title: Cauza T-855/16: Acțiune introdusă la 7 decembrie 2016 – Fertisac/ECHA

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/56

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2016 – Fertisac/ECHA
   (Cauza T-855/16)
   (2017/C 030/64)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fertisac S.L. (Atarfe, Spania) (reprezentant: J. Gómez Rodríguez, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Cererile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei ECHA nr. SME (2016) 5150 din 15 noiembrie 2016, prin care s-a constatat că FERTISAC S.L. nu îndeplinea condițiile pentru a beneficia de reducerea redevențelor prevăzută pentru întreprinderile mijlocii și prin care i s-a impus plata unei redevențe administrative;

               —

               anularea facturii nr. 10060160 emise de ECHA la 15 noiembrie 2016 în temeiul deciziei nr. SME (2016) 5150 adoptate de aceasta, a cărei valoare reprezintă diferența dintre redevența plătită de FERTISAC S.L. și redevența aplicabilă unei întreprinderi mari;

               —

               anularea facturii nr. 10060161 emise de ECHA la 15 noiembrie 2016, prin care se stabilește redevența administrativă în conformitate cu decizia ECHA nr. SME (2016) 5150;

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare privind calificarea FERTISAC S.L. ca întreprindere mare.

                           —

                           Se arată în acest sens că articolul 2 alineatul (1) din anexa la Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (JO 2003 L 124, p. 36) prevede că în categoria microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (IMM) sunt incluse întreprinderile cu mai puțin de 250 de angajați și care au o cifră de afaceri anuală care nu depășește 50 de milioane de euro sau al căror bilanț anual nu depășește 43 de milioane de euro.

                     Există două praguri pentru clasificarea unei IMM. Nu este vorba numai despre depășirea unui singur prag (precum reiese din decizia ECHA, având în vedere că aceasta se raportează doar la unul dintre ele: cifra de afaceri anuală), ignorând în mod clar prima condiție, și anume numărul angajaților, care este delimitat perfect prin conjuncția „și”. Or, FERTISAC S.L. nu a depășit în niciun moment pragul de 250 de angajați.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe interpretarea eronată de către pârâtă a Recomandării 2003/361.

                           —

                           Se invocă în acest sens faptul că, pentru a determina dimensiunea întreprinderii reclamante, trebuie să se țină seama numai de informațiile prezentate de aceasta și de celelalte întreprinderi partenere. Reclamanta nu face parte dintr-un grup de întreprinderi. Ghidul utilizatorului cu privire la definiția noțiunii „IMM”, publicat de Comisia Europeană, confirmă această interpretare. Pe de altă parte, în vederea definirii IMM-urilor, articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006 L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009 L 36, p. 84), precum și considerentul (9) și articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 340/2008 al Comisiei din 16 aprilie 2008 privind redevențele și drepturile plătite Agenției Europene pentru Produse Chimice în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) (JO 2008 L 107, p. 6) fac trimitere la Recomandarea 2003/361.


title: Cauza T-298/15: Acțiune introdusă la 8 iunie 2015 – Atlas/OAPI (EFEKT PERLENIA)

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/44

         Acțiune introdusă la 8 iunie 2015 – Atlas/OAPI (EFEKT PERLENIA)
   (Cauza T-298/15)
   (2015/C 245/54)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Atlas sp. z o.o. (Łódź, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, consilier juridic)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală care conţine elementul verbal „EFEKT PERLENIA” – cererea de înregistrare nr. 12 668 125

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 13 martie 2015 în cauza R 2352/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fondată;

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care cererea de înregistrare a fost respinsă;

               —

               reformarea deciziei atacate pentru ca semnul să fie înregistrat pentru toate produsele și serviciile solicitate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-453/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Berlin-Brandenburg — Germania) — Volker Ludwig/Finanzamt Luckenwalde (A șasea directivă — TVA — Noțiunea de tranzacții de negociere a creditelor )

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Berlin-Brandenburg — Germania) — Volker Ludwig/Finanzamt Luckenwalde
   (Cauza C-453/05) (1)

   (A șasea directivă - TVA - Noțiunea de „tranzacții de negociere a creditelor’)
   (2007/C 183/16)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Berlin-Brandenburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Volker Ludwig

      Pârât: Finanzamt Luckenwalde
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Interpretarea articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 1 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), astfel cum a fost modificată — Noțiunea de „tranzacții de negociere a creditelor” — Refuzul de a scuti un comision primit de un consilier în domeniul administrării patrimoniului din partea unei întreprinderi de consultanță în domeniul administrării patrimoniului al cărei subagent este, drept remunerație pentru încheierea unui contract de credit, în absența unui raport contractual între consilier și părțile la contractul de credit
   Dispozitivul

               1)

               Împrejurarea că o persoană plătitoare de impozit analizează situația patrimonială a clienților prospectați prin demersurile sale în vederea procurării de credite acestora nu se opune recunoașterii unei prestări de negociere a creditelor scutită în sensul articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 1 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, dacă, în lumina elementelor de interpretare de mai sus, prestarea de negociere a creditelor oferită de persoana plătitoare de impozit respectivă trebuie considerată ca fiind prestarea principală la care prestarea de consultanță patrimonială este accesorie, astfel încât aceasta beneficiază de același tratament fiscal ca și prima. Instanța de trimitere are competența să stabilească dacă acesta este cazul în litigiul aflat pe rolul său.

               2)

               Împrejurarea potrivit căreia o persoană plătitoare de impozit nu este legată contractual față de niciuna dintre părțile la un contract de credit la încheierea căruia a contribuit și nu intră direct în contact cu una dintre aceste părți nu se opune faptului ca persoana plătitoare de impozit respectivă să furnizeze o prestare de negociere de credite scutită în sensul articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 1 din A șasea directivă 77/388.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-291/08: Acțiune introdusă la 1 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/6

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-291/08)
   (2008/C 272/06)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și C. Egerer, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a transpune Directiva 2006/100/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României (1) sau prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/100/CE a expirat la 1 ianuarie 2007.

      (1)  JO L 363, p. 141, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 194.


title: Cauza T-582/08: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2008 — Carpent Languages/Comisia

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/43

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2008 — Carpent Languages/Comisia
   (Cauza T-582/08)
   (2009/C 69/96)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Carpent Languages SPRL (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Goergen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               prin urmare, anularea deciziei de respingere a ofertei reclamantei;

               —

               anularea deciziei prin care contractul a fost atribuit societății private cu răspundere limitată ADIE TECHNICS;

               —

               în subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu ar admite cererea de anulare a deciziei atacate, obligarea Comisiei la plata către reclamantă a sumei de 200 000 EUR (două sute de mii de euro) pentru repararea prejudiciului moral și material al reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă decizia Comisiei de a respinge oferta pe care a depus-o în cadrul procedurii de cerere de ofertă pentru lotul nr. 4 al contractului intitulat „Contracte-cadru multiple referitoare la servicii de organizare de reuniuni și conferințe” (JO 2008, S 58-77561), precum și decizia de a atribui contractul unui alt ofertant. Reclamanta solicită, în plus, repararea prejudiciului care i-ar fi fost cauzat prin decizia atacată.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă trei motive, întemeiate pe:

               —

               încălcarea obligației de motivare, în măsura în care nu ar fi fost precizat de Comisie nici numărul de puncte obținut de ofertantul selectat, nici avantajele ofertei selectate față de oferta reclamantei; în plus, Comisia nu i-ar fi precizat reclamantei care dintre cele două studii de caz prezentate de aceasta nu obținuse un număr suficient de puncte;

