală Clean Twist — Mărci comunitare verbale anterioare TWIX și TWIXTER — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/18

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 — Vermop Salmon/OAPI — Leifheit (Clean Twist)
   (Cauza T-61/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de nulitate - Marca comunitară verbală Clean Twist - Mărci comunitare verbale anterioare TWIX și TWIXTER - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 258/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Germania) (reprezentanți: W. von der Osten-Sacken M. Ring și O. Sude, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: K. Klüpfel, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Leifheit AG (Nassau, Germania) (reprezentanți: G. Hasselblatt și V. Töbelmann, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 noiembrie 2010 (cauza R 671/2010-1) privind o procedură de declarare a nulității între Vermop Salmon GmbH și Leifheit AG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Vermop Salmon GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 89, 19.3.2011.


title: Cauza C-416/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 septembrie 2012 — Wikom Elektrik GmbH/VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte mbH

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 septembrie 2012 — Wikom Elektrik GmbH/VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte mbH
   (Cauza C-416/12)
   2012/C 379/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Wikom Elektrik GmbH

      Pârâtă: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte mbH

      Întrebarea preliminară

   Noțiunea de comunicare publică în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE (1) cuprinde retransmisia prin cablu a unei opere radiodifuzate în cazul în care emisiunea originală poate fi recepționată și fără cablu în zona de acoperire a transmisiei, opera este retransmisă la locul unde se află deținătorii aparatelor de recepție, emisiunea este recepționată individual sau într-un mediu privat, respectiv într-un cerc familial, iar redifuzarea este efectuată, în scop lucrativ, de un alt organism de radiodifuziune sau televiziune decât cel inițial?

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230, rectificare în JO L 314, p. 16).


title: Cauza C-643/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 31 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Varna — Bulgaria) — LVK — 56 EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Principiul neutralității fiscale — Drept de deducere — Refuz — Articolul 203 — Menționarea TVA-ului pe factură — Exigibilitate — Existența unei operațiuni impozabile — Apreciere identică în privința emitentului facturii și a destinatarului său — Necesitate)

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 31 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Varna — Bulgaria) — LVK — 56 EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-643/11) (1)

   (Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Principiul neutralității fiscale - Drept de deducere - Refuz - Articolul 203 - Menționarea TVA-ului pe factură - Exigibilitate - Existența unei operațiuni impozabile - Apreciere identică în privința emitentului facturii și a destinatarului său - Necesitate)
   2013/C 86/09
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: LVK — 56 EOOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Administrativen sad Varna — Interpretarea Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7) — Drept de deducere a TVA-ului aferent intrărilor — Dovezi ale existenței faptului generator — Practică a administrației fiscale prin care se refuză acordarea dreptului de deducere a TVA-ului destinatarului unei livrări impozabile de bunuri, ca urmare a lipsei documentelor care să justifice livrarea efectivă, în pofida constatării exigibilității taxei la furnizor

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 203 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           taxa pe valoarea adăugată menționată pe o factură de către o persoană este datorată de aceasta independent de existența efectivă a unei operațiuni impozabile;

                           —

                           nu se poate deduce din simplul fapt că administrația fiscală nu a corectat, într-o decizie de impunere rectificativă adresată emitentului acestei facturi, taxa pe valoarea adăugată declarată de acesta că respectiva administrație a recunoscut că factura menționată corespundea unei operațiuni impozabile efective.

               2.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că articolul 167 și articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112, precum și principiile neutralității fiscale, securității juridice și egalității de tratament nu se opun ca destinatarului unei facturi să i se refuze dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată aferentă intrărilor, deoarece nu există o operațiune impozabilă efectivă, chiar dacă, în decizia de impunere rectificativă adresată emitentului acestei facturi, taxa pe valoarea adăugată declarată de acesta din urmă nu a fost rectificată. Totuși, dacă, ținând seama de fraude sau de nereguli săvârșite de acest emitent în amontele operațiunii invocate ca temei pentru dreptul de deducere, se consideră că această operațiune nu a fost efectiv realizată, trebuie să se stabilească, în raport cu elemente obiective și fără a solicita din partea destinatarului facturii verificări a căror sarcină nu îi revine, că acest destinatar știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea menționată era implicată într-o fraudă privind taxa pe valoarea adăugată, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012


title: Cauza T-534/14: Ordonanța Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Murnauer Markenvertrieb/OAPI – Bach Flower Remedies (MURNAUERS Bachblüten) („Marcă comunitară — Procedură de opoziţie — Retragerea opoziţiei — Nepronunţare asupra fondului”)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/27

         Ordonanța Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Murnauer Markenvertrieb/OAPI – Bach Flower Remedies (MURNAUERS Bachblüten)
   (Cauza T-534/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziţie - Retragerea opoziţiei - Nepronunţare asupra fondului”))
   (2016/C 068/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Germania) (reprezentanţi: F. Traub şi D. Horst, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Bach Flower Remedies Ltd (Wimbledon, Regatul Unit) (reprezentanţi: A. Renck şi M. Petersen, avocaţi)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 mai 2014 (cauza R 2041/2012-2), privind o procedură de opoziţie între Murnauer Markenvertieb GmbH şi Bach Flower Remedies Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Murnauer Markenvertrieb GmbH şi Bach Flower Remedies Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi, fiecare, jumătate din cheltuielile efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza T-249/10: Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2012 — Kitzinger/OAPI — Mitteldeutscher Rundfunk și Zweites Deutsches Fernsehen (KICO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative KICO — Marca națională figurativă și marca comunitară verbală anterioare KIKA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/8

         Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2012 — Kitzinger/OAPI — Mitteldeutscher Rundfunk și Zweites Deutsches Fernsehen (KICO)
   (Cauza T-249/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative KICO - Marca națională figurativă și marca comunitară verbală anterioare KIKA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 58/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) (Hamburg, Germania) (reprezentant: S. Kitzinger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Mitteldeutscher Rundfunk (Leipzig, Germania) și Zweites Deutsches Fernsehen (Mayence, Germania) (reprezentanți: B. Krause și F. Cordt, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 martie 2010 (cauza R 1388/2008-4), privind o procedură de opoziție între, pe de o parte, Mitteldeutscher Rundfunk și Zweites Deutsches Fernsehen și, pe de altă parte, Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza C-43/11: Ordonanța președintelui Curții din 6 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Milano — Italia) — Procura della Repubblica/Assane Samb

