title: Cauza T-724/19: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2019 – Ayuso/Parlamentul

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/68

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2019 – Ayuso/Parlamentul
      (Cauza T-724/19)
      (2019/C 423/82)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Pilar Ayuso (Madrid, Spania) (reprezentanți: A. Schmitt și A. Waisse, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască,

                  —

                  admisibilitatea prezentei acțiuni;

                  —

                  în măsura în care este necesar, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca măsuri de cercetare judecătorească în prezenta cauză, obligarea Parlamentului European la întocmirea avizelor redactate de serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost emise la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, sub rezerva datei exacte, dar, în orice caz, înainte de adoptarea deciziei luate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2018/C 466/02, Jurnalul Oficial din 28 decembrie 2018, C 466/8);

                  —

                  anularea deciziei individuale atacate, notificată reclamantei de Unitatea „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European în cursul lunii septembrie a anului 2019, referitoare la drepturile reclamantei la pensia sa suplimentară (facultativă), în temeiul articolului 263 TFUE întrucât această decizie a pus în aplicare prelevarea specială de 5 % din valoarea nominală a pensiei suplimentare (facultative) datorate reclamantei, astfel cum este prevăzut în decizia Biroului din 10 decembrie 2018 menționată mai sus;

                  —

                  declararea inaplicabilității deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018, menționată mai sus, în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care aceasta modifică articolul 76 din normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European și în special în măsura în care instituie o prelevare specială de 5 % din valoarea nominală a pensiilor suplimentare (facultative) exigibile începând cu 1 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necompetența rationae materiae a Biroului.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului din 10 decembrie 2018 (denumită în continuare „decizia Biroului”) a fost adoptată cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European, adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Decizia Biroului este contrară, printre altele, dispozițiilor articolului 27 din statut, care impun păstrarea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor viitoare”.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului creează o taxă prin introducerea unei prelevări speciale de 5 % din valoarea nominală a pensiei, deși crearea unei taxe nu este de competența Biroului, potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură.

                              —

                              pe de o parte, se reproșează Biroului că a adoptat decizia fără a respecta normele impuse la articolul 223 TFUE.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului este insuficient motivată și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor viitoare și a principiului încrederii legitime.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă drepturile dobândite și drepturile viitoare care rezultă atât din principiile generale de drept, cât și din statut, care prevede în mod expres că acestea se păstrează „integral” (articolul 27).

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamantei sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de decizia Biroului.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului trebuie să fie declarată inaplicabilă întrucât încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât produce în mod nelegal efecte retroactive.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât a omis să prevadă măsuri tranzitorii.


title: Cauza T–497/18: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – IAK – Forum International/EUIPO – Schwalb (IAK) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă IAK – Marca națională verbală anterioară IAK – Institut für angewandte Kreativität – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Utilizare serioasă a mărcii anterioare”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/41

      Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – IAK – Forum International/EUIPO – Schwalb (IAK)
      (Cauza T–497/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă IAK - Marca națională verbală anterioară IAK - Institut für angewandte Kreativität - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare”)
      (2019/C 423/51)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: IAK GmbH – Forum International (Kirchzarten, Germania) (reprezentant: G. Wilke, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Ulrich Schwalb (Köln, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 iunie 2018 (cauza R 1511/2017-4) referitoare la o procedură de declarare a nulității între domnul Schwalb și IAK – Forum International.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea

                  2)

                     Obligă IAK GmbH – Forum International la plata cheltuielilor de judecată

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza T-725/19: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2019 – de Grandes Pascual/Parlamentul

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/70

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2019 – de Grandes Pascual/Parlamentul
      (Cauza T-725/19)
      (2019/C 423/83)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Luis de Grandes Pascual (Guadalajara, Spania) (reprezentanți: A. Schmitt și A. Waisse, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască,

                  —

                  admisibilitatea prezentei acțiuni;

                  —

                  în măsura în care este necesar, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca măsuri de cercetare judecătorească în prezenta cauză, obligarea Parlamentului European la întocmirea avizelor redactate de serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost emise la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, sub rezerva datei exacte, dar, în orice caz, înainte de adoptarea deciziei luate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2018/C 466/02, Jurnalul Oficial din 28 decembrie 2018, C 466/8);

                  —

                  anularea deciziei individuale atacate, notificată reclamantului de Unitatea „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European în cursul lunii septembrie a anului 2019, referitoare la drepturile reclamantului la pensia sa suplimentară (facultativă), în temeiul articolului 263 TFUE întrucât această decizie a pus în aplicare prelevarea specială de 5 % din valoarea nominală a pensiei suplimentare (facultative) datorate reclamantului, astfel cum este prevăzut în decizia Biroului din 10 decembrie 2018 menționată mai sus;

                  —

                  declararea inaplicabilității deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018, menționată mai sus, în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care aceasta modifică articolul 76 din normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European și în special în măsura în care instituie o prelevare specială de 5 % din valoarea nominală a pensiilor suplimentare (facultative), exigibile începând cu 1 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necompetența rationae materiae a Biroului.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului din 10 decembrie 2018 (denumită în continuare „decizia Biroului”) a fost adoptată cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European, adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Decizia Biroului este contrară, printre altele, dispozițiilor articolului 27 din statut, care impun păstrarea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor viitoare”.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului creează o taxă prin introducerea unei prelevări speciale de 5 % din valoarea nominală a pensiei, deși crearea unei taxe nu este de competența Biroului, potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură.

                              —

                              pe de o parte, se reproșează Biroului că a adoptat decizia fără a respecta normele impuse la articolul 223 TFUE.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului este insuficient motivată și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor viitoare și a principiului încrederii legitime.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă drepturile dobândite și drepturile viitoare care rezultă atât din principiile generale de drept, cât și din statut, care prevede în mod expres că acestea se păstrează „integral” (articolul 27).

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamantului sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de decizia Biroului.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului trebuie să fie declarată inaplicabilă întrucât încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii.

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât produce în mod nelegal efecte retroactive.

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât a omis să prevadă măsuri tranzitorii.


title: Cauza C-239/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Thüringer Oberlandesgericht - Germania) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen (Trimitere preliminară – Protecția soiurilor de plante – Regulamentul (CE) nr. 2100/94 – Derogare prevăzută la articolul 14 – Regulamentul (CE) nr. 1768/95 – Articolul 11 alineatele (1) și (2) – Cereri de informații – Informații furnizate de organismele oficiale – Cerere de informații privind folosirea reală a materialului din specii sau din soiuri specifice – Conținutul cererii)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Thüringer Oberlandesgericht - Germania) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen
      (Cauza C-239/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția soiurilor de plante - Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Derogare prevăzută la articolul 14 - Regulamentul (CE) nr. 1768/95 - Articolul 11 alineatele (1) și (2) - Cereri de informații - Informații furnizate de organismele oficiale - Cerere de informații privind folosirea reală a materialului din specii sau din soiuri specifice - Conținutul cererii)
      (2019/C 423/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Thüringer Oberlandesgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

         Pârât: Freistaat Thüringen

         Dispozitivul

      Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante trebuie interpretat în sensul că nu prevede posibilitatea titularului protecției comunitare a unui soi de plante de a solicita unui organism oficial informații referitoare la utilizarea materialului din specii fără ca o astfel de cerere să precizeze soiul specific protejat pentru care sunt solicitate aceste informații.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.