               —

               săvârșirea unei erori vădite de apreciere, determinate de faptul că unuia dintre studiile de caz prezentate de reclamantă i-a fost acordat de Comitetul de evaluare un punctaj mai mic de 70 de puncte, în pofida faptului că reclamanta ar fi prezentat în mod detaliat, în conformitate cu caietul de sarcini, abordarea pe care ar fi avut-o în ceea ce privește furnizarea serviciilor solicitate, mijloacele pe care le-ar fi alocat diferitelor sarcini, calendarul lucrărilor, precum și o estimare a costurilor;

               —

               încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului nediscriminării, astfel cum sunt definite la articolul 89 alineatul (1) din Regulamentul financiar, în măsura în care persoana căreia i s-a atribuit contractul nu ar îndeplini criteriile de selecție referitoare la capacitatea tehnică.


title: Cauza T-313/07: Acțiune introdusă la 16 august 2007 — Cemex UK Cement/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/25

         Acțiune introdusă la 16 august 2007 — Cemex UK Cement/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-313/07)
   (2007/C 235/46)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Cemex UK Cement Ltd (Thorpe, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Tromans, C. Thomann, lawyers, D. Wyatt QC și S. Taylor, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 12 iunie 2007 notificată reclamantei și primită la 21 iunie 2007, de respingere a plângerii formulate de Cemex UK Cement Limited cu privire la planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Regatul Unit conform Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată către reclamantă.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta cerere se solicită anularea unei decizii a Comisiei cuprinsă în scrisoarea din 12 iunie 2007 și primită de reclamantă la 21 iunie 2007, de respingere a plângerii formulate de reclamantă cu privire la planul național de alocare pentru Etapa a II-a a Sistemului UE de comercializarea a drepturilor de emisie notificat de Regatul Unit conform Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1).
   Reclamanta s-a plâns Comisiei Europene că, reducerea cotelor potrivit ultimului plan național de alocare, în ceea ce privește uzina Rugby aparținând reclamantei, împreună cu supraalocarea ce rezultă cu privire la instalațiile operate de concurenții reclamantei, echivalează cu un ajutor de stat nelegal care:

               (a)

               ar discrimina nelegal uzina Rugby prin faptul că ultima perioadă de dare în funcțiune a uzinei nu a fost suficient luată în considerare și prin faptul că alocarea pentru uzină a avut la bază o perioadă a drepturilor de emisie cunoscută de către autoritățile din Regatul Unit ca fiind nereprezentativă;

               (b)

               ar împiedica exercitarea dreptului de stabilire al societății-mamă a reclamantei, Cemex Espana SA.

         Reclamanta susține în continuare că în mod greșit Comisia a apreciat că nu există un ajutor incompatibil care rezultă din „Regula primului an” și, în consecință, în mod greșit a refuzat inițierea procedurilor în temeiul articolului 88 alineatul (2) CE. În acest sens, reclamanta precizează că în mod greșit Comisia a stabilit că metodologia de alocare a cotelor aplicată de Regatul Unit pentru uzina Rugby nu este discriminatorie și este conformă cu orientarea Comisiei.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32).


title: Cauza C-553/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Bernhard Rintisch/Klaus Eder [Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolul 10 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) — Utilizare serioasă — Utilizare sub o formă, de asemenea înregistrată ca marcă, care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv al mărcii — Efectele în timp ale unei hotărâri]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Bernhard Rintisch/Klaus Eder
   (Cauza C-553/11) (1)

   (Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolul 10 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) - Utilizare serioasă - Utilizare sub o formă, de asemenea înregistrată ca marcă, care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv al mărcii - Efectele în timp ale unei hotărâri)
   2012/C 399/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Bernhard Rintisch

      Pârât: Klaus Eder

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 10 alineatele (1) și (2) litera (a) din Prima directivă a Consiliului 89/104/CEE din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Noțiunea „utilizare a mărcii” — Reglementare națională care admite că utilizarea mărcii într-o formă care diferă de cea în care a fost înregistrată să fie considerată totodată drept utilizare a unei mărci înregistrate cu condiția ca diferența să nu modifice caracterul distinctiv al mărcii — Înregistrare a unei mărci în scopul garantării sau extinderii domeniului de protecție al unei alte mărci înregistrate — Încredere legitimă — Aplicabilitatea unei modificări jurisprudențiale unor situații deja definitivate la data pronunțării hotărârii

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 10 alineatul (2) litera (a) din Directiva 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că nu se opune posibilității ca titularul unei mărci înregistrate, pentru a dovedi utilizarea acesteia în sensul dispoziției sus menționate, să invoce utilizarea sa într o formă care diferă de cea sub care a fost înregistrată această marcă, fără ca diferențele dintre aceste două forme să altereze caracterul distinctiv al acestei mărci, în pofida faptului că forma diferită este de asemenea înregistrată ca marcă.

               2.

               Articolul 10 alineatul (2) litera (a) din Directiva 89/104 trebuie interpretat în sensul că se opune unei interpretări a dispoziției naționale de transpunere a articolului 10 alineatul (2) litera (a) în dreptul intern în sensul că această din urmă dispoziție nu se aplică unei mărci „defensive” a cărei înregistrare nu are alt scop decât să asigure sau să extindă domeniul de protecție al unei alte mărci înregistrate, care este înregistrată în forma sub care este utilizată.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza T-67/11: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Martinair Holland/Comisia

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/9

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Martinair Holland/Comisia
   (Cauza T-67/11)
   2011/C 95/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Martinair Holland NV (Haarlemmermeer, Țările de Jos) (reprezentant: R. Wesseling, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în tot sau în parte a articolelor 1-7 ale deciziei sau

               —

               reducerea amenzilor aplicate prin articolul 5 din decizie și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiune în temeiul articolelor 263 TFUE și 261 TFUE și al articolului 31 din Regulamentul 1/2003 având ca obiect modificarea și anularea Deciziei C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39.258 — Transport aerian de mărfuri) în măsura în care se adresează Martinair Holland N.V. și, cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, reclamanta invocă faptul că:

                           —

                           Comisia a încălcat obligația de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE și la articolul 41 din Cartă (dreptul la bună administrare), întrucât nu rezultă din decizie natura și întinderea încălcării/încălcărilor; pe de o parte, dispozitivul deciziei identifică în mod clar patru încălcări (probabil unice și continue) referitoare la grupe distincte de destinatari, perioade și zone geografice diferite; pe de altă parte, motivarea nu este întemeiată pe niciuna dintre aceste patru încălcări specifice sau nu se referă la niciuna dintre acestea;

                           —

                           în măsura în care Tribunalul nu poate să examineze pe deplin motivele care stau la baza deciziei întrucât aceasta nu este motivată (suficient de clar), Comisia a încălcat drepturile procedurale fundamentale ale reclamantei; în special, reclamanta susține că decizia încalcă dreptul la bună administrare, dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil, prezumția de nevinovăție și dreptul la apărare prevăzute la articolele 41, 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta invocă faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere în calcularea amenzii, încălcând Regulamentul 1/2003 (1), Orientările privind calcularea amenzilor și principiile proporționalității și egalității de tratament, precum și obligația de motivare, contrar articolelor 41 și 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, articolului 296 TFUE și altor principii generale ale dreptului UE. În această privință, reclamanta susține că:

                           —

                           în primul rând, Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere, cu încălcarea Orientărilor privind calcularea amenzilor și a principiilor proporționalității și egalității de tratament, prin includerea cifrei de afaceri referitoare la tarife și la zboruri de întoarcere în calcularea valorii vânzărilor;

                           —

                           în al doilea rând, Comisia a săvârșit erori vădite în aprecierea gravității încălcării prin nerespectarea Regulamentului 1/2003, a Orientărilor privind calcularea amenzilor și a principiului proporționalității;

                           —

                           în al treilea rând, Comisia a încălcat Regulament 1/2003, Orientările privind calcularea amenzilor și principiul proporționalității prin faptul că a luat în considerare regimurile de reglementare ca circumstanțe atenuante pentru o reducere a amenzii cu numai 15 %;