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/39

         Ordonanța președintelui Curții din 6 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Milano — Italia) — Procura della Repubblica/Assane Samb
   (Cauza C-43/11) (1)

   2011/C 269/83
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza C-346/07: Acțiune introdusă la 25 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/31

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-346/07)
   (2007/C 211/60)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și P. Dejmek)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/50/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 de modificare a Directivei 96/48/CE a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză și a Directivei 2001/16/CE a Parlamentului European si a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean convențional și, în orice caz, întrucât nu a comunicat Comisiei actele menționate, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/50/CE în dreptul intern a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 164, 30.4.2004, p. 114.


title: Cauza T-97/08: Acțiune introdusă la 20 februarie 2008 — KUKA Roboter/OAPI (Marcă de culoare portocalie)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/37

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2008 — KUKA Roboter/OAPI (Marcă de culoare portocalie)
   (Cauza T-97/08)
   (2008/C 107/63)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: KUKA Roboter GmbH (Augsburg, Germania) (reprezentant: A. Kohn, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 14 decembrie 2007 în cauza R 1572/2007-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca de culoare portocalie fără contur pentru produse din clasa 7 (cererea nr. 4 607 801).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.
   Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 28 CE, întrucât decizia atacată reprezintă o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca solicitată are caracter distinctiv;

               —

               încălcarea articolelor 73 și 74 din Regulamentul nr. 40/94, întrucât decizia atacată nu este sau nu este suficient motivată, iar situația de fapt nu este suficient caracterizată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


               25.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/16

         Apel pentru depunerea candidaturilor — Director general (gradele AD15-AD16) al Direcției Generale Bibliotecă, cercetare și documentare din cadrul Curții de Justiție a Comunităților Europene
   (2008/C 161/10)
   Postul de director general (gradele AD15-AD16) al Direcției Generale Bibliotecă, cercetare și documentare din cadrul Curții de Justiție a Comunităților Europene urmează să fie vacant. Acest post va fi ocupat în temeiul articolului 29 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene.
   NATURA ATRIBUȚIILOR
   Titularul postului va avea sarcina de a organiza, de a coordona și de a gestiona Direcția Generală Bibliotecă, cercetare și documentare sub directa autoritate a grefierului.
   Această direcție generală, care numără aproape 100 de colaboratori, cuprinde o importantă bibliotecă juridică aflată în responsabilitatea unui director, precum și o echipă de cercetători și documentariști grupați, în prezent, în patru unități, dintre care una este responsabilă de informatica juridică. Această echipă asistă Curtea, Tribunalul de Primă Instanță și Tribunalul Funcției Publice în exercitarea funcției jurisdicționale a acestora, în special prin elaborarea de studii și de note de drept comparat, de drept internațional și de drept comunitar, și contribuie la difuzarea jurisprudenței în materie de drept comunitar, în special prin analiza juridică și documentară a deciziilor instanțelor comunitare. Aceste patru unități de cercetare și documentare vor fi, în scurt timp, reunite în cadrul unei direcții unice în subordinea directorului general.
   CONDIȚIILE CERUTE
   Candidații trebuie să întrunească următoarele condiții:

               —

               pregătire juridică completă absolvită cu diplomă universitară și cunoștințe aprofundate de drept comunitar,

               —

               capacitatea de a conduce și de a coordona activitățile unei unități administrative importante,

               —

               cunoștințe și experiență profesională aprofundate în domeniile care intră în competența direcției generale. Se va lua în considerare în special experiența într-o funcție de organizare și de gestiune a unui organism de cercetare și documentare juridică,

               —

               cunoașterea aprofundată a uneia dintre limbile oficiale ale Comunităților Europene și cunoașterea satisfăcătoare a unei alte limbi oficiale a Comunităților Europene. Din rațiuni de serviciu, este necesară o bună cunoaștere a limbii franceze.

         DEPUNEREA CANDIDATURILOR
   Candidaturile pentru acest post trebuie să fie primite de Curtea de Justiție cel mai târziu până la 31 august 2008, ora 13.00, exclusiv prin e-mail trimis la adresa DG-BRD-CURIA@curia.europa.eu. Candidaturile trebuie să fie însoțite de un curriculum vitae detaliat și de orice alte documente utile.
   Luxemburg, 17 iunie 2008.


title: Cauza T-228/16: Acțiune introdusă la 10 mai 2016 – Haverkamp/EUIPO – Sissel (Motiv de suprafață în relief de tipul unei plaje de pietre)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/43

         Acțiune introdusă la 10 mai 2016 – Haverkamp/EUIPO – Sissel (Motiv de suprafață în relief de tipul unei plaje de pietre)
   (Cauza T-228/16)
   (2016/C 243/48)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Reinhard Haverkamp (Kindberg, Austria) (reprezentant: A. Waldenberger, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sissel GmbH (Bad Dürkheim, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul modelului industrial în litigiu: reclamantul

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a desenului sau modelului industrial „Motiv de suprafață în relief de tipul unei plaje de pietre” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. DM/072198-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 februarie 2016 în cauza R 2619/2014-3

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată și a cheltuielilor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, precum și a celor efectuate în procedura de declarare a nulității desfășurată la EUIPO.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 5 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-319/07 P: Recurs introdus la 11 iulie 2007 de 3F, fostă Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua extinsă) pronunțată la 23 aprilie 2007 în cauza T-30/03: Specialarbejderforbundet i Danmark (SID)/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/27

         Recurs introdus la 11 iulie 2007 de 3F, fostă Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua extinsă) pronunțată la 23 aprilie 2007 în cauza T-30/03: Specialarbejderforbundet i Danmark (SID)/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-319/07 P)
   (2007/C 211/49)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: 3F, fostă Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (reprezentanți: A. Bentley, Barrister și A. Worsøe, advokat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene, Regatul Danemarcei, Regatul Norvegiei
   Concluziile recurentei

               —

               anularea ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 23 aprilie 2007, pronunțată în cauza T-30/03, Specialarbejderforbundet i Danmark (SID)/Comisia Comunităților Europene;

               —

               declararea cererii recurentei în cauza T-30/03 ca fiind admisibilă și

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că ordonanța atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               1.

               Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept atunci când s-a bazat pe hotărârea pronunțată în cauza C-67/96, Albany, pentru a statua că recurenta nu putea invoca propria poziție concurențială în negocierea convențiilor colective pentru a stabili că era vizată individual.

               2.

               Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat că recurenta nu putea invoca aspecte sociale pentru a stabili că era vizată individual.

               3.

               Tribunalul de Primă Instanță a aplicat în mod greșit jurisprudența Plaumann și ARE atunci când a statuat că recurenta nu poate fi considerată ca fiind vizată individual, numai pentru că ajutorul în cauză este acordat destinatarilor prin intermediul unei reduceri a revendicărilor salariale ale marinarilor care beneficiază de scutirea de impozit pe venit.

               4

               Tribunalul de Primă Instanță a aplicat în mod greșit jurisprudența Van der Kooy și CIRFS atunci când a statuat că propriile interese ale recurentei, în calitate de negociator, nu au fost afectate de măsuri fiscale.


title: Cauza T-309/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 iulie 2013 — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Comisia ( „Măsuri provizorii — Plata unor contribuții către o asociație de drept public — Ajutoare de stat — Obligație de recuperare — Cerere de suspendare a executării — Urgență” )

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/42

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 iulie 2013 — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Comisia
   (Cauza T-309/12 R)
   (Măsuri provizorii - Plata unor contribuții către o asociație de drept public - Ajutoare de stat - Obligație de recuperare - Cerere de suspendare a executării - Urgență)
   2013/C 260/74
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Germania) (reprezentant: A. Kerkmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Sauer și T. Maxian Rusche, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Saria Bio Industries AG & Co. KG (Selm, Germania), SecAnim GmbH (Lünen, Germania), și Knochen- und Fett-Union (KFU) GmbH (Selm) (reprezentanți: U. Karpenstein și C. Johann, avocați)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei (2012/485/UE) Comisiei din 25 aprilie 2012 privind ajutorul de stat SA.25051 (C-19/10) (ex NN 23/10) acordat de Germania în favoarea întreprinderii Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (JO L 236, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-565/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 iulie 2012 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolele 3, 4 și 10 — Sistem de colectare — Tratare secundară sau echivalentă — Stații de epurare — Eșantioane reprezentative)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/4

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 iulie 2012 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-565/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolele 3, 4 și 10 - Sistem de colectare - Tratare secundară sau echivalentă - Stații de epurare - Eșantioane reprezentative)
   2012/C 295/06
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent și M. Russo, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 3, 4 și 10 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43)

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât a omis

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru a asigura ca aglomerările din Acri, din Siderno, din Bagnara Calabra, din Bianco, din Castrovillari, din Crotone, din Santa Maria del Cedro, din Lamezia Terme, din Mesoraca, din Montebello Ionico, din Motta San Giovanni, din Reggio Calabria, din Rende, din Rossano, din Scalea, din Sellia Marina, din Soverato, din Strongoli (Calabria), din Cervignano del Friuli (Friuli-Veneția Giulia), din Frascati (Latium), din Porto Cesareo, din Supersano, din Taviano (Apulia), din Misterbianco și altele, din Aci Catena, din Adrano, din Catania și altele, din Giarre-Mascali-Riposto și altele, din Caltagirone, din Aci Castello, din Acireale și altele, din Belpasso, din Gravina di Catania, din Tremestieri Etneo, din San Giovanni La Punta, din Agrigento și suburbia sa, din Porto Empedocle, din Sciacca, din Cefalù, din Carini și din ASI Palermo, din Palermo și din zonele limitrofe, din Santa Flavia, din Augusta, din Priolo Gargallo, din Carlentini, din Scoglitti, din Marsala, din Messina 1, din Messina și din Messina 6 (Sicilia), unde echivalentul-locuitor depășește 15 000 și unde se evacuează în ape receptoare ce nu sunt considerate „zone sensibile” în sensul articolului 5 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008 (rectificare în JO L 311, 21.11.2008), să fie echipate cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale, conform articolului 3 din această directivă,

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru a asigura ca în aglomerările din Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo), din Acri, din Siderno, din Bagnara Calabra, din Castrovillari, din Crotone, din Montebello Ionico, din Motta San Giovanni, din Reggio Calabria, din Rossano (Calabria), din Battipaglia, din Benevento, din Capaccio, din Capri, din Ischia, din Casamicciola Terme, din Forio, din Massa Lubrense, din Napoli Est, din Vico Equense (Campania), din Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli-Veneția Giulia), din Albenga, din Borghetto Santo Spirito, din Finale Ligure, din Imperia, din Santa Margherita Ligure, din Quinto, din Rapallo, din Recco, din Riva Ligure (Liguria), din Casamassima, din Casarano, din Porto Cesareo, din San Vito dei Normanni, din Supersano (Apulia), din Misterbianco și altele, din Scordia-Militello Val di Catania, din Palagonia, din Aci Catena, din Giarre-Mascali-Riposto și altele, din Caltagirone, din Aci Castello, din Acireale și altele, din Belpasso, din Gravina di Catania, din Tremestieri Etneo, din San Giovanni La Punta, din Macchitella, din Niscemi, din Riesi, din Agrigento și din suburbia sa, din Favara, din Palma di Montechiaro, din Menfi, din Porto Empedocle, din Ribera, din Sciacca, din Bagheria, din Cefalù, din Carini și din ASI Palermo, din Misilmeri, din Monreale, din Santa Flavia, din Termini Imerese, din Trabia, din Augusta, din Avola, din Carlentini, din Ragusa, din Scicli, din Scoglitti, din Campobello di Mazara, din Castelvetrano 1, din Triscina Marinella, din Marsala, din Mazara del Vallo, din Barcellona Pozzo di Gotto, din Capo d’Orlando, din Furnari, din Giardini Naxos, din Consortile Letojanni, din Pace del Mela, din Piraino, din Roccalumera, din Consortile Sant’Agata Militello, din Consortile Torregrotta, din Gioiosa Marea, din Messina 1, din Messina 6, din Milazzo, din Patti și din Rometta (Sicilia), unde echivalentul-locuitor depășește 15 000 și unde se evacuează în apele receptoare ce nu sunt considerate „zone sensibile” în sensul articolului 5 din Directiva 91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008, apele urbane reziduale care pătrund în sistemele de colectare să fie tratate conform articolului 4 alineatele (1) și (3) din această directivă și

