201807130232004192018/C 268/251972018CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180319192021Cauza C-197/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wien (Austria) la 19 martie 2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland și alții
 ---documentbreak--- C2682018RO1910120180319RO0025191202Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wien (Austria) la 19 martie 2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland și alții
   (Cauza C-197/18)2018/C 268/25Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

      Autoritate pârâtă: Bundesministerin für Nachhaltigkeit und Tourismus, anterior Bundesminister für Land und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Întrebarea preliminară

   Articolul 288 TFUE coroborat cu articolul 5 alineatul (4) sau cu dispozițiile coroborate ale articolului 5 alineatul (5) și ale punctului 2 din anexa I la Directiva 91/676/CEE (
         1
      ) a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole (Directiva 91/676/CEE, denumită în continuare „Directiva privind nitrații”) trebuie interpretat în sensul că:

            a)

            un furnizor public de apă care, înainte de a distribui apa potabilă către consumatori (care se racordează în mod obligatoriu), tratează în mod corespunzător apa cu conținut ridicat de nitrați din puțul care pe care îl are la dispoziție pentru prelevare, astfel încât, înainte de distribuire, apa să aibă un conținut de nitrați mai mic de 50 de mg/l și care are obligația legală să asigure furnizarea apei într-o anumită zonă este vizat în mod direct, în sensul jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene (în speță, prin transpunerea eventual insuficientă a Directivei 91/676/CEE din 12 decembrie 1991), atunci când, din cauza planurilor de acțiune pretins insuficiente (întrucât, în zona acestui furnizor, apa are un conținut de nitrați de peste 50 mg/l), are obligația să ia măsuri de tratare a apei și, astfel, în cadrul Directivei privind nitrații îi sunt recunoscute drepturi subiective precum dreptul

                     a.1)

                     de a modifica un program de acțiune național adoptat anterior în scopul transpunerii Directivei privind nitrații [în sensul articolului 5 alineatul (4) din Directiva privind nitrații] prin luarea unor măsuri mai stricte, menite să permită îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 1 din Directiva privind nitrații, mai precis, respectarea concentrației maxime de nitrați de 50 mg/l în apele subterane, măsurate la fiecare punct de prelevare?

                     a.2)

                     de a lua măsuri suplimentare sau de a adopta acțiuni consolidate [în conformitate cu articolul 5 alineatul (5) din Directiva privind nitrații], în scopul realizării obiectivelor articolului 1 din Directiva privind nitrații, mai precis, atingerea unei concentrații maxime de nitrați de 50 mg/l în apele subterane, măsurate la fiecare punct de prelevare?

            b)

            un consumator care, potrivit legii, ar fi autorizat să utilizeze apa din fântâna sa pentru consum propriu, dar care din cauza concentrației mari de nitrați nu o utilizează (la momentul întocmirii cererii pe care se întemeiază procedura din speță acesta nu putea utiliza apa și în perioada de soluționare a prezentei cereri de către Curtea de Justiție a Uniunii Europene apa ar putea fi, desigur, utilizată, însă este de așteptat ca, în mod cert, concentrația de nitrați în apă să depășească din nou pragul de 50 mg/l) și se aprovizionează cu apă de la un furnizor public de apă, este vizat în mod direct, în sensul jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene (în speță, prin transpunerea eventual insuficientă a Directivei 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991) atunci când, din cauza planurilor de acțiune pretins insuficiente, întrucât apa de la punctul său de prelevare (fântâna casnică) are un conținut de nitrați de peste 50 mg/l, nu poate să își exercite dreptul de folosire restricționată a apei subterane prevăzut de lege pe proprietatea sa funciară și, astfel, în cadrul Directivei privind nitrații îi sunt recunoscute drepturi subiective precum dreptul

                     b.1)

                     de a modifica un program de acțiune național adoptat anterior în scopul transpunerii Directivei privind nitrații [în sensul articolului 5 alineatul (4) din Directiva privind nitrații] prin luarea unor măsuri mai stricte, menite să permită îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 1 din Directiva privind nitrații, mai precis, respectarea concentrației maxime de nitrați de 50 mg/l în apele subterane, măsurate la fiecare punct de prelevare?