                           —

                           în al patrulea rând, Comisia a încălcat obligația de motivare în legătură cu calcularea amenzii, contrar articolului 296 TFUE și articolului 41 din Cartă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza T-143/13: Ordonanța Tribunalului din 23 aprilie 2013 — Zhejiang Heda Solar Technology/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/40

         Ordonanța Tribunalului din 23 aprilie 2013 — Zhejiang Heda Solar Technology/Comisia
   (Cauza T-143/13) (1)

   2013/C 171/83
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza T-75/14: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2014 – USFSPEI/Parlamentul European și Consiliul

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/26

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2014 – USFSPEI/Parlamentul European și Consiliul
   (Cauza T-75/14)
   2014/C 194/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J.-N. Louis și D. de Abreu Caldas, avocați)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că prezenta acțiune este admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea punctelor 27, 32, 46, a punctului 64 litera (b), a punctului 65 litera (b) și a punctului 67 litera (d) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013;

               —

               obligarea pârâților la plata către USF a unui euro simbolic pentru repararea prejudiciului moral suferit și a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă nelegalitatea punctelor 27, 32, 46, a punctului 64 litera (b), a punctului 65 litera (b) și a punctului 67 litera (d) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 (1) ca urmare a faptului că acestea modifică, printre altele, articolul 5 (crearea grupei de funcții SC), articolul 6 (eliminarea garanției privind echivalența carierelor), articolul 40 alineatul (2) (limitarea concediului pentru interese personale la 12 ani), articolul 43 al doilea paragraf (indicarea capacității de a exercita atribuții de administrator începând cu gradul AST 5, în loc de AST 4), articolul 44 alineatul (1) (noi condiții pentru avansarea în treaptă), articolul 51 (procedura privind constatarea incompetenței profesionale), articolul 52 (concediu în interesul serviciului), articolul 77 (procentul de acumulare a pensiilor de 1,8 %) și articolul 9 alineatul (2) din anexa VIII la statut (pensionarea anticipată fără penalități).
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă încălcarea acordului care a avut loc între organizațiile sindicale și profesionale (OSP) și legiuitor cu privire la reforma din 2004 și în special cu privire la reforma carierelor, la principiul unei cariere liniare și la echivalența carierelor.
   Ea invocă de asemenea încălcarea articolului 27 din Carta drepturilor fundamentale și a articolului 21 din Carta socială europeană, a principiului drepturilor dobândite, a principiului proporționalității și încălcarea principiului nediscriminării.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (JO L 287, p. 15).


title: Cauza T-533/13: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2016 – Lituania/Comisia

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/53

         Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2016 – Lituania/Comisia
   (Cauza T-533/13) (1)

   (2016/C 305/71)
   Limba de procedură: lituaniana
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 359, 7.12.2013.


title: Cauza T-96/12: Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2012 — Spania/Comisia

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/13

         Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2012 — Spania/Comisia
   (Cauza T-96/12) (1)

   2012/C 373/24
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza T-413/12: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2012 — Post Invest Europe/Comisia

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/21

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2012 — Post Invest Europe/Comisia
   (Cauza T-413/12)
   2012/C 343/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Post Invest Europe Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: B. van de Walle de Ghelcke și T. Franchoo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolelor 2, 5, 6 și 7 din Decizia Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind măsura SA.14588 (C 20/09) pusă în aplicare de Belgia în favoarea De Post-La Poste (în prezent „bpost”), publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 29 iunie 2012 (JO L 170, p. 1);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, prin care se susține că afirmația Comisiei potrivit căreia rețeaua de distribuție nu era un serviciu distinct de interes economic general („SIEG”) având dreptul la compensare încalcă articolul 106 alineatul (2) și articolul 107 alineatele (1) și (3) TFUE, constituie o eroare vădită de apreciere și încalcă principiul egalității de tratament.

               2.

               Al doilea motiv, prin care se susține că neluarea în considerare de către Comisie a unei părți din costurile pentru rețeaua de distribuție determinate de obligația de serviciu universal („OSU”) la calcularea valorii profitului în domeniul rezervat al serviciului universal, care depășește un nivel rezonabil de profit, încalcă articolul 106 alineatul (2) și articolul 107 alineatele (1) și (3) TFUE și constituie o eroare vădită de apreciere.

               3.

               Al treilea motiv, prin care se susține că afirmația Comisiei potrivit căreia costurile nete ale SIEG care nu reprezintă servicii poștale trebuie compensate cu întregul profit din domeniul rezervat al serviciului universal, în măsura în care acest profit depășește un nivel rezonabil încalcă articolul 106 alineatul (2) și articolul 107 TFUE și principiile proporționalității și egalității de tratament.

               4.

               Al patrulea motiv, prin care se susține încălcarea articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 TFUE și încălcarea principiului neretroactivității, pentru completa nereportare a subcompensărilor acumulate de bpost în anii 1992-2005 pentru a compensa pretinsa supracompensare din perioada 2006-2010.


title: Cauza C-365/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 30 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Ordre des architectes/État belge (Trimitere preliminară — Directiva 2005/36/CE — Articolele 21 și 49 — Recunoașterea calificărilor profesionale — Accesul la profesia de arhitect — Scutire de stagiul profesional)

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/9

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 30 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Ordre des architectes/État belge
   (Cauza C-365/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2005/36/CE - Articolele 21 și 49 - Recunoașterea calificărilor profesionale - Accesul la profesia de arhitect - Scutire de stagiul profesional))
   2014/C 194/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ordre des architectes

      Pârât: État belge

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Conseil d'État (Belgia) – Interpretarea articolelor 21, 46 și 49 din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3) – Accesul și exercitarea profesiei de arhitect – Înscriere în Ordinul arhitecților – Reglementare națională care condiționează această înscriere la titularii unui titlu de calificare eliberat în Belgia de îndeplinirea unui stagiu profesional cu o durată de doi ani – Interdicția de a impune îndeplinirea unui astfel de stagiu sau a unei experiențe echivalente pentru titularii unei diplome de arhitect obținute în alt stat membru

      Dispozitivul

   Articolele 21 și 49 din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 279/2009 al Comisiei din 6 aprilie 2009, trebuie interpretate în sensul că se opun ca statul membru gazdă să impună titularului unei calificări profesionale obținute în statul membru de origine și menționate în anexa V punctul 5.7.1 sau în anexa VI la această directivă să efectueze un stagiu sau să dovedească că deține o experiență profesională echivalentă, pentru a fi autorizat să exercite profesia de arhitect.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-244/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 21 mai 2012 — Salzburger Flughafen GmbH/Umweltsenat

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 21 mai 2012 — Salzburger Flughafen GmbH/Umweltsenat
   (Cauza C-244/12)
   2012/C 235/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Salzburger Flughafen GmbH

      Pârât: Umweltsenat

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 (1) astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CEE a Consiliului din 3 martie 1997 (2) (denumită în continuare „Directiva 85/337”) se opune unei reglementări naționale care prevede că evaluarea efectelor asupra mediului în ceea ce privește lucrările de infrastructură la un aeroport (care nu privesc pista), și anume construirea unui terminal și extinderea zonei aeroportului în vederea construirii altor instalații (în special de hangare, hale pentru aparate și zone de staționare) se realizează numai în situația în care se anticipează o creștere a numărului de zboruri cu cel puțin 20 000 anual?
               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1):

               2.

               În lipsa dispozițiilor naționale, Directiva 85/337 impune și permite, prin aplicarea sa directă (ținând seama de obiectivele și criteriile urmărite de aceasta prevăzute în anexa III), evaluarea efectelor asupra mediului ale unui proiect cum este cel descris mai în detaliu la întrebarea 1) și care intră sub incidența anexei II?

      (1)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).