title: Cauza C-569/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato - Italia) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute (Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 – Articolul 4 litera (c) și articolul 7 alineatul (1) litera (e) – Sisteme din domeniul calității produselor agricole și alimentare – Concurență loială – Mozzarella di Bufala Campana DOP – Obligația de separare a spațiilor de producție a „Mozzarella di Bufala Campana DOP”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/15

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato - Italia) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute
      (Cauza C-569/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 - Articolul 4 litera (c) și articolul 7 alineatul (1) litera (e) - Sisteme din domeniul calității produselor agricole și alimentare - Concurență loială - Mozzarella di Bufala Campana DOP - Obligația de separare a spațiilor de producție a „Mozzarella di Bufala Campana DOP”)
      (2019/C 423/18)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

         Intimate: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

         cu participarea: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

         Dispozitivul

      Articolul 4 litera (c) și articolul 7 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare, precum și caietul de sarcini al produsului „Mozzarella di Bufala Campana DOP” trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale cum este cea în discuție în litigiul principal, care prevede că activitatea de producție a „Mozzarella di Bufala Campana DOP” trebuie să aibă loc în spații destinate exclusiv acestei producții, inclusiv în cadrul unei singure unități, și în care sunt interzise deținerea și stocarea de lapte care provine din exploatații care nu intră sub incidența sistemului de control al denumirii de origine protejate (DOP) „Mozzarella di Bufala Campana”, dacă această reglementare constituie un mijloc necesar și proporțional pentru a păstra calitatea unui asemenea produs sau a asigura controlul caietului de sarcini al acestei DOP, aspect a cărui verificare revine în sarcina instanței de trimitere.

         (1)  JO C 436, 3.11.2018.


title: Cauza C-270/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État - Franța) – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics (Trimitere preliminară – Directiva 2003/96/CE – Impozitarea produselor energetice și a electricității – Articolul 21 alineatul (5) al treilea paragraf – Scutirea micilor producători de electricitate, condiționată de impozitarea electricității produse – Inexistența, în cursul unei perioade tranzitorii autorizate, a unui impozit intern pe consumul final de electricitate – Articolul 14 alineatul (1) litera (a) – Obligație de scutire a produselor energetice și a electrictății utilizate pentru producerea de electricitate)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/10

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État - Franța) – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Cauza C-270/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Articolul 21 alineatul (5) al treilea paragraf - Scutirea micilor producători de electricitate, condiționată de impozitarea electricității produse - Inexistența, în cursul unei perioade tranzitorii autorizate, a unui impozit intern pe consumul final de electricitate - Articolul 14 alineatul (1) litera (a) - Obligație de scutire a produselor energetice și a electrictății utilizate pentru producerea de electricitate)
      (2019/C 423/11)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UPM France

         Pârâți: Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Dispozitivul

      Articolul 21 alineatul (5) al treilea paragraf a doua teză din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că scutirea pe care o prevede această dispoziție pentru micii producători de electricitate, în măsura în care, prin derogare de la articolul 14 alineatul (1) litera (a) din directiva menționată, produsele energetice utilizate pentru a produce această electricitate sunt impozitate, nu putea fi aplicată de Republica Franceză în perioada de tranzit care îi era acordată, în conformitate cu articolul 18 alineatul (10) al doilea paragraf din directiva menționată, până la 1 ianuarie 2009 și în care acest stat membru nu a instituit sistemul de impozitare a electricității prevăzut de aceeași directivă.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza T-729/19: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2019 – Dinamo/EUIPO (Favorit)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/71

      Acțiune introdusă la 30 octombrie 2019 – Dinamo/EUIPO (Favorit)
      (Cauza T-729/19)
      (2019/C 423/84)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Dinamo GmbH (Basel, Elveția) (reprezentant: C. Weil, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale „Favorit” – cererea de înregistrare nr. 17 924 051

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 în cauza R 985/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea acțiunii;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-700/18: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2019 – Kalypso Media Group/EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene DUNGEONS – Marca anterioară verbală a Uniunii Europene DUNGEONS & DRAGONS – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/48

      Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2019 – Kalypso Media Group/EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS)
      (Cauza T-700/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene DUNGEONS - Marca anterioară verbală a Uniunii Europene DUNGEONS & DRAGONS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 423/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Kalypso Media Group (Worms, Germania) (reprezentant: T. Boddien, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: G. Sakalaité-Orlovskiené, A. Folliard-Monguiral și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Wizards of the Coast LLC (Pawtucket, Rhode Island, Statele Unite)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 septembrie 2018 (cauza R 599/2018-4), privind o procedură de opoziție între Wizards of the Coast și Kalypso Media Group

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea

                  2)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată

         (1)  JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauza C-403/18 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2019 – Alcogroup SA, Alcodis SA/Comisia Europeană, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (Recurs – Concurență – Înțelegeri – Piața etanolului – Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Articolul 20 alineatul (4) – Decizie de inspecție – Desfășurarea inspecției – Confidențialitatea corespondenței dintre avocat și clientul său – Refuz de suspendare a măsurilor de investigație – Acțiune în anulare – Admisibilitate – Decizie pregătitoare)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/10

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2019 – Alcogroup SA, Alcodis SA/Comisia Europeană, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles
      (Cauza C-403/18 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața etanolului - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 20 alineatul (4) - Decizie de inspecție - Desfășurarea inspecției - Confidențialitatea corespondenței dintre avocat și clientul său - Refuz de suspendare a măsurilor de investigație - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Decizie pregătitoare)
      (2019/C 423/12)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurente: Alcogroup SA, Alcodis SA (reprezentanți: P. de Bandt, J. Dewispelaere și J. Probst, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou, V. Bottka, C. Giolito și F. Jimeno Fernández, agenți), Orde van Vlaamse Balies (reprezentanți: F. Wijckmans și S. De Keer, advocaten, și S. Engelen, avocat), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (reprezentanți: T. Bontinck, A. Guillerme și P. Goffinet, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Alcogroup SA și Alcodis SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza T-730/18: Hotărârea Tribunalului din 3 octombrie 2019 – DQ și alții/Parlamentul („Funcție publică – Funcționari – Articolul 24 din statut – Cerere de asistență – Articolul 12a din statut – Hărțuire morală – Conținutul obligației de asistență – Măsură de îndepărtare – Durata procedurii administrative – Răspundere – Prejudiciu moral”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/48

      Hotărârea Tribunalului din 3 octombrie 2019 – DQ și alții/Parlamentul
      (Cauza T-730/18) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Articolul 24 din statut - Cerere de asistență - Articolul 12a din statut - Hărțuire morală - Conținutul obligației de asistență - Măsură de îndepărtare - Durata procedurii administrative - Răspundere - Prejudiciu moral”)
      (2019/C 423/61)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: DQ și ceilalți reclamanți, ale căror nume figurează în anexă la hotărâre (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: E. Taneva și T. Lazian, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-au suferit, în esență, ca urmare a tratamentului inadecvat al cererii lor de asistență privind fapte de hărțuire morală imputate superiorului lor ierarhic

         Dispozitivul

                  1)

                     Obligă Parlamentul European la plata către DQ și către ceilalți reclamanți, ale căror nume figurează în anexă, a sumei globale de 36 000 de euro, care trebuie repartizată între aceștia, pentru prejudiciul moral pe care l-au suferit, majorată cu dobânzi începând de la data de 13 decembrie 2017, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu trei puncte și jumătate procentuale, până la data plății de către Parlament a sumei de 36 000 de euro.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea

                  3)

                     Parlamentul suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de DQ și de ceilalți reclamanți, ale căror nume figurează în anexă

                  4)

                     DQ și ceilalți reclamanți, ale căror nume figurează în anexă, suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza C-423/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden- Württemberg - Germania) – Südzucker AG/Hauptzollamt Karlsruhe (Trimitere preliminară – Agricultură – Organizarea comună a piețelor – Regulamentul (CE) nr. 967/2006 – Articolul 3 alineatul (2) – Zahăr – Taxa pe excedent – Termen de comunicare a prelevării totale de plată – Termen maxim pentru o rectificare a posteriori – Principiile proporționalității, securității juridice și protecției încrederii legitime)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden- Württemberg - Germania) – Südzucker AG/Hauptzollamt Karlsruhe
      (Cauza C-423/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Regulamentul (CE) nr. 967/2006 - Articolul 3 alineatul (2) - Zahăr - Taxa pe excedent - Termen de comunicare a prelevării totale de plată - Termen maxim pentru o rectificare a posteriori - Principiile proporționalității, securității juridice și protecției încrederii legitime)
      (2019/C 423/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Südzucker AG

         Pârât: Hauptzollamt Karlsruhe

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (2) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 967/2006 al Comisiei din 29 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 318/2006 al Consiliului privind producția peste cotă în sectorul zahărului trebuie interpretat în sensul că, atunci când o comunicare a taxei pe excedentul de zahăr este adresată de autoritatea competentă a unui stat membru producătorului de zahăr vizat cu respectarea termenului prevăzut de dispoziția menționată, acest termen se aplică, în principiu, și în privința rectificării unei astfel de comunicări care rezultă dintr-un control realizat în temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 952/2006 al Comisiei din 29 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 318/2006 al Consiliului în ceea ce privește gestionarea pieței interne a zahărului și regimul cotelor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 707/2008 al Comisiei din 24 iulie 2008. O depășire a acestui termen poate fi totuși admisă atunci când autoritatea națională competentă, cu excepția neglijenței sale, nu cunoștea detaliile producției de zahăr a întreprinderii vizate și când această necunoaștere poate fi imputată în mod rezonabil întreprinderii respective, întrucât aceasta din urmă nu a acționat cu bună-credință și nu a respectat toate dispozițiile relevante. Revine instanței de trimitere obligația să stabilească dacă această situație se regăsește în acțiunea principală, având în vedere ansamblul circumstanțelor acestei cauze.

                  2)

                  În lipsa unor dispoziții de drept al Uniunii privind termenul în care statele membre trebuie să adreseze producătorilor de zahăr o comunicare rectificativă a taxei pe excedentul de zahăr produs, după expirarea termenului stabilit la articolul 3 alineatul (2) prima teză din Regulamentul nr. 967/2006, revine instanței naționale sarcina de a verifica, în fiecare caz concret și în raport cu toate circumstanțele cauzei principale, dacă acest termen respectă principiile echivalenței și efectivității, precum și principiul securității juridice.

         (1)  JO C 373, 15.10.2018.


title: Cauza T-749/18: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Daimler/EUIPO (ROAD EFFICIENCY) („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ROAD EFFICIENCY – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/49

      Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Daimler/EUIPO (ROAD EFFICIENCY)
      (Cauza T-749/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ROAD EFFICIENCY - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 423/62)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Daimler AG (Stuttgart, Germania) (reprezentant: P. Kohl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek și A. Söder, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 octombrie 2018 (cauza R 2701/2017-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ROAD EFFICIENCY ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea

                  2)

                     Obligă Daimler AG la plata cheltuielilor de judecată

         (1)  JO C 65, 18.2.2019.


title: Cauzele conexate C-573/18 și C-574/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 octombrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Bundesfinanzhof - Germania) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)/Finanzamt Z (Trimitere preliminară – A șasea directivă 77/388/CEE – Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) – Bază de impozitare – Subvenție direct legată de preț – Regulamentul (CE) nr. 2200/96 – Articolul 11 alineatul (1) și articolul 15 – Organizație de producători agricoli care a constituit un fond operațional – Livrări efectuate de organizația de producători membrilor săi în schimbul unor plăți care nu acoperă întregul preț de cumpărare – Finanțare suplimentară plătită de fondul operațional)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/16

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 octombrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Bundesfinanzhof - Germania) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)/Finanzamt Z
      (Cauzele conexate C-573/18 și C-574/18) (1)

      (Trimitere preliminară - A șasea directivă 77/388/CEE - Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) - Bază de impozitare - Subvenție direct legată de preț - Regulamentul (CE) nr. 2200/96 - Articolul 11 alineatul (1) și articolul 15 - Organizație de producători agricoli care a constituit un fond operațional - Livrări efectuate de organizația de producători membrilor săi în schimbul unor plăți care nu acoperă întregul preț de cumpărare - Finanțare suplimentară plătită de fondul operațional)
      (2019/C 423/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurente: C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)

         Intimat: Finanzamt Z

         Dispozitivul

      Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din cea de A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din litigiile principale, în care o „organizație de producători”, în sensul articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 2200/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 privind organizarea comună a piețelor în sectorul fructelor și legumelor, cumpără bunuri de la furnizori în amonte, livrează aceste bunuri membrilor săi asociați și obține de la aceștia o plată care nu acoperă prețul de cumpărare, suma pe care un fond operațional, astfel cum este prevăzut la articolul 15 din acest regulament, o plătește acestei organizații de producători pentru livrarea bunurilor menționate către producători se integrează în contraprestația acestei livrări și trebuie să fie considerată o subvenție direct legată de prețul respectivei operațiuni, plătită de un terț.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-562/18: Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2019 – YP/Comisia

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/72

      Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2019 – YP/Comisia
      (Cauza T-562/18) (1)

      (2019/C 423/86)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza T-491/17: Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Opere Pie d’Onigo/Comisia („Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Schemă de ajutor instituită de Italia în favoarea anumitor furnizori de servicii sociosanitare – Costuri legate de absența personalului pentru motive de maternitate și de asistență a membrilor familiei aflați în situație de dependență – Contribuții plătite de stat întreprinderilor private – Decizie de a nu ridica obiecții – Lipsa plasării într-o situație concurențială dezavantajoasă – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/50

      Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Opere Pie d’Onigo/Comisia
      (Cauza T-491/17) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Schemă de ajutor instituită de Italia în favoarea anumitor furnizori de servicii sociosanitare - Costuri legate de absența personalului pentru motive de maternitate și de asistență a membrilor familiei aflați în situație de dependență - Contribuții plătite de stat întreprinderilor private - Decizie de a nu ridica obiecții - Lipsa plasării într-o situație concurențială dezavantajoasă - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 423/63)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Istituzione pubblica di assistenza e beneficenza „Opere Pie d’Onigo” (Pederobba, Italia) (reprezentant: G. Maso, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati și D. Recchia, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei Comisiei din 27 martie 2017 de a nu ridica obiecții cu privire la schema de ajutoare instituită de Italia în favoarea anumitor furnizori privați de servicii sociosanitare [ajutor de stat SA.38825 (2016/NN)] (JO 2017, C 219, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă

                  2)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție prezentate de Ipab di Vicenza, de Ipab Casa Gino e Pierina Marani, de Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadelli, de Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona „Grimani Buttari – residenze per Anziani in Osimo” și de Republica Italiană.