                     b.2)

                     de a lua măsuri suplimentare sau de a adopta acțiuni consolidate [în conformitate cu articolul 5 alineatul (5) din Directiva privind nitrații], în scopul realizării obiectivelor articolului 1 din Directiva privind nitrații, mai precis, atingerea unei concentrații maxime de nitrați de 50 mg/l în apele subterane, măsurate la fiecare punct de prelevare?

            c)

            o comună, în calitate de organism public, care exploatează, respectiv pune la dispoziție puțul comunal pentru alimentare cu apă potabilă doar ca puț de apă reciclată, din cauza concentrației de nitrați care depășește pragul de 50 mg/l – fără să aducă atingere alimentării cu apă potabilă -, este vizată în mod direct, în sensul jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene (în speță, prin transpunerea eventual insuficientă a Directivei 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 prin planuri de acțiune insuficiente), atunci când apa are un conținut de nitrați de peste 50 mg/l), utilizarea ca apă potabilă nefiind posibilă în aceste condiții și, astfel, în cadrul Directivei privind nitrații îi sunt recunoscute drepturi subiective precum dreptul

                     c.1)

                     de a modifica un program de acțiune național adoptat anterior în scopul transpunerii Directivei privind nitrații [în sensul articolului 5 alineatul (4) din Directiva privind nitrații] prin luarea unor măsuri mai stricte, menite să permită îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 1 din Directiva privind nitrații, mai precis, respectarea concentrației maxime de nitrați de 50 mg/l în apele subterane, măsurate la fiecare punct de prelevare?

                     c.2)

                     de a lua măsuri suplimentare sau de a adopta acțiuni consolidate [în conformitate cu articolul 5 alineatul (5) din Directiva privind nitrații], în scopul realizării obiectivelor articolului 1 din Directiva privind nitrații, mai precis, atingerea unei concentrații maxime de nitrați de 50 mg/l în apele subterane, măsurate la fiecare punct de prelevare?

               În orice ipoteză, în toate cele trei cazuri de mai sus, protecția sănătății consumatorilor este garantată fie prin alimentarea cu apă de la furnizori de apă ofertanți (în contextul obligației și al dreptului de racordare) – în cazurile b) și c) – sau prin măsuri de tratare corespunzătoare, în cazul a).

      (
         1
      )	Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole (JO 1991, L 375, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 81).


201807130422003962018/C 268/194632017CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180607151511Cauza C-463/17 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 iunie 2018 – Ori Martin SA/Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Recurs — Acțiune în răspundere — Insuficiența motivării unei hotărâri pronunțate de Curte în recurs — Denaturarea obiectului unui capăt de cerere în despăgubire)
 ---documentbreak--- C2682018RO1510120180607RO0019151151Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 iunie 2018 – Ori Martin SA/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
   (Cauza C-463/17 P) (
         1
      )
   „(Recurs — Acțiune în răspundere — Insuficiența motivării unei hotărâri pronunțate de Curte în recurs — Denaturarea obiectului unui capăt de cerere în despăgubire)”2018/C 268/19Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Recurentă: Ori Martin SA (reprezentant: G. Belotti, avvocato)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: J. Inghelram și A. M. Almendros Manzano, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

            Ori Martin SA suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

      (
         1
      )	JO C 392, 20.11.2017.


201808030112050052018/C 294/263512018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180530192021Cauza C-351/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) la 30 mai 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Jean-Louis Anita Dedroog
 ---documentbreak--- C2942018RO1910120180530RO0026191202Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) la 30 mai 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Jean-Louis Anita Dedroog
   (Cauza C-351/18)2018/C 294/26Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Vredegerecht te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Pârâtă: Jean-Louis Anita Dedroog

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 9 alineatul (4) [din Regulamentul (CE) nr. 1371/2007] (
                  1
               ) din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar, coroborat cu articolul 2 litera (a) și cu articolul 3 din Directiva nr. 93/13 (
                  2
               ), trebuie interpretat în sensul că între societatea de transport și călător ia naștere un raport juridic contractual, chiar și atunci când acesta utilizează serviciile operatorului de transport fără a deține o legitimație de transport?

            2)

            În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, protecția prevăzută în doctrină în materia clauzelor abuzive se extinde și asupra unui călător care utilizează un mijloc de transport public, fără o legitimație de transport și care, ca acționând astfel, este obligat să plătească o suprataxă, în plus față de prețul călătoriei, în conformitate cu condițiile generale ale operatorului de transport care sunt considerate de aplicabilitate generală dat fiind caracterul lor normativ sau publicarea lor într-un buletin oficial al statului?