      (2)  Directiva 97/11/CEE a Consiliului din 3 martie 1997 de modificare a Directivei 85/337/CEE privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254).


title: Cauza F-94/08: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2008 — Marcuccio/Comisia

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/46

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2008 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-94/08)
   (2009/C 6/94)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea unei note prin care Comisia își anunță intenția de a recupera un credit referitor la cheltuieli de judecată prin intermediul unei rețineri din pensia de invaliditate plătită reclamantului și o cerere de reparare a prejudiciului moral și material cauzat de acest act
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea notei din 28 martie 2008, precum și a deciziei în litigiu;

               —

               anularea în măsura necesară a deciziei de respingere a reclamației din 19 aprilie 2008;

               —

               anularea în măsura necesară a notei din 11 august 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la repararea prejudiciului moral și material suferit de reclamant ca urmare a actelor a căror anulare se solicită în cadrul acestei acțiuni, în valoare de 10 000 de euro sau acea sumă mai mare sau mai mică pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-529/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat incompatibile cu piața comună — Obligație de recuperare — Neexecutare — Excepție de inadmisibilitate — Autoritate de lucru judecat printr-o hotărâre anterioară a Curții)

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-529/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat incompatibile cu piața comună - Obligație de recuperare - Neexecutare - Excepție de inadmisibilitate - Autoritate de lucru judecat printr-o hotărâre anterioară a Curții)
   2013/C 71/02
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 288 TFUE și a articolelor 2 și 3 din Decizia 1999/509/CE a Comisiei din 14 octombrie 1998 privind ajutorul de stat acordat de Spania întreprinderilor din grupul Magefesa și întreprinderilor sale succesoare (JO 1999, L 198, p. 15) — Ajutoare acordate către Industrias Domésticas, S.A. (Indosa)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea în termenul stabilit a măsurilor necesare pentru a se conforma Deciziei 1999/509/CE a Comisiei din 14 octombrie 1998 privind ajutorul de stat acordat de Spania întreprinderilor din grupul Magefesa și întreprinderilor succesoare ale acestora în ceea ce privește întreprinderea Industrias Domésticas SA, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 288 al patrulea paragraf TFUE, precum și al articolelor 2 și 3 din această decizie.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza T-486/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 februarie 2011 — Iberdrola/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Compensarea costurilor suplimentare de producție ale anumitor centrale electrice rezultând din obligația de serviciu public de a produce anumite volume de electricitate pornind de la cărbune de proveniență națională și înființarea unui «mecanism de apel în prioritate» în favoarea acestora — Decizie de a nu ridica obiecțiuni — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris — Lipsa urgenței — Evaluarea comparativă a intereselor” )

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/22

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 februarie 2011 — Iberdrola/Comisia
   (Cauza T-486/10 R)
   (Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Compensarea costurilor suplimentare de producție ale anumitor centrale electrice rezultând din obligația de serviciu public de a produce anumite volume de electricitate pornind de la cărbune de proveniență națională și înființarea unui «mecanism de apel în prioritate» în favoarea acestora - Decizie de a nu ridica obiecțiuni - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris - Lipsa urgenței - Evaluarea comparativă a intereselor)
   2011/C 152/41
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Iberdrola, SA (Bilbao, Spania) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado și É. Barbier de la Serre, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: J. M. Rodríguez Cárcamo, agent)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii vizând, în esență, ordonarea suspendării executării Deciziei C(2010) 4499 a Comisiei din 29 septembrie 2010 privind ajutorul de stat N 178/2010 notificat de Regatul Spaniei sub forma unei compensări a serviciului public asociată unui mecanism de apel prioritar în favoarea centralelor de producție de energie electrică care utilizează cărbune de proveniență națională

      Dispozitivul

               1.

               Admite intervenția E.ON Generación, SL, a Hidroeléctrica del Cantábrico SA și a Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón în susținerea concluziilor Comisiei Europene.

               2.

               Revocă Ordonanța președintelui Tribunalului din 3 noiembrie 2010, Iberdrola/Comisia (T-486/10 R, nepublicată în Repertoriu).

               3.

               Se va stabili un termen pentru Iberdrola, Comisie și Regatul Spaniei în vederea solicitării ca anumite elemente confidențiale din dosar, precum și din prezenta ordonanță să fie excluse de la comunicarea către părțile menționate la punctul 1 din dispozitiv și în vederea prezentării, în scopul acestei comunicări, a unei versiuni neconfidențiale a înscrisurilor din dosar și a prezentei ordonanțe.

               4.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauzele T-230/01-T-232/01 și T-267/01-T-269/01: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia ( Ajutoare de stat — Avantaje fiscale acordate de o entitate teritorială a unui stat membru — Reducerea bazei de impunere a impozitului pe profit — Decizii prin care schemele de ajutor sunt declarate incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite — Asociație profesională — Admisibilitate — Renunțare la un motiv — Calificarea drept ajutoare noi sau ajutoare existente — Principiul protecției încrederii legitime — Principiul securității juridice — Principiul proporționalității )

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/20

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia
   (Cauzele T-230/01-T-232/01 și T-267/01-T-269/01) (1)

   („Ajutoare de stat - Avantaje fiscale acordate de o entitate teritorială a unui stat membru - Reducerea bazei de impunere a impozitului pe profit - Decizii prin care schemele de ajutor sunt declarate incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite - Asociație profesională - Admisibilitate - Renunțare la un motiv - Calificarea drept ajutoare noi sau ajutoare existente - Principiul protecției încrederii legitime - Principiul securității juridice - Principiul proporționalității”)
   2009/C 256/34
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante în cauza T-230/01: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (Spania) și Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (Spania) (reprezentanți: inițial R. Falcón Tella, ulterior M. Morales Isasi și I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocați)

      Reclamante în cauza T-231/01: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (Spania) și Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (reprezentanți: inițial R. Falcón Tella, ulterior M. Morales Isasi și I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocați)

      Reclamante în cauza T-232/01: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (Spania) și Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (reprezentanți: inițial R. Falcón Tella, ulterior M. Morales Isasi și I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocați)

      Reclamantă în cauzele T-267/01-T-269/01: Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao, Spania) (reprezentanți: M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco și V. Sopeña Blanco, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial J. Buendía Sierra, ulterior F. Castillo de la Torre și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantelor în cauza T-230/01: Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava (Spania) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați) și Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (reprezentanți: inițial M. Araujo Boyd și R. Sanz, ulterior M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco și V. Sopeña Blanco, avocați)

      Interveniente în susținerea reclamantelor în cauza T-231/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya (Spania) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați) și Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (reprezentanți: inițial M. Araujo Boyd și R. Sanz, ulterior M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco și V. Sopeña Blanco, avocați)

      Interveniente în susținerea reclamantelor în cauza T-232/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (Spania) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați) și Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (reprezentanți: inițial M. Araujo Boyd și R. Sanz, ulterior M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco și V. Sopeña Blanco, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comunidad Autónoma de la Rioja (Spania) (reprezentanți: A. Bretón Rodriguez, J. M. Criado Gámez, I. Serrano Blanco, avocat)

      Obiectul

   În cauzele T-230/01 și T-267/01, cerere de anulare a Deciziei 2002/892/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor pusă în aplicare de Spania în favoarea unor întreprinderi nou-create în provincia Álava (JO 2002, L 314, p. 1), în cauzele T-231/01 și T-268/01, cerere de anulare a Deciziei 2002/806/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor pusă în aplicare de Spania în favoarea unor întreprinderi nou-create în provincia Biscaya (JO 2002, L 279, p. 35) și, în cauzele T-232/01 și T-269/01, cerere de anulare a Deciziei 2002/540/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor pusă în aplicare de Spania în favoarea unor întreprinderi nou-create în provincia Guipúzcoa (JO 2002, L 174, p. 31)

      Dispozitivul

               1.