                  3)

                     Obligă Istituzione pubblica di assistenza e beneficienza „Opere Pie d’Onigo” la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                     Ipab di Vicenza, Ipab Casa Gino e Pierina Marani, Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadelli, Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona „Grimani Buttari – residenze per Anziani in Osimo” și Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 330, 2.10.2017.


title: Cauza C-579/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Liège - Belgia) – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, Comida paralela 12 (Trimitere preliminară – Accize – Directiva 2008/118/CE – Articolele 8 și 38 – Debitor al accizelor ca urmare a introducerii neregulamentare a unor produse pe teritoriul unui stat membru – Noțiune – Societate responsabilă civilmente pentru faptele comise de administratorul său)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/16

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Liège - Belgia) – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, Comida paralela 12
      (Cauza C-579/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Accize - Directiva 2008/118/CE - Articolele 8 și 38 - Debitor al accizelor ca urmare a introducerii neregulamentare a unor produse pe teritoriul unui stat membru - Noțiune - Societate responsabilă civilmente pentru faptele comise de administratorul său)
      (2019/C 423/20)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique

         Pârâte: QC, Comida paralela 12

         Dispozitivul

      Articolul 38 din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE coroborat cu articolul 8 alineatul (2) din această directivă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cazul introducerii neregulamentare pe teritoriul unui stat membru a unor produse supuse accizelor și eliberate pentru consum într-un alt stat membru, prevede că o persoană juridică, responsabilă civilmente pentru infracțiunile săvârșite de administratorul său, este codebitoare solidară la plata accizelor.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-605/17: Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2019 – CX/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Remunerație – Decizia Comisiei de recuperare a unor salarii plătite reclamantului – Notă de debit prin care se dispune recuperarea sumelor în litigiu – Înlocuire în cursul procedurii a actelor atacate – Abandonarea oricărui act prin care se urmărește recuperarea sumelor în litigiu – Dispariția obiectului litigiului – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/51

      Ordonanța Tribunalului din 24 septembrie 2019 – CX/Comisia
      (Cauza T-605/17) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Decizia Comisiei de recuperare a unor salarii plătite reclamantului - Notă de debit prin care se dispune recuperarea sumelor în litigiu - Înlocuire în cursul procedurii a actelor atacate - Abandonarea oricărui act prin care se urmărește recuperarea sumelor în litigiu - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 423/64)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: CX (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și D. Milanowska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește anularea actelor care vizează recuperarea salariilor plătite pentru lunile noiembrie 2013 - octombrie 2016

         Dispozitivul

                  1)

                     Nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei

                  2)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-563/18: Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2019 – YP/Comisia

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/73

      Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2019 – YP/Comisia
      (Cauza T-563/18) (1)

      (2019/C 423/87)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza C-653/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny - Polonia) – Unitel Sp. z o.o. w Warszawie/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 146 – Scutiri la export – Noțiunea de „livrare de bunuri” – Articolul 131 – Condiții stabilite de statele membre – Principiul proporționalității – Principiul neutralității fiscale – Probe – Fraudă – Practică a unui stat membru care constă în refuzul dreptului la scutire atunci când cumpărătorul bunurilor exportate nu este identificat)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/17

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny - Polonia) – Unitel Sp. z o.o. w Warszawie/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Cauza C-653/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 146 - Scutiri la export - Noțiunea de „livrare de bunuri” - Articolul 131 - Condiții stabilite de statele membre - Principiul proporționalității - Principiul neutralității fiscale - Probe - Fraudă - Practică a unui stat membru care constă în refuzul dreptului la scutire atunci când cumpărătorul bunurilor exportate nu este identificat)
      (2019/C 423/21)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Unitel Sp. z o.o. w Warszawie

         Intimat: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 146 alineatul (1) literele (a) și (b) și articolul 131 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, precum și principiile neutralității fiscale și proporționalității trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care constă în a considera, în toate cazurile, că nu există o livrare de bunuri, în sensul acestei prime dispoziții, și în a refuza, în consecință, beneficiul scutirii de taxa pe valoarea adăugată (TVA) atunci când bunurile în cauză au fost exportate în afara Uniunii Europene și, ulterior exportului lor, autoritățile fiscale au constatat că cumpărătorul acestor bunuri nu era persoana menționată pe factura emisă de persoana impozabilă, ci o altă entitate care nu a fost identificată. În asemenea împrejurări, beneficiul scutirii de TVA prevăzute la articolul 146 alineatul (1) literele (a) și (b) din această directivă trebuie să fie refuzat dacă neidentificarea cumpărătorului real împiedică dovedirea faptului că operațiunea în cauză constituie o livrare de bunuri, în sensul acestei dispoziții, sau dacă se dovedește că această persoană impozabilă știa sau ar fi trebuit să știe că această operațiune era implicată într-o fraudă săvârșită în detrimentul sistemului comun al TVA-ului.

                  2)

                  Directiva 2006/112 trebuie interpretată în sensul că, în cazul în care, în aceste împrejurări, beneficiul scutirii de taxa pe valoarea adăugată (TVA) prevăzute la articolul 146 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2006/112 este refuzat, trebuie să se considere că operațiunea în cauză nu constituie o operațiune taxabilă și că, prin urmare, aceasta nu dă dreptul la beneficiul deducerii TVA-ului achitat în amonte.

         (1)  JO C 44, 4.2.2019.


title: Cauza C-459/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgia) – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat (Trimitere preliminară – Legislație fiscală – Impozit pe profit – Deducere pentru capitalul de risc – Diminuarea cuantumului deductibil de către societățile care dispun de un sediu permanent în alt stat membru care generează venituri scutite de la plata impozitului în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri – Articolul 49 TFUE – Libertatea de stabilire – Tratament nefavorabil – Inexistență)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/12

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 17 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgia) – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
      (Cauza C-459/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Legislație fiscală - Impozit pe profit - Deducere pentru capitalul de risc - Diminuarea cuantumului deductibil de către societățile care dispun de un sediu permanent în alt stat membru care generează venituri scutite de la plata impozitului în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Tratament nefavorabil - Inexistență)
      (2019/C 423/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Argenta Spaarbank NV

         Pârât: Belgische Staat

         Dispozitivul

      Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia, pentru calcularea unei deduceri acordate unei societăți supuse integral la plata impozitului într-un stat membru și care dispune de un sediu permanent în alt stat membru ale cărui venituri sunt scutite în primul stat membru în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri, valoarea netă a activelor unui astfel de sediu permanent este luată în considerare, într-o primă etapă, la calcularea deducerii pentru capitalul de risc acordate societății rezidente, însă, într-o a doua etapă, cuantumul deducerii este redus cu cel mai mic dintre cuantumurile următoare, și anume cu partea din deducerea pentru capitalul de risc aferentă sediului permanent sau cu rezultatul pozitiv înregistrat de acest sediu permanent, în timp ce o asemenea diminuare nu se aplică în cazul unui sediu permanent situat în primul stat membru.