            3)

            Articolul 6 din Directiva 93/13 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, care prevede că „statele membre stabilesc că clauzele abuzive utilizate într-un contract încheiat cu un consumator de către un vânzător sau un furnizor, nu creează obligații pentru consumator” și stabilesc condiții în acest sens în legislația internă, precum și că „contractul continuă să angajeze părțile prin aceste clauze, în cazul în care poate continua să existe fără clauzele abuzive” se opune, în orice situație, ca instanța să modereze clauza considerată abuzivă sau să aplice, în locul acestei clauze, dreptul comun?

            4)

            În cazul unui răspuns negativ la întrebarea de mai sus, în ce condiții poate instanța națională să modereze clauza considerată abuzivă sau să o înlocuiască cu dreptul comun?

            5)

            În cazul în care nu se poate răspunde in abstracto la întrebările de mai sus, se pune întrebarea dacă, în cazul în care întreprinderea feroviară națională sancționează potrivit dreptului civil un călător fără legitimație de transport, prin aplicarea unei suprataxe adăugate la prețul călătoriei, iar instanța ajunge la concluzia că suprataxa solicitată este abuzivă în sensul articolului 2 litera (a) coroborat cu articolul 3 din Directiva 93/13, articolul 6 din directivă se opune anulării clauzei în instanță și aplicării dreptului comun în materia răspunderii pentru repararea prejudiciului suferit de întreprinderea feroviară națională.

      (
         1
      )	JO 2007, L 315, p. 14.
   (
         2
      )	Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială 15/vol. 2, p. 273)


201808030192050472018/C 294/393812018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180611282922Cauza C-381/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 11 iunie 2018 – G.S., cealaltă parte: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018RO2820120180611RO0039282292Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 11 iunie 2018 – G.S., cealaltă parte: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Cauza C-381/18)2018/C 294/39Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelant: G.S.

      Cealaltă parte: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2003/86/CE (
                  1
               ) […] trebuie interpretat în sensul că decizia de a retrage sau de a refuza reînnoirea permisului de ședere al unui membru al familiei din motive de ordine publică trebuie motivată prin faptul că comportamentul personal al membrului familiei în cauză reprezintă o amenințare reală, actuală și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății?

            2)

            În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, care sunt condițiile de motivare care trebuie aplicate, în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 2003/86/CE […], deciziei de a retrage sau de a refuza reînnoirea permisului de ședere al unui membru al familiei din motive de ordine publică?
            Articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2003/86/CE […] trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici naționale potrivit căreia permisul de ședere al unui membru al familiei poate fi retras sau reînnoirea acestuia poate fi refuzată din motive de ordine publică dacă pedeapsa sau măsura la care a fost condamnat membrul familiei în cauză este suficient de importantă în raport cu durata șederii sale legale în Țările de Jos („scara progresivă”), realizându-se astfel, pe baza criteriilor din Hotărârea Curții Europene a Drepturilor Omului din 2 august 2001, Boultif împotriva Elveției, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, și din Hotărârea Curții Europene a Drepturilor Omului din 18 octombrie 2006, Üner împotriva Țărilor de Jos, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, o evaluare comparativă între interesul membrului familiei în cauză de a își exercita dreptul la reîntregirea familiei în Țările de Jos, pe de o parte, și interesul statului neerlandez de a proteja ordinea publică, pe de altă parte?

      (
         1
      )	Directiva Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO 2003, L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p.164).