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru ca stațiile de epurare a apelor urbane reziduale, construite în conformitate cu condițiile prevăzute la articolele 4, 5, 6 și 7, să fie concepute, construite, exploatate și întreținute astfel încât să aibă un randament suficient în toate condițiile climatice normale ale locului în care sunt amplasate și pentru ca stațiile de epurare să fie concepute astfel încât să se țină seama de variațiile sezoniere ale încărcării în momentul conceperii acestor instalații în aglomerările din Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo), din Acri, din Siderno, din Bagnara Calabra, din Castrovillari, din Crotone, din Montebello Ionico, din Motta San Giovanni, din Reggio Calabria, din Rossano (Calabria), din Battipaglia, din Benevento, din Capaccio, din Capri, din Ischia, din Casamicciola Terme, din Forio, din Massa Lubrense, din Napoli Est, din Vico Equense (Campania), din Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli-Veneția Giulia), din Albenga, din Borghetto Santo Spirito, din Finale Ligure, din Imperia, din Santa Margherita Ligure, din Quinto, din Rapallo, din Recco, din Riva Ligure (Liguria), din Casamassima, din Casarano, din Porto Cesareo, din San Vito dei Normanni, din Supersano (Apulia), din Misterbianco și altele, din Scordia-Militello Val di Catania, din Palagonia, din Aci Catena, din Giarre-Mascali-Riposto și altele, din Caltagirone, din Aci Castello, din Acireale și altele, din Belpasso, din Gravina di Catania, din Tremestieri Etneo, din San Giovanni La Punta, din Macchitella, din Niscemi, din Riesi, din Agrigento și suburbia sa, din Favara, din Palma di Montechiaro, din Menfi, din Porto Empedocle, din Ribera, din Sciacca, din Bagheria, din Cefalù, din Carini și din ASI Palermo, din Misilmeri, din Monreale, din Santa Flavia, din Termini Imerese, din Trabia, din Augusta, din Avola, din Carlentini, din Ragusa, din Scicli, din Scoglitti, din Campobello di Mazara, din Castelvetrano 1, din Triscina Marinella, din Marsala, din Mazara del Vallo, din Barcellona Pozzo di Gotto, din Capo d’Orlando, din Furnari, din Giardini Naxos, din Consortile Letojanni, din Pace del Mela, din Piraino, din Roccalumera, din Consortile Sant’Agata Militello, din Consortile Torregrotta, din Gioiosa Marea, din Messina 1, din Messina 6, din Milazzo, din Patti și din Rometta (Sicilia),

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3, a articolului 4 alineatele (1) și (3) și a articolului 10 din Directiva 91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-156/08 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 martie 2009 – R/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Funcționari aflați în perioada de probă — Raport privind perioada de probă — Inexistența unui act care lezează — Termen de acțiune — Tardivitate )

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/18

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 martie 2009 – R/Comisia
   (Cauza T-156/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari aflați în perioada de probă - Raport privind perioada de probă - Inexistența unui act care lezează - Termen de acțiune - Tardivitate”)
   2009/C 102/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: R (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: Y. Minatchy, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 februarie 2008, R/Comisia (F-49/07, nepublicată încă în Repertoriu) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               R va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-508/12: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2012 — Automobile Association/OAPI — Duncan Petersen Publishing (Folders)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/64

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2012 — Automobile Association/OAPI — Duncan Petersen Publishing (Folders)
   (Cauza T-508/12)
   2013/C 26/126
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Automobile Association Ltd (St. Helier, Regatul Unit) (reprezentant: N. Walker, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Duncan Petersen Publishing Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 septembrie 2012 pronunțată în cauza R 172/2011-3 a și trimiterea cauzei la OAPI pentru a se pronunța din nou asupra acesteia;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată suportate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: un desen pentru produsul „clasoare” — cerere de înregistrare a desenului comunitar nr. 1121404-0001.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: reclamanta a solicitat declararea nulității cererii de înregistrare a desenului comunitar în temeiul articolelor 4-9 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: a respins cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: a respins calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               Încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului;

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (2) coroborat cu articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului; și

               —

               Încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 3 litera (a) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza C-106/09 P: Recurs introdus la 18 martie 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia extinsă) pronunțate la 18 decembrie 2008 în cauzele conexate T-211/04 și T-215/04, Government of Gibraltar și Regatul Unit/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/22

         Recurs introdus la 18 martie 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia extinsă) pronunțate la 18 decembrie 2008 în cauzele conexate T-211/04 și T-215/04, Government of Gibraltar și Regatul Unit/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-106/09 P)
   2009/C 141/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal, V. Di Bucci, N. Khan, agenți)

      Celelalte părți în proces: Government of Gibraltar, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Regatul Spaniei

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia extinsă) din 18 decembrie 2008, notificată Comisiei la 5 ianuarie 2009, în cauzele conexate T-211/04 și T-215/04, Government of Gibraltar și Regatul Unit/Comisia;

               —

               respingerea cererilor de anulare formulate de guvernul Gibraltarului și de Regatul Unit; și

               —

               obligarea guvernului Gibraltarului și a Regatului Unit la plata cheltuielilor de judecată,
               sau, în subsidiar,

               —

               trimiterea cauzelor la Tribunalul de Primă Instanță în vederea unei noi examinări; și