         (1)  JO C 373, 15.10.2018.


title: Rectificarea comunicării în Jurnalul Oficial în cauza T-642/19 (JO C 383, 11.11.2019)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/74

      Rectificarea comunicării în Jurnalul Oficial în cauza T-642/19

         (
               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 383 din 11 noiembrie 2019
            )

      (2019/C 423/88)
      La pagina 75, comunicarea în Jurnalul Oficial în cauza T-642/19, JCDecaux Street Furniture Belgium/Comisia, se citește după cum urmează:

            „Acțiune introdusă la 25 septembrie 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium/Comisia

               (Cauza T-642/19)

            (2019/C 423/88)
            Langue de procédure: le français

               Părțile

               Reclamantă: JCDecaux Street Furniture Belgium (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Winckler și G. Babin, avocați)

               Pârâtă: Comisia Europeană

               Concluziile

            Reclamanta solicită Tribunalului:

                        —

                        anularea articolului 1 din decizia atacată, în măsura în care constată prezența unui ajutor de stat incompatibil în favoarea JCDecaux în executarea contractului din 1984, și ale articolelor sale 2-4, întrucât dispun recuperarea acestuia de la JCDecaux de către statul belgian;

                        —

                        obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

               Motivele și principalele argumente

            În susținerea acțiunii împotriva Deciziei C(2019) 4466 final a Comisiei din 24 iunie 2019 privind ajutorul de stat SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN) pus în aplicare de Belgia în favoarea JC Decaux Belgium Publicité, reclamanta invocă patru motive.

                        1.

                        Primul motiv, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere și pe eroarea de drept săvârșită de Comisie, întrucât a considerat că exploatarea de către reclamantă a anumitor dispozitive publicitare care fac obiectul contractului din 16 iulie 1984 dincolo de încetarea acestora constituie un avantaj.

                                    —

                                    Comisia a stabilit în mod eronat existența unui avantaj economic în pofida mecanismului de compensare aplicat de orașul Bruxelles în temeiul obligației sale de a asigura echilibrul economic al contractului.

                                    —

                                    Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de drept, întrucât a considerat că reclamanta a beneficiat de o economie în termeni de chirii și taxe, care constituie un avantaj.

                                    —

                                    Contractele din 16 iulie 1984 și din 14 octombrie 1999 nu sunt «pur comerciale», iar criteriile jurisprudenței Altmark erau îndeplinite în speță.

                        2.

                        Al doilea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe compatibilitatea ajutorului de stat ipotetic cu piața internă în aplicarea Comunicării Comisiei privind Cadrul SIEG și a Deciziei referitoare la serviciile de interes economic general din 2012.

                        3.

                        Al treilea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației sale de motivare în ceea ce privește evaluarea cuantumului care trebuie recuperat.

                                    —

                                    Comisia nu abordează în mod suficient elementele invocate de părți, aduce atingere cuantumului ajutorului care trebuie recuperat în comunicatul de presă și încalcă normele sale interne de procedură.

                                    —

                                    Cuantificarea valorii unui ajutor ipotetic era imposibilă și împiedica recuperarea sa.

                        4.

                        Al patrulea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe prescripția ajutorului de stat reținută prin decizia atacată.”


title: Cauza C-489/19 PPU: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammergericht Berlin - Germania) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui NJ (Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Articolul 1 alineatul (1) – Noțiunea de „mandat european de arestare” – Cerințe minime de care depinde validitatea – Articolul 6 alineatul (1) – Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” – Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru – Statut – Existența unei relații de subordonare față de un organ al puterii executive – Competența ministrului justiției de a da instrucțiuni individuale – Confirmarea mandatului european de arestare de către o instanță înainte de a fi transmis)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/18

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammergericht Berlin - Germania) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui NJ
      (Cauza C-489/19 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Articolul 1 alineatul (1) - Noțiunea de „mandat european de arestare” - Cerințe minime de care depinde validitatea - Articolul 6 alineatul (1) - Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” - Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru - Statut - Existența unei relații de subordonare față de un organ al puterii executive - Competența ministrului justiției de a da instrucțiuni individuale - Confirmarea mandatului european de arestare de către o instanță înainte de a fi transmis)
      (2019/C 423/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Kammergericht Berlin

         Părțile din procedura principală

      NJ

         Cu participarea: Generalstaatsanwaltschaft Berlin

         Dispozitivul

      Noțiunea de „mandat european de arestare”, prevăzută la articolul 1 alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretată în sensul că în sfera acestei noțiuni intră mandatele europene de arestare emise de parchete ale unui stat membru, chiar dacă aceste parchete sunt expuse riscului de a fi supuse, direct sau indirect, unor ordine sau unor instrucțiuni individuale din partea puterii executive, precum un ministru al justiției, în cadrul emiterii acestor mandate de arestare, cu condiția ca mandatele de arestare menționate să facă obiectul, în mod obligatoriu, pentru a putea fi transmise de parchetele în cauză, al unei confirmări de către o instanță care verifică, în mod independent și obiectiv, având acces la integralitatea dosarului de urmărire în care sunt depuse eventualele ordine sau instrucțiuni individuale din partea puterii executive, condițiile de emitere, precum și proporționalitatea acestor mandate de arestare, adoptând astfel o decizie autonomă care le conferă forma definitivă.

         (1)  JO C 280, 19.8.2019.


title: Cauza T-451/18: Ordonanța Tribunalului din 25 septembrie 2019 – Triantafyllopoulos și alții/BCE („Acțiune în despăgubire – Prejudiciu pretins suferit de reclamanți din cauza controlului insuficient exercitat asupra Băncii Cooperative din Achaia de către Banca Greciei și BCE – Termen de prescripție – Articolul 46 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene – Legătură de cauzalitate – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit lipsită de orice temei juridic”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/52

      Ordonanța Tribunalului din 25 septembrie 2019 – Triantafyllopoulos și alții/BCE
      (Cauza T-451/18) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Prejudiciu pretins suferit de reclamanți din cauza controlului insuficient exercitat asupra Băncii Cooperative din Achaia de către Banca Greciei și BCE - Termen de prescripție - Articolul 46 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene - Legătură de cauzalitate - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit lipsită de orice temei juridic”)
      (2019/C 423/66)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamanți: Panagiotis Triantafyllopoulos (Patras, Grecia) și ceilalți 487 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: N. Ioannou, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: C. Hernandez Saseta și M. Anastasiou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamanți din cauza supravegherii insuficiente a BCE față de Trapeza tis Ellados (Banca Greciei) care, la rândul său, ar fi supravegheat insuficient Achaïki Synetairistiki Trapeza SYN.PE (Banca Cooperativă din Achaia, Grecia), bancă la care dețin părți sociale.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea

                  2)

                     Domnul Panagiotis Triantafyllopoulos și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Banca Centrală Europeană (BCE)

         (1)  JO C 373, 15.10.2018.


title: Cauza C-652/18: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad - Haskovo - Bulgaria) – SZ/Mitnitsa Burgas (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Uniunea Europeană – Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 – Articolul 3 alineatul (1) – Încălcare a obligației de declarare – Articolul 9 alineatul (1) – Sancțiuni prevăzute de dreptul național – Reglementare națională – Amendă și confiscarea în beneficiul statului a sumei nedeclarate – Proporționalitate)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/19

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad - Haskovo - Bulgaria) – SZ/Mitnitsa Burgas
      (Cauza C-652/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Uniunea Europeană - Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 - Articolul 3 alineatul (1) - Încălcare a obligației de declarare - Articolul 9 alineatul (1) - Sancțiuni prevăzute de dreptul național - Reglementare națională - Amendă și confiscarea în beneficiul statului a sumei nedeclarate - Proporționalitate)
      (2019/C 423/23)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad - Haskovo