               Cauzele T-230/01, T-231/01, T-232/01, T-267/01, T-268/01 și T-269/01 se conexează în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               În cauzele T-230/01-T-232/01:

                           —

                           Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa și Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie și de Comunidad autónoma de La Rioja;

                           —

                           Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya și Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               În cauzele T-267/01-T-269/01, Confebask suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie și de Comunidad autónoma de La Rioja.

      (1)  JO C 348, 8.12.2001.


title: Cauza C-452/11 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 decembrie 2012 — Heineken Nederland BV, Heineken NV/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegere — Piața olandeză a berii — Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Amenzi — Durata procedurii administrative — Nivelul amenzii)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/10

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 decembrie 2012 — Heineken Nederland BV, Heineken NV/Comisia Europeană
   (Cauza C-452/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Piața olandeză a berii - Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Amenzi - Durata procedurii administrative - Nivelul amenzii)
   2013/C 46/17
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurente: Heineken Nederland BV, Heineken NV (reprezentanți: T. Ottervanger și M. de Jong, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Van Nuffel și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați de M. Slotboom, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 16 iunie 2011, Heineken Nederland și Heineken/Comisia (T-240/07), prin care Tribunalul a anulat articolul 1 din Decizia C(2007) 1697 a Comisiei din 18 aprilie 2007 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (cazul COMP/B/37.766 — Piața olandeză a berii), în măsura în care Comisia Europeană a constatat că Heineken NV și Heineken Nederland BV au participat la o încălcare care constă în coordonarea ocazională a unor condiții comerciale, altele decât prețurile, oferite consumatorilor individuali în sectorul „horeca” în Țările de Jos

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Heineken Nederland BV și Heineken NV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011.


title: Cauza C-490/07: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/30

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru
   (Cauza C-490/07)
   (2007/C 315/50)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și A. Alcover San Pedro)

      Pârâtă: Republica Cipru
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin:

                           —

                           neinstituirea unui sistem de promovare a recuperării, reciclării, regenerării și distrugerii substanțelor reglementate,

                           —

                           aplicarea unui sistem de gestionare a substanțelor reglementate bazat pe depozitarea vechilor echipamente ce conțin substanțe reglementate uzate până la momentul construirii instalațiilor adaptate sau până la expedierea în străinătate în vederea eliminării,

                           —

                           necomunicarea cantităților de substanțe reglementate uzate care au fost recuperate, reciclate, regenerate sau distruse,

                           —

                           menținerea de programe de formare de tip voluntar, fără a fi adoptat un cadru legislativ care să definească cerințele minime de calificare pentru personalul implicat în reciclarea substanțelor uzate conținute în echipamentele de refrigerare, aer condiționat, încălzire, echipamentele care conțin solvenți și sistemele antiincendiu și extinctoare,

                           —

                           neadoptarea tuturor măsurilor de precauție posibile astfel încât echipamentele fixe care conțin mai mult de 3 kg de fluid refrigerant să fie verificate anual pentru a se constata eventualele emisii fugitive și nestabilirea cerințelor minime de calificare pentru personalul implicat,

                     Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatul (1) și al articolului 16 alineatul (5) prima și a doua teză, precum și al articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2037/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 iunie 2000 privind substanțele care diminuează stratul de ozon.

               —

               Obligarea Republicii Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               La 6 aprilie 2005, autoritățile Republicii Cipru au înaintat Comisiei un raport referitor la aplicarea articolelor 16 și 17 din Regulamentul (CE) nr. 2037/2000 privind substanțele care diminuează stratul de ozon.

               2.

               După ce a examinat respectivul raport, Comisia a stabilit că Republica Cipru nu a instituit un sistem de măsuri pentru a stimula recuperarea, reciclarea, regenerarea și distrugerea substanțelor reglementate, nu a construit instalațiile în acest scop, și nici nu a definit pe cale legislativă responsabilitățile pentru colectarea și eliminarea sau înlocuirea substanțelor reglementate.

               3.

               De asemenea, Comisia a stabilit că nu există cadrul legislativ complet necesar pentru a defini cerințele minime de calificare pentru personalul implicat în reciclarea substanțelor reglementate și că programele de formare existente sunt de tip voluntar.

               4.

               În sfârșit, Comisia a stabilit că, în privința obligației de verificare anuală a echipamentelor care conțin mai mult de 3 kg de fluid refrigerant și a obligației de a stabili cerințele minime de calificare pentru personalul implicat, procedura de adoptare a respectivei legislații interne este suspendată.

               5.

               Prin urmare, Comisia susține că Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatul (1) și al articolului 16 alineatul (5) prima și a doua teză, precum și al articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2037/2000 privind substanțele care diminuează stratul de ozon.


title: Cauza T-227/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 octombrie 2012 — Saobraćajni institut CIP/Comisia ( „Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de ofertă privind elaborarea documentației tehnice pentru proiectul de modernizare a căii ferate — Excluderea reclamantei de la participare la această cerere de ofertă — Anularea procedurii cererii de ofertă după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 octombrie 2012 — Saobraćajni institut CIP/Comisia
   (Cauza T-227/12 R)
   (Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de ofertă privind elaborarea documentației tehnice pentru proiectul de modernizare a căii ferate - Excluderea reclamantei de la participare la această cerere de ofertă - Anularea procedurii cererii de ofertă după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 399/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Belgrad, Serbia) (reprezentant: A. Lojpur, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și E. Georgieva, agenți)

      Obiectul

   Cerere având ca obiect, în esență, măsuri provizorii prin care să se dispună suspendarea procedurii de cerere de ofertă în cadrul anunțului de participare publicat la 3 aprilie 2012, privind elaborarea unei documentații tehnice pentru un proiect de modernizare a căii ferate, prin care se exclude participarea reclamantei la procedura cererii de ofertă

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de măsuri provizorii.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-38/07 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 noiembrie 2008 — Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Remiterea taxelor la import — Decizia Comisiei — Articolul 239 din Codul vamal — Existența unei situații speciale — Inexistența unei înșelăciuni — Neglijență evidentă din partea importatorului)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 noiembrie 2008 — Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-38/07 P) (1)

   (Recurs - Remiterea taxelor la import - Decizia Comisiei - Articolul 239 din Codul vamal - Existența unei situații speciale - Inexistența unei înșelăciuni - Neglijență evidentă din partea importatorului)
   (2009/C 6/04)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Recurentă: Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV (reprezentant: H. de Bie, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis, agent și F. Tuytschaever, avocat)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 30 noiembrie 2006, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods/Comisia (T-382/04), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei REM 19/2002 a Comisiei din 17 iunie 2004, în care s-a constatat că remiterea taxelor la import nu este justificată într-un caz determinat.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-120/12: Ordonanța Tribunalului din 20 noiembrie 2012 — Shahid Beheshti University/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inadmisibilitate” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/48

         Ordonanța Tribunalului din 20 noiembrie 2012 — Shahid Beheshti University/Consiliul
   (Cauza T-120/12) (1)

   (Acțiune în anulare - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Inadmisibilitate)
   2013/C 26/97
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Shahid Beheshti University (Teheran, Iran) (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: R. Liudvinaviciute-Cordeiro și A. Varnav, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/299/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 65), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 503/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 26), a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11), în măsura în care aceste acte privesc reclamanta, precum și a deciziei cuprinse în scrisoarea Consiliului adresată reclamantei la 5 decembrie 2011