201808030652050922018/C 294/57882017TC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180705434421Cauza T-88/17: Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2018 – Spania/Comisia [„FEADR – Ultimul an de execuție din perioada de programare 2007-2013 – Verificarea conturilor agențiilor de plăți ale statelor membre – Decizie prin care se declară nereutilizabilă o anumită sumă în cadrul programului de dezvoltare rurală al comunității autonome Extremadura – Metodă de calcul – Articolul 69 alineatul (5b) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 – Încredere legitimă”]
 ---documentbreak--- C2942018RO4310120180705RO0057431442Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2018 – Spania/Comisia
   (Cauza T-88/17) (
         1
      )
   „[„FEADR — Ultimul an de execuție din perioada de programare 2007-2013 — Verificarea conturilor agențiilor de plăți ale statelor membre — Decizie prin care se declară nereutilizabilă o anumită sumă în cadrul programului de dezvoltare rurală al comunității autonome Extremadura — Metodă de calcul — Articolul 69 alineatul (5b) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 — Încredere legitimă”]”2018/C 294/57Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. A. Sampol Pucurull și M. J. García-Valdecasas Dorrego, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Aquilina și M. Morales Puerta, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/2113 a Comisiei din 30 noiembrie 2016 privind verificarea conturilor agențiilor de plăți ale statelor membre în ceea ce privește cheltuielile finanțate de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în cursul ultimului an de execuție din perioada de programare 2007-2013 a FEADR (16 octombrie 2014-31 decembrie 2015) (JO 2016, L 327, p. 79), prin care Comisia a calificat drept „sumă nereutilizabilă” suma de 5364682,52 euro în cadrul verificării conturilor agenției de plăți din Extremadura

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 95, 27.3.2017.


201808030442049922018/C 294/403822018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180611293021Cauza C-382/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 11 iunie 2018 – V.G., cealaltă parte: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018RO2910120180611RO0040291302Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 11 iunie 2018 – V.G., cealaltă parte: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Cauza C-382/18)2018/C 294/40Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelant: V.G.

      Cealaltă parte: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Întrebările preliminare

            1)

            Având în vedere articolul 3 alineatul (3) din Directiva 2003/86/CE (
                  1
               ) […] și Hotărârea Nolan (ECLI:EU:C:2012:638), este Curtea competentă să răspundă la întrebările preliminare ale instanței neerlandeze cu privire la interpretarea dispozițiilor acestei directive într-un litigiu privind o cerere de intrare și de ședere formulată de un membru al familiei unui susținător al reîntregirii, care are cetățenie neerlandeză, dacă această directivă a fost declarată în dreptul neerlandez ca fiind aplicabilă în mod direct și necondiționat acestui tip de membri ai familiei?

            2)

            Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2003/86/CE […] trebuie interpretat în sensul că decizia de respingere a unei cereri de intrare și de ședere formulate de un membru al familiei din motive de ordine publică trebuie motivată prin faptul că comportamentul personal al membrului familiei în cauză reprezintă o amenințare reală, actuală și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății?

            3)

            În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2, care sunt condițiile de motivare care trebuie aplicate, în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2003/86/CE […], deciziei de respingere a unei cereri de intrare și de ședere formulate de un membru al familiei din motive de ordine publică?
            Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2003/86/CE […] trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici naționale potrivit căreia o cerere de intrare și de ședere formulată de un membru al familiei poate fi respinsă din motive de ordine publică, pe baza unor condamnări din timpul unei șederi anterioare pe teritoriul statului membru respectiv, realizându-se astfel, pe baza criteriilor din Hotărârea Curții Europene a Drepturilor Omului din 2 august 2001, Boultif împotriva Elveției, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, și din Hotărârea Curții Europene a Drepturilor Omului din 18 octombrie 2006, Üner împotriva Țărilor de Jos, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, o evaluare comparativă între interesul membrului familiei și al susținătorului reîntregirii în cauză de a își exercita dreptul la reîntregirea familiei în Țările de Jos, pe de o parte, și interesul statului neerlandez de a proteja ordinea publică, pe de altă parte?

      (
         1
      )	Directiva Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO 2003, L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p.164).


title: Cauza C-395/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 iunie 2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 iunie 2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Cauza C-395/18)
      (2018/C 301/22)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

         Pârâte: Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 57 și articolul 71 alineatul (6) din Directiva 2014/24/UE (1) se opun unei reglementări naționale precum cea conținută la articolul 80 alineatul 5 din Decretul legislativ nr. 50 din 2016, care prevede excluderea unui operator economic ofertant în cazul constatării în etapa procedurii de cerere de ofertă a unui motiv de excludere referitor la un subcontractant care face parte dintre cei trei subcontractanți indicați în cadrul ofertei, în loc să îi impună ofertantului înlocuirea subcontractantului desemnat?