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: SZ

         Pârâtă: Mitnitsa Burgas

         Cu participarea: Okrazhna prokuratura – Haskovo

         Dispozitivul

      Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 octombrie 2005 privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care, pentru sancționarea unei încălcări a obligației de declarare prevăzute la articolul 3 din acest regulament, pe lângă aplicarea unei amenzi administrative, prevede confiscarea în beneficiul statului a sumei nedeclarate.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza C-514/18 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 17 octobre 2019 – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark/Gabriele Schmid, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 15 – Noțiunea de „utilizare serioasă” – Cerința privind utilizarea mărcii în conformitate cu funcția sa esențială)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/13

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 17 octobre 2019 – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark/Gabriele Schmid, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-514/18 P) (1)

      (Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 15 - Noțiunea de „utilizare serioasă” - Cerința privind utilizarea mărcii în conformitate cu funcția sa esențială)
      (2019/C 423/16)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (reprezentanți: I. Hödl și S. Schoeller, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Gabriele Schmid (reprezentant: B. Kuchar, Rechtsanwältin), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (camera regională pentru agricultură și silvicultură din Stiria, Austria) să suporte cheltuielile efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de doamna Gabriele Schmid, pe lângă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza C-284/19 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 1 octombrie 2019 – Andrew Clarke/Comisia Europeană (Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Acțiune în anulare – Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Refuz al Comisiei Europene de a iniția o procedură în constatarea neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 258 TFUE împotriva unui stat membru)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/19

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 1 octombrie 2019 – Andrew Clarke/Comisia Europeană
      (Cauza C-284/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Acțiune în anulare - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Refuz al Comisiei Europene de a iniția o procedură în constatarea neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 258 TFUE împotriva unui stat membru)
      (2019/C 423/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Andrew Clarke (reprezentant: E. Lock, Solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul ca vădit nefondat.

                  2)

                  Domnul Andrew Clarke suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza T-607/18: Ordonanța Tribunalului din 9 octombrie 2019 – Essity Hygiene and Health/EUIPO (Reprezentarea unei frunze) („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând o frunză – Motiv absolut de refuz – Revocarea deciziei atacate – Dispariția obiectului litigiului – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/54

      Ordonanța Tribunalului din 9 octombrie 2019 – Essity Hygiene and Health/EUIPO (Reprezentarea unei frunze)
      (Cauza T-607/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând o frunză - Motiv absolut de refuz - Revocarea deciziei atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 423/68)
      Limba de procedură: suedeza

         Părțile

         Reclamantă: Essity Hygiene and Health AB (Göteborg, Suedia) (reprezentant: U. Wennermark, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 iulie 2018 (cauza R 2196/2017-5) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ reprezentând o frunză ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii

                  2)

                     Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata cheltuielilor de judecată

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza C-467/19 PPU: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 24 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad - Bulgaria) – Procedură penală privind pe QR (Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva (UE) 2016/343 – Articolul 7 alineatul (4) – Consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale – Dreptul de a păstra tăcerea și dreptul de a nu se autoincrimina – Acord încheiat între procuror și autorul unei infracțiuni – Aprobarea unui asemenea acord de către instanță – Condiție – Consimțământul celorlalte persoane acuzate – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Inaplicabilitate)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/20

      Ordonanța Curții (Camera a doua) din 24 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad - Bulgaria) – Procedură penală privind pe QR
      (Cauza C-467/19 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva (UE) 2016/343 - Articolul 7 alineatul (4) - Consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale - Dreptul de a păstra tăcerea și dreptul de a nu se autoincrimina - Acord încheiat între procuror și autorul unei infracțiuni - Aprobarea unui asemenea acord de către instanță - Condiție - Consimțământul celorlalte persoane acuzate - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Inaplicabilitate)
      (2019/C 423/25)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Partea din procedura principală

      QR

         cu participarea: Spetsializirana prokuratura, YM, ZK, HD

         Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (4) din Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale trebuie interpretat în sensul că nu reglementează aspectul dacă aprobarea, de către o instanță, a unui acord privind aplicarea unei pedepse negociate precum cel în discuție în litigiul principal, încheiat între o persoană acuzată de apartenența sa prezumată la un grup infracțional organizat și procuror, poate sau nu să fie supusă condiției ca celelalte persoane acuzate de apartenența lor la acest grup infracțional să își dea consimțământul pentru încheierea acestui acord.

         (1)  JO C 280, 19.8.2019.


title: Cauza C-548/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Saarländisches Oberlandesgericht - Germania) – BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg (Trimitere preliminară – Spațiu de libertate, securitate și justiție – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (CE) nr. 593/2008 – Legea aplicabilă obligațiilor contractuale – Articolul 14 – Cesiune de creanțe – Opozabilitate față de terți)

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/14

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Saarländisches Oberlandesgericht - Germania) – BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg
      (Cauza C-548/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiu de libertate, securitate și justiție - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 593/2008 - Legea aplicabilă obligațiilor contractuale - Articolul 14 - Cesiune de creanțe - Opozabilitate față de terți)
      (2019/C 423/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Saarländisches Oberlandesgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BGL BNP Paribas SA

         Pârâtă: TeamBank AG Nürnberg

         Dispozitivul

      Articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) trebuie interpretat în sensul că nu desemnează, în mod direct sau prin analogie, legea aplicabilă privind opozabilitatea față de terți a unei cesiuni de creanță în cazul unor cesiuni multiple a unei creanțe de către același creditor la cesionari succesivi.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza C-679/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Ilfov (România) la data de 12 septembrie 2019 – NL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Ilfov (România) la data de 12 septembrie 2019 – NL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București
      (Cauza C-679/19)
      (2019/C 423/27)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Ilfov

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: NL

         Pârâtă: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului European și al Consiliului privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei sancțiuni precum cea prevăzută de articolul 653 litera (i) din H. G. nr. 707/2006 care prevede că numerarul nedeclarat în scris în fața autorităților vamale care depășește limita stabilită de 10 000 Euro se confiscă în întregime și cu titlu definitiv?

                  2)

                  Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului European și al Consiliului privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării de către statele membre a unei sancțiuni contravenționale de confiscare în întregime a sumei nedeclarate, în absența unei verificări prealabile sau ulterioare privind proveniența sau destinația sumelor și independent de proveniența sau destinația acestora?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului european și al Consiliului din 26 octombrie 2005 privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate (JO 2005 L 309, p. 9, Ediție specială 19/vol. 7, p. 238).


title: Cauza C-683/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 16 septembrie 2019 – Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L./Administración del Estado și alții

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 16 septembrie 2019 – Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L./Administración del Estado și alții
      (Cauza C-683/19)
      (2019/C 423/28)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L.