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Shahid Beheshti University suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauzele conexate T-457/04 și T-223/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Camar/Comisia ( Organizarea comună a piețelor — Banane — Măsuri tranzitorii — Articolul 30 din Regulamentul (CEE) nr. 404/93 al Consiliului — Hotărâre de constatare a neexecutării obligațiilor de către Comisie — Refuz de executare a unei hotărâri a Tribunalului — Acțiune în anulare — Cerere de obligare la executarea hotărârii prin echivalent pecuniar — Repararea prejudiciului moral — Abținere nelegală a Comisiei — Acțiune în despăgubiri — Întreruperea prescripției — Articolul 46 din Statutul Curții de Justiție — Inadmisibilitate )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Camar/Comisia
   (Cauzele conexate T-457/04 și T-223/05) (1)

   („Organizarea comună a piețelor - Banane - Măsuri tranzitorii - Articolul 30 din Regulamentul (CEE) nr. 404/93 al Consiliului - Hotărâre de constatare a neexecutării obligațiilor de către Comisie - Refuz de executare a unei hotărâri a Tribunalului - Acțiune în anulare - Cerere de obligare la executarea hotărârii prin echivalent pecuniar - Repararea prejudiciului moral - Abținere nelegală a Comisiei - Acțiune în despăgubiri - Întreruperea prescripției - Articolul 46 din Statutul Curții de Justiție - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 313/46)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Camar Srl (Florența, Italia) (reprezentanți: W. Viscardini, S. Donà și M. Paolin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial L. Visaggio, ulterior F. Clotuche-Duvieusart, agenți, assistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   Prin cererea formulată în cauza T-457/04, se urmăresc, în primul rând, anularea deciziei prin care Comisia refuză executarea punctului 1) din dispozitivul Hotărârii Tribunalului din 8 iunie 2000, Camar și Tico/Comisia și Consiliul (T-79/06, T-260/97 și T-117/98, Rec., p. II-2193), cuprinsă în scrisoarea din 10 septembrie 2004, în al doilea rând, obligarea Comisiei la executarea punctului 1) din dispozitivul Hotărârii Camar și Tico/Comisia și Consiliul, citată anterior, prin echivalentul pecuniar al valorii certificatelor neemise și, în al treilea rând, obligarea Comisiei la repararea prejudiciului moral, iar prin cererea formulată în cauza T-223/05, se urmărește obligarea Comisiei la repararea, în temeiul răspunderii extracontractuale a Comisiei Europene, a prejudiciului care ar fi fost suportat de către reclamantă.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei cuprinsă în scrisoarea directorului general al Direcției Generale „Agricultură” din 10 septembrie 2004 prin care se refuză executarea punctului 1) din dispozitivul Hotărârii Tribunalului din 8 iunie 2000, Camar și Tico/Comisia și Consiliul (T-79/96, T-260/97 și T-117/98, Rec., p. II-2193).

               2)

               Respinge acțiunea din cauza T-457/04 ca neîntemeiată pentru restul capetelor de cerere.

               3)

               Respinge acțiunea din cauza T-223/05 ca inadmisibilă.

               4)

               În cauza T-457/04, Camar Srl și Comisia suportă câte jumătate din propriile cheltuieli de judecată și din cheltuielile efectuate de cealaltă parte.

               5)

               În cauza T-223/05, Camar este obligată să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 31, 5.2.2005.


title: Cauza C-437/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 26 august 2011 — Ekkehard Schauß/Transportes Aéreos Portugueses SA

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 26 august 2011 — Ekkehard Schauß/Transportes Aéreos Portugueses SA
   (Cauza C-437/11)
   2011/C 331/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ekkehard Schauß

      Pârâtă: Transportes Aéreos Portugueses SA

      Întrebarea preliminară

   În cazul în care un zbor a avut o întârziere la plecare care este inferioară limitelor definite la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1), însă sosirea la ultima destinație a avut loc cu o întârziere de cel puțin trei ore față de ora de sosire prevăzută, pasagerii au dreptul la o compensație conform articolului 7 din acest regulament?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218)


title: Cauza T-401/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Spania/Comisia

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/16

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Spania/Comisia
   (Cauza T-401/16)
   (2016/C 383/22)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: S. Centeno Huerta și M. García Valdecasas Dorrego, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea anunţului de concursuri generale EPSO/AD/323/16 – Investigatori (AD 7) şi EPSO/AD/324/16 – Investigatori (AD 9): lideri de echipă

               —

               şi obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 1 şi 2 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene şi a articolului 1d din Statutul funcţionarilor prin limitarea sistemului de comunicare între EPSO şi candidat, ceea ce include şi formularul de candidatură.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 1 şi 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 1d alineatele (1) şi (6), a articolului 27 şi a articolului 28 litera (f) din Statutul funcţionarilor, precum şi a articolului 1 din anexa III la acesta, întrucât se limitează în mod neîntemeiat alegerea celei de a doua limbi la trei limbi, şi anume engleza, franceza şi germana, excluzând celelalte limbi oficiale ale Uniunii Europene.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o discriminare pe motive de limbă, interzisă de articolul 1 din Regulamentul nr. 1/58, de articolul 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, de articolul 1d alineatele (1) şi (6), de articolul 27 şi de articolul 28 litera (f) din Statutul funcţionarilor, precum şi de articolul 1 din anexa III la acesta, întrucât alegerea limbilor franceză, engleză şi germană este arbitrară.

         Reclamantul precizează în această privinţă că aceste capete de cerere trebuie interpretate în lumina Hotărârii Curţii din 27 noiembrie 2012, pronunţată în cauza C-566/10 P, Italia/Comisia, a Hotărârii Tribunalului din 24 septembrie 2015, pronunţată în cauzele conexate Spania/Comisia şi Italia/Comisia (T-191/13 şi T-124/13) şi a Hotărârii Tribunalului din 17 decembrie 2015 (T-275/13, T-295/13 şi T-510/13, Italia/Comisia), hotărâri definitive, întrucât Comisia nu a formulat recurs, a căror executare nu a fost reflectată în prezentul anunţ.


title: Cauza T-614/15: Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2016 – Azur Space Solar Power/EUIPO (Reprezentare a unor linii și casete negre) [„Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marcă figurativă care reprezintă linii și casete negre — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/28

         Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2016 – Azur Space Solar Power/EUIPO (Reprezentare a unor linii și casete negre)
   (Cauza T-614/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă figurativă care reprezintă linii și casete negre - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 022/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Germania) (reprezentanți: J. Nicodemus și S. Stöcker, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Folliard Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 septembrie 2015 (cauza R 3233/2014-4) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a unei mărci figurative care reprezintă linii și casete negre

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Azur Space Solar Power GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza C-210/17 P: Recurs introdus la 21 aprilie 2017 de NM împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 28 februarie 2017 în cauza T-257/16, NM/Consiliul European

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/14

         Recurs introdus la 21 aprilie 2017 de NM împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 28 februarie 2017 în cauza T-257/16, NM/Consiliul European
   (Cauza C-210/17 P)
   (2017/C 231/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: NM (reprezentanți: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, Solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul European

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a Ordonanței Tribunalului din 28 februarie 2017 prin care Tribunalul a decis respingerea acțiunii ca urmare a necompetenței Tribunalului de a o soluționa;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive în cauza care face obiectul acestui recurs și constatarea că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că și-a declinat competența și obligarea pârâtului în cauza T-257/16 la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurent în legătură cu ordonanța Tribunalului și cu decizia Curții de Justiție a Uniunii Europene în acest recurs;

               —

               trimiterea problemelor ridicate în această procedură spre rejudecare Tribunalului indicându-i-se că trebuie să se declare competent.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Nemotivarea;

               2.

               neluarea în considerare în mod adecvat a aspectului dacă acordul contestat era în realitate o decizie a pârâtului;

               3.

               ignorarea unor elemente de fapt relevante;

               4.

               neluarea în considerare a probelor prezentate în fața sa;

               5.

               lipsa analizării complete și a aprecierii aspectelor semnificative;

               6.

               nerealizarea cercetărilor suplimentare necesare;

               7.

               luarea unei decizii fără a beneficia de informații suficiente;

               8.