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:
   Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare în evaluarea relației dintre articolul 87 alineatul (1) CE și competența statelor membre în materie fiscală;
   Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare în interpretarea și în aplicarea articolului 87 alineatul (1) CE prin impunerea unei constrângeri nejustificate în materia aprecierii măsurilor presupuse că ar constitui ajutor de stat;
   Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare în interpretarea și în aplicarea articolului 87 alineatul (1) CE prin impunerea unei constrângeri nejustificate în exercitarea competenței de control cu privire la identificarea sistemului fiscal comun sau „normal”;
   Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare în interpretarea și în aplicarea articolului 87 alineatul (1) CE întrucât a considerat că sistemul fiscal comun sau „normal” poate rezulta din aplicarea de tehnici diferite unor contribuabili diferiți;
   Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare în interpretarea și în aplicarea articolului 87 alineatul (1) CE întrucât a considerat că sistemul fiscal comun sau „normal” nu fusese identificat în mod corespunzător de Comisie, iar aceasta nu efectuase în mod corespunzător evaluarea impusă pentru a demonstra caracterul selectiv al măsurilor în cauză;
   Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare în interpretarea și în aplicarea articolului 87 alineatul (1) CE întrucât a omis să examineze cele trei elemente de selectivitate identificate în decizia atacată.


title: Cauza T-282/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Bayer MaterialScience/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/34

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Bayer MaterialScience/Comisia
   (Cauza T-282/14)
   2014/C 223/38
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bayer MaterialScience AG (Leverkusen, Germania) (reprezentanţi: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen şi T. Woltering, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de iniţiere a procedurii oficiale de investigare în ceea ce priveşte Autorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) şi a articolului 108 TFEU din cauza clasificării eronate a regimului special de compensare.

                           —

                           Reclamanta susţine că decizia de iniţiere a procedurii încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE şi articolul 108 TFUE, precum şi articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) deoarece suprataxa EEG prevăzută de Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie, denumită în continuare „EEG”) nu constituia o alocare a unor resurse de stat şi reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie nu reprezenta o renunţare la resurse de stat.

                           —

                           Reclamanta susţin în această privinţă că Comisia şi-a întemeiat analiza pe parametri de delimitare noi, incompatibili cu principiile stabilite de jurisprudenţa anterioară. În special, Comisia a renunţat total la criteriul puterii de dispoziţie concrete de care se bucură autorităţile de stat, care este necesar, potrivit unei jurisprudenţe constante, pentru a se putea face o clasificare în sensul de resurse de stat şi a considerat suficient că legiuitorul naţional ar influenţa fluxurile de plăţi între particulari şi că autorităţile de reglementare ar monitoriza respectarea de către particulari a prevederilor normative.

                           —

                           În plus, Comisia este legată de decizia sa prin care nu a clasificat EEG din 2000 drept un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE deoarece nu a existat un transfer de resurse de stat şi prin urmare a săvârşit o eroare de drept atunci când a considerat EEG din 2012 ca fiind o schemă de ajutor nouă şi implementată în mod nelegal.

                           —

                           În plus, Comisia nu a analizat în mod adecvat şi, prin urmare, nu a putut constata că excepţiile pentru întreprinderile mari consumatoare de energie sunt justificate potrivit obiectivului, naturii şi structurii intrinseci ale EEG din 2012 şi nu constituie deci un avantaj selectiv.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE şi a articolelor 18 şi 19 din Regulamentul nr. 659/1999 ca urmare a omisiunii de a propune măsuri adecvate.

                           —

                           Reclamanta invocă în această privinţă că, la analizarea EEG din 2012, Comisia ar trebui, în orice caz, să fi aplicat procedura pentru ajutoarele existente potrivit articolului 108 alineatul (1) TFUE şi articolelor 17-19 din Regulamentul nr. 659/1999 şi ar fi trebuit, înainte de a iniţia procedura oficială de investigare, să propună Germaniei măsuri adecvate, în loc să expună deţinătorii de cote de piaţă la riscuri economice considerabile din cauza clasificării EEG din 2012 ca fiind un ajutor nou care nu a fost notificat.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat.

                           —

                           Reclamanta mai susţine că, în orice caz, Comisia ar fi trebuit să o asculte înainte de adoptarea unei decizii cu astfel de efecte juridice grave

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe motivarea insuficientă.

                           —

                           În final, reclamanta invocă faptul că decizia de iniţiere nu este motivată suficient în punctele esenţiale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-6/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – TNS Dimarso NV/Vlaams Gewest (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de servicii — Directiva 2004/18/CE — Articolul 53 alineatul (2) — Criterii de atribuire — Oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic — Metodă de evaluare — Reguli de ponderare — Obligația autorității contractante de a preciza în cererea de ofertă ponderea criteriilor de atribuire — Întinderea obligației)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – TNS Dimarso NV/Vlaams Gewest
   (Cauza C-6/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de servicii - Directiva 2004/18/CE - Articolul 53 alineatul (2) - Criterii de atribuire - Oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic - Metodă de evaluare - Reguli de ponderare - Obligația autorității contractante de a preciza în cererea de ofertă ponderea criteriilor de atribuire - Întinderea obligației))
   (2016/C 335/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TNS Dimarso NV

      Pârâtă: Vlaams Gewest

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 53 alineatul (2) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, în lumina principiului egalității de tratament și a obligației de transparență care rezultă din acesta, trebuie interpretat în sensul că, în cazul unui contract de achiziții publice de servicii care trebuie să fie atribuit potrivit criteriului ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic în opinia autorității contractante, aceasta din urmă nu are obligația să aducă la cunoștința ofertanților potențiali în anunțul de participare sau în caietul de sarcini privind contractul în cauză metoda de evaluare aplicată de autoritatea contractantă pentru a evalua și a clasifica în mod concret ofertele. În schimb, metoda menționată nu poate avea ca efect modificarea criteriilor de atribuire și ponderea lor relativă.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza C-450/13 P: Recurs introdus la 12 august 2013 de Donaldson Filtration Deutschland GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 mai 2013 în cauza T-396/11, ultra air GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/12

         Recurs introdus la 12 august 2013 de Donaldson Filtration Deutschland GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 mai 2013 în cauza T-396/11, ultra air GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-450/13 P)
   2013/C 313/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (reprezentanți: N. Siebertz, M. Teworte-Vey, A. Renvert, Rechtsanwältinnen)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), ultra air GmbH

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 mai 2013 în cauza T-396/11 și, prin urmare, respingerea acțiunii formulate de ultra air GmbH având ca obiect anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 mai 2011 în cauza R 374/2010-4;

               —

               obligarea ultra air GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul formulat împotriva hotărârii Tribunalului citate anterior are, în esență, următoarea motivare:

               1.