         Pârâte: Administración del Estado, Iberdrola, S.A., Gas Natural SDG, S.A., EDP España, S.A., CIDE, Asociación de Distribuidores de Energía Eléctrica, Endesa, S.A., Agri-Energía, S.A., Navarro Generación, S.A., Electra del Cardener, Serviliano García, S.A., Energías de Benasque, S.L., Candín Energía, S.L., Cooperativa Eléctrica Benéfica Catralense, Cooperativa Valenciana, Eléctrica Vaquer, S.A., Hijos de José Bassols, S.A., Electra Aduriz, S.A., El Gas, S.A., Estabanell y Pahisa, S.A., Electra Caldense, S.A., Cooperativa Popular de Fluid Electric Camprodon, S.C.C.L., Fuciños Rivas, S.L., Electra del Maestrazgo, S.A.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În conformitate cu jurisprudența stabilită de Curte – printre altele, prin Hotărârea din 20 aprilie 2010 (C-265/08, Federutility) (1) și prin Hotărârea din 7 septembrie 2016 (C-121/15, ANODE) (2) –, este compatibilă cu cerințele prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/72/CE (3) o reglementare națională – precum cea de la articolul 45 alineatul 4 din Legea nr. 24/2013 din 26 decembrie 2013, care a fost pusă în aplicare ulterior prin articolele 2 și 3 din Decretul regal nr. 968/2014 din 21 noiembrie 2014 – care impune obligația de finanțare a tarifului social anumitor agenți din cadrul sistemului de energie electrică – societățile-mamă din grup sau, după caz, întreprinderile care desfășoară în mod simultan activități de producție, de distribuție și de comercializare a energiei electrice –, deși unii dintre agenții cărora le revine obligația respectivă au o cotă de piață foarte redusă în cadrul sectorului, fiind scutite în schimb de această sarcină financiară alte entități sau grupuri de întreprinderi care pot fi mai în măsură să își asume costul respectiv, datorită fie cifrei lor de afaceri, fie importanței lor relative în cadrul unuia dintre sectoarele de activitate, fie faptului că desfășoară în mod simultan și integrat două dintre activitățile respective?

                  2)

                  O reglementare națională din care rezultă că obligația de finanțare a tarifului social nu se stabilește cu titlu de excepție sau pe o perioadă limitată, ci pe durată nedeterminată și fără vreo rambursare sau vreo măsură compensatorie este sau nu compatibilă cu cerința proporționalității prevăzută la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/72/CE?

         (1)  EU:C:2010:205

         (2)  EU:C:2016:637

         (3)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza C-691/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Alicante (Spania) la 18 septembrie 2019 – VF și WD/VD și WD

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Alicante (Spania) la 18 septembrie 2019 – VF și WD/VD și WD
      (Cauza C-691/19)
      (2019/C 423/29)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de Alicante

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Banco Santander, SA

         Intimați: VD și WD

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este compatibilă cu principiul potrivit căruia clauzele abuzive nu sunt obligatorii, consacrat la articolul 6 alineatul (1) din [D]irectiv[a] [93/13] (1), o interpretare judiciară (conform căreia rambursarea sumelor plătite în mod nedatorat în temeiul clauzei privind repartizarea costurilor, inclusă într-un contract de împrumut ipotecar încheiat cu un consumator, nu reprezintă un efect al declarării nulității, ci este o acțiune independentă, supusă termenului de prescripție) care permite ca o clauză privind repartizarea costurilor să creeze în mod definitiv obligații pentru consumator, având în vedere că acesta nu va putea obține rambursarea lor dacă acțiunea respectivă s a prescris?

                  2)

                  Este compatibilă cu principiul respectiv prescripția acțiunii în restituire a sumei plătite în mod nedatorat în temeiul aplicării unei clauze declarate abuzive, având în vedere că poate conduce la pierderea dreptului la restituire, în pofida declarării nulității clauzei?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, noțiunea de „termen rezonabil de prescripție”, la care Curtea a făcut referire, trebuie interpretată într-un context exclusiv național sau, dimpotrivă, trebuie impuse anumite cerințe în ceea ce privește caracterul rezonabil al termenului de prescripție, cu scopul de a oferi un nivel minim de protecție consumatorilor împrumutați pe tot teritoriul Uniunii Europene și de a nu afecta substanța dreptului de a nu fi obligat în temeiul unei clauze declarate abuzive?

                  4)

                  În cazul în care se consideră că trebuie prevăzute anumite cerințe minime în ceea ce privește caracterul rezonabil al termenului de prescripție, acest caracter rezonabil poate depinde de momentul în care o legislație națională stabilește că acțiunea poate fi exercitată? Este rezonabil ca termenul de prescripție să fie calculat de la data încheierii contractului, sau, dimpotrivă, principiul potrivit căruia clauzele abuzive nu sunt obligatorii presupune declararea prealabilă sau simultană a nulității clauzelor privind repartizarea costurilor, astfel încât împrumutatul să beneficieze de un termen rezonabil pentru a solicita rambursarea sumei plătite în mod nedatorat?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273)


title: Cauza C-692/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Watford Employment Tribunal (Regatul Unit) la 19 septembrie 2019 – B/Yodel Delivery Network Ltd

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Watford Employment Tribunal (Regatul Unit) la 19 septembrie 2019 – B/Yodel Delivery Network Ltd
      (Cauza C-692/19)
      (2019/C 423/30)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Watford Employment Tribunal

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: B

         Pârâtă: Yodel Delivery Network Ltd

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Directiva 2003/88/CE (1) privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru se opune unor dispoziții din dreptul național care impun unei persoane să se angajeze că efectuează sau că prestează toate activitățile sau serviciile la care este obligată, „în mod personal” pentru a intra în domeniul de aplicare al directivei?

                  2)

                  În special:-

                              2.1.

                              Faptul că o persoană are dreptul să apeleze la subcontractanți sau „înlocuitori” pentru a efectua, în tot sau în parte, munca sau serviciile la care este obligată înseamnă că ea nu trebuie considerată un lucrător în sensul Directivei 2003/88/CE fie:-

                                          2.1.1.

                                          cu caracter absolut (dreptul de subcontractare fiind incompatibil cu calitatea de lucrător); fie

                                          2.1.2.

                                          numai pentru o perioadă de timp în care exercită un asemenea drept de subcontractare (astfel încât trebuie să fie considerată un lucrător în ceea ce privește perioadele de timp în care a prestat efectiv munca sau serviciile)?

                              2.2.

                              Este relevant pentru recunoașterea calității de lucrător în sensul Directivei 2003/88/CE faptul că reclamantul nu a utilizat efectiv dreptul de a subcontracta sau de a apela la un înlocuitor, în timp ce alte persoane angajate în condiții în esență identice au procedat astfel?

                              2.3.

                              Este relevant pentru recunoașterea calității de lucrător în sensul Directivei 2003/88/CE faptul că alte entități, inclusiv societățile cu răspundere limitată și societățile în nume colectiv cu răspundere limitată, au contractat în condiții în esență identice cu cele ale reclamantului în cauză?

                  3)

                  Este relevant pentru recunoașterea calității de lucrător în sensul Directivei 2003/88/CE faptul că presupusul angajator nu este obligat să ofere lucrări reclamantului respectiv, altfel spus acestea sunt oferite „atunci când este necesar”; și/sau că reclamantul în cauză nu este obligat să le accepte, altfel spus „curierul deține întotdeauna dreptul absolut de a nu accepta o lucrare oferită”?

                  4)

                  Este relevant pentru recunoașterea calității de lucrător în sensul Directivei 2003/88/CE faptul că reclamantul nu este obligat să lucreze exclusiv pentru presupusul angajator, ci poate să presteze concomitent servicii similare pentru orice terț, inclusiv pentru concurenții direcți ai presupusului angajator?

                  5)

                  Este relevant pentru recunoașterea calității de lucrător în sensul Directivei 2003/88/CE faptul că reclamantul în cauză nu și-a exercitat efectiv dreptul de a presta servicii similare pentru terți, în timp ce alte persoane angajate în condiții în esență identice au procedat astfel?