               încălcarea principiilor instituite de Curte în cauza C-294/83.


title: Cauza C-398/13 P: Recurs introdus la 12 iulie 2013 de Inuit Tapiriit Kanatami și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 25 aprilie 2013 în cauza T-526/10, Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/12

         Recurs introdus la 12 iulie 2013 de Inuit Tapiriit Kanatami și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 25 aprilie 2013 în cauza T-526/10, Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European
   (Cauza C-398/13 P)
   2013/C 274/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters' and Trappers' Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council, Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi, Northeast Coast Sealers' Co-Operative Society, Ltd (reprezentanți: H. Viaene, avocat, J. Bouckaert, advocaat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții:

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului, declararea nelegalității și a inaplicabilității Regulamentului nr. 1007/2009 (1) în temeiul articolului 277 TFUE și anularea Regulamentului nr. 737/2010 (2) în temeiul articolului 263 TFUE în cazul în care Curtea consideră că toate condițiile necesare pentru a decide cu privire la substanța acțiunii în anulare a regulamentului atacat sunt îndeplinite;

               —

               în subsidiar, anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal,

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată ale recurenților.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul se bazează pe două motive principale, respectiv 1) eroarea de drept săvârșită de Tribunal în aplicarea articolului 95 CE și 2) eroarea de drept săvârșită de Tribunal cu ocazia interpretării și a aplicării principiilor privind drepturile fundamentale
   Prin intermediul primului motiv de recurs, recurenții susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a examinat dacă la data faptelor erau îndeplinite condițiile pentru aplicarea articolului 95 CE ca temei legal. Recurenții demonstrează că acele condiții pentru aplicarea articolului 95 CE ca temei legal ar fi trebuit să fie îndeplinite la momentul propunerii Comisiei. Recurenții consideră de asemenea că neîndeplinirea condițiilor de aplicare a articolului 95 CE ca temei legal nu poate fi remediată în etapa controlului jurisdicțional. Recurenții susțin de asemenea că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a aplicat criteriul eronat cu ocazia evaluării dacă diferențele existente între reglementările naționale privind comerțul cu produse din focă erau de natură să justifice intervenția legiuitorului Uniunii în temeiul articolului 95 CE. În decizia atacată, Tribunalul a aplicat un prag bazat pe criteriul naturii neneglijabile a comerțului cu produsele vizate între statele membre. Totuși, caracterul neneglijabil al comerțului cu un anumit produs este destul de diferit de caracterul „relativ semnificativ” al comerțului, respectiv criteriul aplicat de Curte în jurisprudența relevantă.
   În cadrul celui de al doilea motiv de recurs, recurenții susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când s-a referit exclusiv la prevederile cartei. Recurenții consideră că simplul fapt că protecția conferită de articolele CEDO invocate de reclamanți este implementată în dreptul Uniunii prin articolele 17, 7, 10 și, respectiv, 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene nu înlătură obligația Curții de a lua în considerare prevederile CEDO ca principii generale de drept. Recurenții susțin de asemenea că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a exclus interesele comerciale din sfera dreptului de proprietate, concluzionând că „dreptul de proprietate nu poate fi extins pentru a proteja simple interese comerciale” și atunci când i-a lipsit pe recurenți de garanțiile stabilite în articolul 1 din Protocolul nr. 1 la CEDO. Recurenții susțin de asemenea că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când nu a examinat regulamentul de bază în temeiul articolului 19 din Declarația Organizației Națiunilor Unite privind drepturile populațiilor indigene. Dat fiind că Uniunea trebuie să respecte dreptul internațional în exercitarea competențelor și că regulamentul de bază trebuie așadar interpretat în lumina articolului 19 din UNDRIP, Tribunalul era obligat să examineze dacă instituțiile UE au obținut consimțământul liber, prealabil și informat al recurenților anterior adoptării regulamentului de bază.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1007/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 privind comerțul cu produse derivate din focă (JO L 286, p. 36).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 737/2010 al Comisiei din 10 august 2010 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1007/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind comerțul cu produse derivate din focă (JO L 216, p. 1).


title: Cauza C-438/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Republica Polonă) — Bogusław Juliusz Dankowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi [A șasea directivă TVA — Dreptul de deducere a TVA ului achitat în amonte — Servicii prestate — Persoană impozabilă neînscrisă în registrul TVA ului — Mențiuni obligatorii pe factură în scopuri de TVA — Reglementare fiscală națională — Excluderea de la dreptul de deducere în temeiul articolului 17 alineatul (6) din A șasea directivă]

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Republica Polonă) — Bogusław Juliusz Dankowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Cauza C-438/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Dreptul de deducere a TVA ului achitat în amonte - Servicii prestate - Persoană impozabilă neînscrisă în registrul TVA ului - Mențiuni obligatorii pe factură în scopuri de TVA - Reglementare fiscală națională - Excluderea de la dreptul de deducere în temeiul articolului 17 alineatul (6) din A șasea directivă)
   2011/C 63/15
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Bogusław Juliusz Dankowski

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Naczelny Sąd Administracyjny — Interpretarea articolului 17 alineatul (6) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Compatibilitatea cu această dispoziție a unei reglementări naționale care exclude dreptul de deducere a TVA ului achitat în amonte pentru o prestare de serviciu și pe baza unei facturi eliberate, cu încălcarea dreptului național, de către o persoană care nu figurează în registrul persoanelor supuse la plata TVA ului

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 18 alineatul (1) litera (a) și articolul 22 alineatul (3) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/18/CE a Consiliului din 14 februarie 2006, trebuie interpretate în sensul că o persoană impozabilă beneficiază de dreptul de deducere în ceea ce privește taxa pe valoarea adăugată achitată pentru prestările de servicii furnizate de o altă persoană impozabilă care nu este înregistrată în scopuri de taxă pe valoarea adăugată atunci când facturile referitoare la acestea conțin toate informațiile impuse de respectivul articol 22 alineatul (3) litera (b), în special cele necesare pentru identificarea persoanei care a întocmit facturile menționate și a naturii serviciilor furnizate.

               2.

               Articolul 17 alineatul (6) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/18, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care exclude dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată plătită de o persoană impozabilă unei alte persoane impozabile, prestatoare de servicii, atunci când aceasta din urmă nu este înregistrată în scopuri de taxă pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza F-122/13: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2013 — ZZ/Europol

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/53

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2013 — ZZ/Europol
   (Cauza F-122/13)
   2014/C 52/105
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J. Kempeners și M. Itani, avocați)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Europol de a nu reînnoi contractul reclamantei pentru o perioadă nedeterminată și obligarea Europol la plata diferenței dintre remunerația pe care aceasta ar fi putut să o primească în continuare la Europol și orice altă indemnizație pe care ar fi primit-o în mod efectiv

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de Europol la 6 mai 2013 prin care acesta o informează pe reclamantă că nu va reînnoi contractul său pe perioadă determinată care va expira la 31 octombrie 2013;

               —

               obligarea Europol să plătească reclamantei diferența dintre, pe de o parte, cuantumul remunerației pe care ar fi putut să o primească dacă ar fi continuat să își exercite atribuțiile în cadrul acestuia și, pe de altă parte, cuantumul remunerației, al onorariilor, al indemnizației de șomaj sau al oricărei alte indemnizații compensatorii primite efectiv de reclamantă începând cu data de 1 octombrie 2013 în locul remunerației pe care o primea în cadrul Europol;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-379/14: Ordonanța Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Universal Music/OAPI – Yello Strom (Yellow Lounge) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/26

         Ordonanța Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Universal Music/OAPI – Yello Strom (Yellow Lounge)
   (Cauza T-379/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 068/34)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Universal Music GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: M. Viefhus, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial G. Schneider, ulterior G. Schneider și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Yello Strom GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: K. Gründig-Schnelle, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 martie 2014 (cauza R 274/2013-4), privind o procedură de opoziție între Yello Strom GmbH și Universal Music GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