               Lipsa de apreciere a excepției întemeiate pe abuzul de drept ca noțiune juridică generală
               În hotărârea atacată, cu încălcarea jurisprudenței Curții, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin neluarea în considerare a faptului că noțiunea juridică generică a excepției întemeiate pe abuzul de drept, care permit și impune evaluarea împrejurărilor cauzei trebuie să fie respectată de asemenea în dreptul comunitar al mărcilor. Dimpotrivă, Tribunalul s-a limitat la a declara că procedura în conformitate cu dispozițiile coroborate ale articolului 52 alineatul (1) litera (a) și ale articolului 56 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) este o procedură pe care o poate iniția orice persoană interesată și, prin urmare, nu a apreciat împrejurările specifice ale cauzei.
               În această privință, Tribunalul nu a ținut seama de faptul că, deși legiuitorul a conceput procedura de declarare a nulității unei mărci în temeiul articolului 56, alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 ca pe o procedură pe care o poate iniția orice persoană interesată, acest lucru nu exclude totuși luarea în considerare a excepției întemeiate pe abuzul de drept ca noțiune juridică generică în vigoare care trebuie deopotrivă respectată în dreptul comunitar al mărcilor.
               Astfel, respingerea cererilor abuzive nu implică obligarea persoanei care solicită declararea nulității să dovedească un interes în exercitarea acțiunii și, prin urmare, nu presupune limitarea calității procesuale active prin stabilirea unor condiții suplimentare. În plus, faptul că legiuitorul a conceput procedura de declarare a nulității ca pe o procedură pe care o poate iniția orice persoană interesată și că nu este posibilă declararea din oficiu a nulității unei mărci înregistrate pledează în favoarea relevanței excepției întemeiate pe abuzul de drept în contextul articolului 56 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.

               2.

               Lipsa de apreciere a împrejurărilor specifice ale prezentei cauze
               În măsura în care Tribunalul nu aluat în considerare excepția invocată de recurentă privind abuzul de drept ca noțiune juridică generică în vigoare, acesta nu a examinat împrejurările specifice ale cauzei, care evidențiază caracterul abuziv al cererii de declarare a nulittății mărcii comunitare nr. 1121839 „ultrafilter international” formulate de ultra air GmbH.
               Într-adevăr, persoana care a solicitat declararea nulității, prin utilizarea mărcii în litigiu, intenționa să instrumentalizeze renumele mărcii pe care o atacă inducând în eroare publicul relevant și generând impresia incorectă că se înscria în tradiția predecesorului renumit al recurentei.
               În plus, Tribunalul a examinat insuficient rolul de administrator al ultra air GmbHca solicitant al mărcii comunitare nr. 1121839 „ultrafilter international”, care în decursul exercitării funcțiilor sale în cadrul recurentei era, în mod direct, singura persoană responsabilă în procedura de înregistrare a mărcii pe care o atacă în prezent. Aceasta a prezentat personal toate documentele necesare în preocedura de înregistrare pentru a dovedi caracterul distinctiv dobândit de marcă în percepția publicului, ca urmare a utilizării sale și el însuși le-ar fi redactat parțial, acestea rămânând încă sub autoritatea sa.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată), JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-404/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Galletas Gullon/EUIPO – O2 Holdings (Forma unui ambalaj)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/42

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Galletas Gullon/EUIPO – O2 Holdings (Forma unui ambalaj)
   (Cauza T-404/16)
   (2016/C 343/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Galletas Gullon, SA (Aguilar de Campoo, Spania) (reprezentant: M. Escudero Pérez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: O2 Holdings Ltd (Slough, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca tridimensională (Forma unui ambalaj) – marca Uniunii Europene nr. 3 408 424

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO:procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei patra de recurs a EUIPO din 19/04/2016 în cauza R 1613/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți, în cazul în care aceasta intervine, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-81/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 iunie 2009 — Ketselidou/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Acțiune — Hotărârea unei instanțe comunitare — Fapt nou esențial — Lipsă)

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/35

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 iunie 2009 — Ketselidou/Comisia
   (Cauza F-81/08) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune - Hotărârea unei instanțe comunitare - Fapt nou esențial - Lipsă)
   2009/C 193/59
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Zoe Ketselidou (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei implicite de respingere a cererii formulate de reclamantă privind modificarea calculului anilor de plată care trebuie luați în considerare la transferul drepturilor sale de pensie dobândite în Grecia către sistemul comunitar

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               O obligă pe doamna Ketselidou la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008, p. 59.


title: Cauzele conexate T-534/12 și T-535/12: Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2014 – Still/OAPI (Fleet Data Services) [ „Marcă comunitară  — Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare figurative Fleet Data Services și Truck Data Services  — Motiv absolut de refuz  — Caracter descriptiv  — Lipsa caracterului distinctiv  — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009  — Dreptul de a fi ascultat  — Articolul 75 teza a doua din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/33

         Hotărârea Tribunalului din 26 martie 2014 – Still/OAPI (Fleet Data Services)
   (Cauzele conexate T-534/12 și T-535/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare figurative Fleet Data Services și Truck Data Services - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 75 teza a doua din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 142/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Still GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: S. Waller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva a două hotărâri ale Camerei întâi de recurs a OAPI din 10 septembrie 2012 (cauza R 130/2012-1 și cauza R 4/2012-1) privind cererile de înregistrare ca mărci comunitare a semnului figurativ Fleet Data Services, pe de o parte, și a semnului figurativ Truck Data Services, pe de altă parte.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Still GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza C-528/10: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/21

         Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-528/10)
   ()
   2011/C 30/35
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Zavvos și M. H. Støvlbæk)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene:

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare în vederea aplicării primului set de măsuri pentru căile ferate, Republica Elenă a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatele (2)-(5) și al articolului 11 din Directiva 2001/14/CE (1), precum și al articolului 30 alineatele (1), (4) și (5) din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   i)
         Neaplicarea unui sistem de stimulente pentru reducerea costurilor de furnizare a infrastructurii și a tarifelor de acces

   Comisia consideră că, fără a oferi o justificare suficientă, Republica Elenă nu a adoptat măsurile necesare în vederea aplicării în practică a unui sistem de stimulente în favoarea administratorilor infrastructurii, pentru reducerea costurilor de furnizare a infrastructurii și a nivelului tarifelor de acces, și a încălcat astfel obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatele (2)-(5) din Directiva 2001/14/CE.
   ii)
         Neinstituirea unui sistem de îmbunătățire a prestațiilor