                  6)

                  În sensul articolului 2 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE, cum trebuie calculat timpul de lucru al unui lucrător în situația în care reclamantul nu este obligat să lucreze potrivit unui orar fix, ci este liber să își stabilească propriul timp de lucru în cadrul anumitor parametri, de exemplu între orele 7.30-21.00? În special, cum trebuie calculat timpul de lucru atunci când:

                              6.1.

                              persoana nu este obligată să lucreze exclusiv pentru presupusul angajator în decursul acestor ore și/sau anumite activități efectuate în decursul acestor ore (de exemplu conducerea unui autovehicul) pot fi utile atât pentru presupusul angajator, cât și pentru un terț;

                              6.2.

                              lucrătorului i se acordă multă libertate de acțiune în ceea ce privește modalitatea de efectuare a muncii, astfel încât el își poate adapta timpul de lucru potrivit interesului propriu, iar nu exclusiv în funcție de interesul presupusului angajator.

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3)


title: Cauza C-712/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 24 septembrie 2019 – Novo Banco S.A./Junta de Andalucía

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 24 septembrie 2019 – Novo Banco S.A./Junta de Andalucía
      (Cauza C-712/19)
      (2019/C 423/31)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Novo Banco S.A.

         Pârâtă: Junta de Andalucía

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 49, 56 și 63 TFUE, care garantează libertatea de stabilire, libera prestare a serviciilor și, respectiv, libera circulație a capitalurilor, trebuie interpretate în sensul că se opun în special unui sistem de deduceri precum cel prevăzut în privința IDECA la articolul 6 alineatul 7 punctele 2 și 3 din Legea andaluză 11/2010 din 3 decembrie 2010 privind măsurile fiscale pentru reducerea deficitului public și pentru sustenabilitate?

                  2)

                  IMPOZITUL PE DEPOZITELE CLIENȚILOR LA INSTITUȚIILE DE CREDIT DIN ANDALUZIA (IDECA) trebuie calificat drept impozit indirect, în pofida naturii sale directe atribuite de articolul 6 alineatul 2 din Legea andaluză 11/2010, și, în acest caz, existența și perceperea sa este compatibilă cu TVA-ul, având în vedere dispozițiile articolului 401 și ale articolului 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva TVA (1)?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-716/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Spania) la 26 septembrie 2019 – ZA și alții/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Spania) la 26 septembrie 2019 – ZA și alții/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA
      (Cauza C-716/19)
      (2019/C 423/32)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: ZA, AZ, BX, CV, DU, ET

         Pârâtă: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Se poate considera, în lumina Regulamentului (CE) nr. 1/2003 (1), că faptele cercetate și declarate dovedite printr-o decizie adoptată de o autoritate națională de concurență a unui stat membru al UE – atunci când această autoritate acționează în conformitate cu articolele 101 și 102 TFUE în cadrul atribuțiilor care îi sunt conferite în temeiul regulamentului menționat, și al Comunicării Comisiei privind cooperarea dintre Comisie și instanțele statelor membre ale Uniunii Europene, precum și al Comunicării Comisiei privind cooperarea în cadrul rețelei autorităților de concurență (2004/C 101/03) din 27.4.2004 – și care ulterior este confirmată de instanța superioară și rămâne definitivă, au o valoare probatorie deplină și produc un efect determinant sau prejudiciabil în procedura efectuată de către o altă instanță în cauze ulterioare care vizează fapte identice?

                  2)

                  În cazul în care organul național de concurență se pronunță cu privire la existența unei încălcări în legătură cu o rețea de acorduri, trebuie să se presupună, în lipsa probei contrare din partea autorului încălcării, că toate acordurile care alcătuiesc această rețea sunt vizate de conținutul deciziei? Cu alte cuvinte, deciziile adoptate în legătură cu rețelele de acorduri generează o răsturnare a sarcinii probei?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p.1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-728/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 2 octombrie 2019 – Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 2 octombrie 2019 – Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group
      (Cauza C-728/19)
      (2019/C 423/33)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Beverly Hills Teddy Bear Company

         Pârâtă: PMS International Group

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Pentru ca protecția unui desen sau model industrial comunitar neînregistrat să intervină în temeiul articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 (1) al Consiliului din 12 decembrie 2001 (denumit în continuare „regulamentul”) prin divulgarea către public a desenului sau modelului industrial, în sensul articolului 11 alineatul (1), este necesar ca o acțiune de divulgare, în sensul articolului 11 alineatul (2), să aibă loc în limitele geografice ale Comunității sau este suficient ca acțiunea respectivă, indiferent de locul unde s-a produs, să fi fost de asemenea natură încât, în cursul normal al afacerilor, se poate presupune că ar fi devenit cunoscută grupurilor specializate din sectorul în cauză care funcționează în Comunitate [presupunând că desenul sau modelul industrial nu a fost divulgat în condiții de confidențialitate, în sensul ultimei teze a articolului 11 alineatul (2)]?

                  2)

                  Data la care se apreciază noutatea unui desen sau model industrial pentru care se solicită protecția desenului sau modelului industrial comunitar neînregistrat, în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) din regulament, este data la care a intervenit protecția desenului sau modelului industrial comunitar neînregistrat potrivit articolului 11 din regulament sau data la care acțiunea relevantă de divulgare a desenului sau modelului industrial, în sensul articolului 7 alineatul (1) din regulament, ar fi putut deveni cunoscută, în cursul normal al afacerilor, grupurilor specializate din sectorul în cauză care funcționează în Comunitate [presupunând că acest desen sau model industrial nu a fost divulgat în condiții de confidențialitate, în sensul ultimei teze a articolului 7 alineatul (1)] sau o altă dată, iar în această din urmă ipoteză, care este data respectivă?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).


title: Cauza C-729/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal in Northern Ireland (Regatul Unit) la 2 octombrie 2019 – TKF/Department of Justice for Northern Ireland

text:
               16.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal in Northern Ireland (Regatul Unit) la 2 octombrie 2019 – TKF/Department of Justice for Northern Ireland
      (Cauza C-729/19)
      (2019/C 423/34)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: TKF

         Pârât: Department of Justice for Northern Ireland

         Întrebările preliminare

                  i

                  Articolul 75 alineatul (2) din Regulamentul CE 4/2009 (1) privind obligațiile de întreținere trebuie interpretat în sensul că se aplică doar „hotărârilor” care au fost pronunțate în state care erau state membre ale Uniunii la momentul pronunțării acestora?

                  ii

                  Având în vedere că Polonia este acum un stat membru al Uniunii Europene care are obligații în temeiul Protocolului de la Haga, hotărârile în materie de întreținere pronunțate de o instanță din Polonia în 1999 și în 2003, altfel spus înainte ca Polonia să devină stat membru al Uniunii Europene, pot fi înregistrate și executate în prezent într-un alt stat membru al Uniunii în temeiul oricărei părți a Regulamentului CE 04/2009 (Regulamentul privind obligațiile de întreținere) și în special:

                              (a)

                              în temeiul articolului 75 alineatul (3) și al articolului 56 din Regulamentul privind obligațiile de întreținere;

                              (b)

                              în temeiul articolului 75 alineatul (2) și al secțiunii 2 din capitolul IV din Regulamentul privind obligațiile de întreținere;

                              (c)

                              în temeiul articolului 75 alineatul (2) litera (a) și al secțiunii 3 din capitolul IV din Regulamentul privind obligațiile de întreținere;

                              (d)

                              în temeiul oricăror alte articole din regulament?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (JO 2009, L 7, p. 1).