               2)

               Obligă Universal Music GmbH și Yello Strom GmbH la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, la plata a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza C-337/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 1 iulie 2011 — HK Danmark acționând în calitate de mandatar al doamnei Lone Skouboe Werge/Pro Display A/S, în lichidare

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/32

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 1 iulie 2011 — HK Danmark acționând în calitate de mandatar al doamnei Lone Skouboe Werge/Pro Display A/S, în lichidare
   (Cauza C-337/11)
   2011/C 269/63
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Sø- og Handelsretten

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: HK Danmark acționând în calitate de mandatar al doamnei Lone Skouboe Werge

      Pârâtă: Pro Display A/S (în lichidare)

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Persoana care, din cauza unor tulburări fizice, mentale sau fiziologice, nu poate sau poate doar într-o măsură limitată să își desfășoare activitatea de la locul de muncă în cursul unei perioade care îndeplinește cerința cu privire la durată prevăzută la punctul 45 din Hotărârea Curții din 16 iulie 2006, Navas (1), intră în sfera de aplicare a noțiunii de handicap în sensul directivei?

                           (b)

                           O stare cauzată de o afecțiune medicală diagnosticată drept incurabilă poate intra în sfera de aplicare a noțiunii de handicap în sensul directivei?

                           (c)

                           O stare cauzată de o afecțiune medicală diagnosticată drept temporară poate intra în sfera de aplicare a noțiunii de handicap în sensul directivei?

               2.

               Reducerea permanentă a capacității funcționale care nu implică necesitatea unor echipamente speciale sau a unor măsuri similare, ci doar că persoana respectivă nu poate lucra cu normă întreagă, ar trebui considerată ca fiind un handicap în sensul în care acest termen este utilizat în Directiva 2000/78/CE a Consiliului (2)?

               3.

               Programul de lucru redus reprezintă o măsură dintre cele enumerate la articolul 5 din Directiva 2000/78/CE?

               4.

               Directiva 2000/78/CE a Consiliului se opune aplicării unei dispoziții de drept național care prevede că angajatorul are dreptul de a concedia un angajat cu o perioadă de preaviz redusă în cazul în care angajatul și-a primit salariul în timpul concediului de boală pentru o perioadă totală de 120 de zile în interval de 12 luni consecutive, dacă angajatul respectiv este o persoană care trebuie considerată persoană cu handicap în sensul directivei, în condițiile în care

                           (a)

                           absența se datorează handicapului
                           sau

                           (b)

                           absența se datorează faptului că angajatorul nu a aplicat măsurile corespunzătoare în situația specifică pentru a permite unei persoane cu handicap să își desfășoare activitatea?

      (1)  Cauza C-13/05, Rec., p. I-6467.

      (2)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza C-176/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Association de médiation sociale/Union locale des syndicats CGT și alții (Politica socială — Directiva 2002/14/CE — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 27 — Condiționarea creării unor instituții de reprezentare a personalului de atingerea anumitor praguri de lucrători angajați — Calculul pragurilor — Reglementare națională contrară dreptului Uniunii — Rolul instanței naționale)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Association de médiation sociale/Union locale des syndicats CGT și alții
   (Cauza C-176/12) (1)

   (Politica socială - Directiva 2002/14/CE - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 27 - Condiționarea creării unor instituții de reprezentare a personalului de atingerea anumitor praguri de lucrători angajați - Calculul pragurilor - Reglementare națională contrară dreptului Uniunii - Rolul instanței naționale)
   2014/C 85/04
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Association de médiation sociale

      Pârâti: Union locale des syndicats CGT, Hichem Laboubi, Union départementale CGT des Bouche-du-Rhône, Confédération générale du travail (CGT)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour de cassation (Franța) — Interpretarea dispozițiilor Directivei 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană (JO L 80, p. 29) — Interpretarea articolelor 27, 51, 52 și 53 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Interpretarea articolului 6 alineatele (1) și (3) TUE — Posibilitatea de a invoca dispozițiile menționate în cadrul unui litigiu între particulari în scopul verificării conformității unei măsuri naționale de transpunere a directivei — Admisibilitatea unei dispoziții legislative naționale care exclude din calculul efectivelor întreprinderii, în vederea stabilirii în special a pragurilor legale de instituire a instituțiilor reprezentative ale personalului, lucrătorii titulari ai anumitor categorii de contracte de muncă

      Dispozitivul

   Articolul 27 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, singur sau coroborat cu dispozițiile Directivei 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană, trebuie interpretat în sensul că, atunci când o dispoziție națională de transpunere a acestei directive, precum articolul L. 1111 3 din Codul muncii francez, este incompatibilă cu dreptul Uniunii, acest articol din cartă nu poate fi invocat într-un litigiu între particulari în scopul de a lăsa neaplicată dispoziția națională menționată.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza T-162/09: Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2012 — Würth și Fasteners (Shenyang)/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Dumping — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” )

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/17

         Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2012 — Würth și Fasteners (Shenyang)/Consiliul
   (Cauza T-162/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Dumping - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2012/C 165/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Adolf Würth GmbH & Co. KG (Künzelsau, Germania) și Arnold Fasteners (Shenyang) Co. Ltd (Shenyang, China) (reprezentanți: M. Karl și M. Mayer, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J. P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch și de G. Wolf, avocați, ulterior J. P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați de G. Berrisch)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și B. Martenczuk, agenți) și European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial J. Bourgeois, Y. van Gerven și E. Wäktare, ulterior J. Bourgeois, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (JO L 340, p. 17)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Adolf Würth GmbH & Co. KG și Arnold Fasteners (Shenyang) Co. Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de European Industrial Fasteners Institute AISBL.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 167, 18.07.2009.


title: Cauza T-365/07: Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2011 — Traxada France/OAPI — Ritrax (TRAXDATA, TEAM TRAXDATA) ( „Marcă comunitară — Acțiune în anulare — Inacțiunea reclamantei — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/13

         Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2011 — Traxada France/OAPI — Ritrax (TRAXDATA, TEAM TRAXDATA)
   (Cauza T-365/07) (1)

   (Marcă comunitară - Acțiune în anulare - Inacțiunea reclamantei - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 39/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Traxdata France SARL (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial F. Valentin, B. Amaudric du Chaffaut și G. Courtois, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Ritrax Corporation Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: M. H. Blair, M. J. Gilbert, S. S. Malynicz și C. A. N. Balme, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 mai 2007 (cauzele conexate R 1337/2005-1, R 1338/2005-1, R 1339/2005-1 și R 1340/2005-1) privind o procedură de declarare a nulității între Ritrax Corporation Ltd și Traxdata France SARL.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Traxdata France SARL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza T-511/10: Ordonanța Tribunalului din 7 mai 2014 – Evropaïki Dynamiki/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Cereri de deviz — Refuzarea accesului — Înlocuirea actului atacat pe parcursul judecății — Neadaptarea concluziilor în anulare — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/12

         Ordonanța Tribunalului din 7 mai 2014 – Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-511/10) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Cereri de deviz - Refuzarea accesului - Înlocuirea actului atacat pe parcursul judecății - Neadaptarea concluziilor în anulare - Nepronunțare asupra fondului”])
   2014/C 329/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira, E. Manhaeve și C. ten Dam, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Ares(2010)508190 a Comisiei din 12 august 2010 prin care s-a refuzat accesul la o serie de cereri de deviz întocmite în legătură cu anumite contracte-cadru gestionate de Oficiul pentru Publicaţii al Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE și Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza T-278/17: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2017 – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN)

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/39

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2017 – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN)
   (Cauza T-278/17) (1)

   (2017/C 300/49)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 213, 3.7.2017.