   În plus, în opinia Comisiei, Republica Elenă, fără a oferi o justificare suficientă, nu a adoptat măsurile necesare și nu a instituit în mod oficial un ansamblu de mecanisme pentru a garanta funcționarea și aplicarea unui sistem de îmbunătățire a prestațiilor având drept scop diminuarea perturbărilor și îmbunătățirea randamentului rețelei feroviare în Grecia și, în consecință, a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 din Directiva 2001/14/CE.
   iii)
         Neînființarea unui organism de control independent și neinstituirea garanției că acesta poate aplica sancțiuni

   În plus, Comisia consideră că, fără a oferi o justificare suficientă, Republica Elenă nu a garantat înființarea unui organism de control competent în materie de transporturi, care să fie independent la nivel organizatoric, juridic, decizional și al strategiei financiare de administratorii infrastructurii, de organismele de stabilire a tarifelor, de organismele de alocare și de solicitanți. În special, Consiliul național al căilor ferate competent acționează sub tutela Ministerului Transportului și Comunicațiilor care, astfel cum se cunoaște, exercită o influență decisivă asupra societății de căi ferate TRAINOSE. O astfel de situație determină în mod evident un conflict de interese, în considerarea poziției unor asemenea salariați din sectorul public de membri ai organismului de control, care trebuie să garanteze că nu există un tratament discriminatoriu al concurenților societății de stat de căi ferate, în timp ce, în paralel, în cadrul funcțiilor lor de control, aceștia trebuie să țină cont de interesele comerciale ale societății de căi ferate, aflată sub tutela ministerului menționat. În lumina considerațiilor prezentate, Comisia consideră că Republica Elenă a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 30 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE.
   Pe de altă parte, conform opiniei Comisiei, Republica Elenă, fără a oferi o justificare suficientă, nu a adoptat măsurile necesare pentru a garanta că organismul de control are posibilitatea de a impune sancțiuni în cazul în care se refuză furnizarea unor informații sau pentru a remedia anumite situații. În special, Republica Elenă nu a adoptat decizia care definește tipul de sancțiuni, cuantumul amenzilor și procedura pentru aplicarea și perceperea acestora, încălcând astfel obligațiile care îi revin în temeiul articolului 30 alineatele (1), (4) și (5) din Directiva 2001/14/CE.

      (1)  JO L 75, 10.3.2001, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66.


title: Cauza C-194/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 9 mai 2008 — Dr. Susanne Gassmayr/Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 9 mai 2008 — Dr. Susanne Gassmayr/Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung
   (Cauza C-194/08)
   (2008/C 197/13)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Dr. Susanne Gassmayr

      Pârâtă: Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung
   Întrebările preliminare

               1)

                           1.

                           Are efect direct articolul 11 punctele 1, 2 și 3 din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează (1)?

                           2.

                           În cazul unui răspuns afirmativ, dispozițiile menționate anterior trebuie înțelese în sensul că acordă, în perioada de interdicție de a desfășura munca a lucrătoarelor gravide și/sau în timpul concediului de maternitate, un drept la menținerea plății unei prime pentru asigurarea serviciului permanent în afara programului normal de muncă („Journaldienstzulage”)?

                           3.

                           Aceasta rămâne valabil și în cazul în care statul membru a decis să instaureze un sistem de menținere a unei „remunerații” care include, în principiu, ansamblul veniturilor din muncă, cu excepția totuși a așa-ziselor (potrivit articolului 15 din legea austriacă din 1956 privind salariile) retribuții accesorii datorate pentru serviciile prestate (legate de sarcinile îndeplinite) precum prima pentru asigurarea serviciului permanent în afara programului normal de muncă („Journaldienstzulage”) aici în litigiu?

               2)

               Altfel, dispozițiile menționate anterior trebuie — în cazul în care nu au efect direct — transpuse de statele membre astfel încât unei lucrătoare care, în perioada de interdicție de a desfășura munca a lucrătoarelor gravide și/sau în timpul concediului de maternitate, nu mai prestează servicii de asigurare a serviciului permanent în afara programului normal de muncă, ar trebui să i se recunoască un drept la menținerea plății primei pentru astfel de servicii?

      (1)  JO L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3.


title: Cauza T-550/15: Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Portugalia/Comisia [„Acțiune în anulare — FEGA și FEADR — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Inadmisibilitate”]

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/23

         Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-550/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - FEGA și FEADR - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 200/33)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão și J. Saraiva de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și A. Sauka, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 182, p. 39), în măsura în care aceasta exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Portugheză

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Republica Portugheză să suporte, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza C-296/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — Telecom Italia SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Counicazioni (Servicii de telecomunicații — Directiva 97/13/CE — Articolele 6, 11, 22 și 25 — Taxe și redevențe aplicabile autorizațiilor generale și licențelor individuale — Obligație impusă fostului titular al unui drept exclusiv — Menținere temporară)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — Telecom Italia SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Counicazioni
   (Cauza C-296/06) (1)

   (Servicii de telecomunicații - Directiva 97/13/CE - Articolele 6, 11, 22 și 25 - Taxe și redevențe aplicabile autorizațiilor generale și licențelor individuale - Obligație impusă fostului titular al unui drept exclusiv - Menținere temporară)
   (2008/C 92/07)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Telecom Italia SpA

      Pârâte: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Counicazioni
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Interpretarea articolelor 11, 22 și 25 din Directiva 97/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 aprilie 1997 privind un cadru comun pentru autorizațiile generale și licențele individuale în domeniul serviciilor de telecomunicații (JO L 117, p. 15) — Posibilitatea de a impune taxe și redevențe diferite față de cele autorizate de directivă
   Dispozitivul
   Articolele 6, 11 și 25 din Directiva 97/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 aprilie 1997 privind un cadru comun pentru autorizațiile generale și licențele individuale în domeniul serviciilor de telecomunicații se opun ca un stat membru să solicite unui operator, fost titular al unui drept exclusiv asupra serviciilor de telecomunicații publice, devenit titular al unei autorizații generale, plata timp de un an începând de la data limită prevăzută pentru transpunerea acestei directive în dreptul național, și anume până la 31 decembrie 1998, a unei obligații pecuniare precum redevența în discuție în acțiunea principală, corespunzătoare cuantumului anterior solicitat drept contraprestație pentru acordarea dreptului exclusiv menționat.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-61/07: Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/18

         Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-61/07)
   (2007/C 95/32)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, necomunicând raportul ce conține informațiile necesare în temeiul articolul 3 alineatul (2) din Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto (1), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului respectiv;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Marele Ducat al Luxemburgului nu a comunicat Comisiei până la data de 15 martie 2005 raportul ce conține la informațiile prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din Decizia nr. 280/2004 privind, pe de o parte, politicile și măsurile naționale având ca obiectiv limitarea și/sau reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră de la surse sau intensificarea eliminării acestora de către absorbanți, pentru fiecare gaz de seră și pentru fiecare sector și, pe de altă parte, proiecțiile naționale privind emisiile de gaze cu efect de seră de la surse și eliminarea acestora de către absorbanți, cel puțin pentru anii 2005, 2010, 2015 și 2020, pe tipuri de gaz și pe sector.

      (1)  JO L 49, p. 1.


title: Cauza T-562/13: Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2016 – Isotis/Comisia („Clauză compromisorie — Programul-cadru pentru competitivitate și inovație — Contract REACH112 — Rambursarea sumelor avansate — Costuri neeligibile”)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/29

         Hotărârea Tribunalului din 4 februarie 2016 – Isotis/Comisia
   (Cauza T-562/13) (1)

   ((„Clauză compromisorie - Programul-cadru pentru competitivitate și inovație - Contract REACH112 - Rambursarea sumelor avansate - Costuri neeligibile”))
   (2016/C 106/32)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis (Atena, Grecia) (reprezentant: S Skliris, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Di Paolo și S. Lejeune, agenți, asistați inițial de E. Petritsi, ulterior de E. Roussou, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, cereri întemeiate pe articolul 272 TFUE, prin care se urmărește, cu titlu principal, să se obțină declararea netemeiniciei cererii Comisiei de rambursare a prefinanțării în cuantum de 47 197,93 euro, plătită reclamantei în temeiul contractului nr. 238940, „REsponding to All Citizens needing Help (REACH112)”, încheiat între Comunitatea Europeană și reclamantă și, cu titlu subsidiar, obținerea declarării netemeiniciei cererii Comisiei de rambursare a prefinanțării menționate în ceea ce privește cheltuielile prezentate Comisiei pentru prima perioadă de referință a proiectului REACH112 în cuantum de 13 821,12 euro, precum și, pe de altă parte, o cerere reconvențională prin care se urmărește obligarea reclamantei la rambursarea prefinanțării plătite fără drept în cadrul acestui contract și la plata unor dobânzi de întârziere.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe cu privire la concluziile formulate de Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis prin care se urmărește să se declare că, întrucât condițiile generale ale celui de al șaselea program-cadru nu se aplică contractului în cauză, ea nu poate să datoreze o indemnizație forfetară în temeiul acestuia și că, prin urmare, Comisia Europeană a încălcat contractul în cauză atunci când și-a declarat intenția de a solicita o asemenea indemnizație.

               2)

               Admite cererea Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis, prin care se urmărește să se constate netemeinicia cererii de rambursare a prefinanțării primite de aceasta în temeiul contractului nr. 238940 „REsponding to All Citizens needing Help (REACH112)”, în măsura în care privește costurile declarate de aceasta pentru prima perioadă de referință a proiectului REACH112.

               3)

               Respinge în rest acțiunea formulată de Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis.

               4)

               Respinge cererea Comisiei prin care se urmărește obligarea Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis la rambursarea prefinanțării primite de aceasta în temeiul contractului nr. 238940 „REsponding to All Citizens needing Help (REACH112)” în măsura în care privește costurile declarate de aceasta pentru prima perioadă de referință a proiectului REACH112.

               5)

               Obligă Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis la plata în favoarea Comisiei a sumei de 33 376,81 euro, majorată cu dobânzi moratorii de 4 % pe an începând de la 29 octombrie 2013 și până la plata completă a acestei sume.

               6)

               Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis și Comisia suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 9, 11.1.2014.


title: Cauza T-109/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 — Vodafone España și Vodafone Group/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Directiva 2002/21/CE — Scrisoare cu observațiile Comisiei — Articolul 7 din Directiva 2002/21 — Act care nu poate fi supus căilor de atac — Lipsa afectării în mod direct — Inadmisibilitate )

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/42

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 — Vodafone España și Vodafone Group/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-109/06) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2002/21/CE - Scrisoare cu observațiile Comisiei - Articolul 7 din Directiva 2002/21 - Act care nu poate fi supus căilor de atac - Lipsa afectării în mod direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 51/78)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Vodafone España, SA (Madrid, Spania) și Vodafone Group plc (Newbury, Berkshire, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Flynn, QC, E. McKnight și K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Shotter și K. Mojzesowicz, agents)

      Intervenient în susținerea pârâtelor: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muños Pérez, abogado del Estado)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei ce se pretinde a fi cuprinsă în scrisoarea Comisiei din 30 ianuarie 2006 adresată către Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones, în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (directiva-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Vodafone España, SA și Vodafone Group plc la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisie.

               3)

               Obligă Regatul Spaniei să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza T-145/17: Acțiune introdusă la 6 martie 2017 – Kanyama/Consiliul

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/33

         Acțiune introdusă la 6 martie 2017 – Kanyama/Consiliul
   (Cauza T-145/17)
   (2017/C 129/51)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Célestin Kanyama (La Gombe, Republica Democratică Congo) (reprezentant: O. Okito, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului să pronunțe:

               —

               anularea Regulamentului (UE) 2016/2230 de punere în aplicare a Deciziei (PESC) 2016/2231 a Consiliului din 12 decembrie 2016 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo și de modificare a Deciziei 2010/788/PESC, în măsura în care îl privește pe domnul Célestin Kanyama;

               —

               obligarea Consiliului să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale reclamantului și ale tuturor intervenienților.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-139/17, Kibelisa/Consiliul.