                  2)

                  Cu titlu subsidiar, în cazul în care Curtea de Justiție ar aprecia că opțiunea excluderii ofertantului se înscrie printre cele permise statului membru, principiul proporționalității, enunțat la articolul 5 din Tratatul Uniunii Europene, amintit în considerentul (101) al Directivei 2014/24/UE și indicat de Curtea de Justiție drept principiu general de drept al Uniunii Europene, se opune unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 80 alineatul 5 din Decretul legislativ nr. 50 din 2016, care prevede că, în cazul constatării în etapa procedurii de cerere de ofertă a unui motiv de excludere referitor la un subcontractant desemnat, se dispune excluderea operatorului economic ofertant indiferent de situație, inclusiv atunci când există alți subcontractanți neexcluși și care îndeplinesc cerințele pentru executarea prestațiilor care trebuie subcontractate sau când operatorul economic ofertant declară că renunță la subcontractare, întrucât îndeplinește pe cont propriu cerințele pentru executarea prestațiilor?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


title: Cauza C-532/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hamburg – Germania) – Wolfgang Wirth și alții/Thomson Airways Ltd. [Trimitere preliminară – Transport – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolul 2 litera (b) – Domeniu de aplicare – Noțiunea „operator efectiv de transport aerian” – Contract de închiriere de tip aeronavă cu echipaj („wet lease”)]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hamburg – Germania) – Wolfgang Wirth și alții/Thomson Airways Ltd.
      (Cauza C-532/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Transport - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 2 litera (b) - Domeniu de aplicare - Noțiunea „operator efectiv de transport aerian” - Contract de închiriere de tip aeronavă cu echipaj („wet lease”)])
      (2018/C 301/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

         Pârâtă: Thomson Airways Ltd.

         Dispozitivul

      Noțiunea „operator efectiv de transport aerian” în sensul Regulamentului (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, în special al articolului 2 litera (b) din acesta, trebuie interpretată în sensul că nu acoperă operatorul de transport aerian care, precum cel în discuție în litigiul principal, închiriază altui operator de transport aerian o aeronavă cu echipaj în cadrul unui contract de închiriere de tip aeronavă cu echipaj („wet lease”), dar nu poartă răspunderea operațională pentru zboruri, nici chiar atunci când confirmarea rezervării unui loc pe un anumit zbor eliberată pasagerilor menționează că acest zbor este efectuat de acest prim operator de transport.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza C-400/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 18 iunie 2018 – Infohos/Belgische Staat

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 18 iunie 2018 – Infohos/Belgische Staat
      (Cauza C-400/18)
      (2018/C 301/23)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Cassatie

         Părțile din procedura principală

         Recurentă în casație: Infohos

         Intimat în casație: Belgische Staat

         Întrebarea preliminară

      Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (f) din A șasea directivă 77/388/CEE (1) a Consiliului din 17 mai 1977, în prezent articolul 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE (2) din 28 noiembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că permite statelor membre să stabilească o condiție de exclusivitate cu privire la scutirea prevăzută la acest articol, prin care un grup independent, care prestează servicii și către alte persoane decât membrii grupului, devine în ansamblu supus plăţii TVA-ului, și cu privire la serviciile prestate față de membri?

         (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO 1977, L 145, p. 1).

         (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1).


title: Cauza C-402/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 15 iunie 2018 – Tedeschi Srl, în nume propriu și în calitate de mandatar al unui Rti, Consorzio Stabile Istant Service, în nume propriu și în calitate de mandant al unui Rti/Università degli Studi di Roma La Sapienza

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 15 iunie 2018 – Tedeschi Srl, în nume propriu și în calitate de mandatar al unui Rti, Consorzio Stabile Istant Service, în nume propriu și în calitate de mandant al unui Rti/Università degli Studi di Roma La Sapienza
      (Cauza C-402/18)
      (2018/C 301/24)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Tedeschi Srl, în nume propriu și în calitate de mandatar al unui Rti, Consorzio Stabile Istant Service, în nume propriu și în calitate de mandant al unui Rti

         Intimată: Università degli Studi di Roma La Sapienza

         Intimată și apelantă în apelul incident: C.M. Service Srl

         Întrebarea preliminară

      Principiile libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor, prevăzute la articolele 49 și 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), articolul 25 din Directiva 2004/18 a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 (1) și articolul 71 din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 (2), care nu prevăd limitări în ceea ce privește cota care poate fi subcontractată și reducerea care trebuie aplicată subcontractanților, precum și principiul proporționalității, propriu dreptului Uniunii Europene, se opun aplicării unei reglementări naționale privind achizițiile publice precum reglementarea italiană conținută la articolul 118 alineatele 2 și 4 din Decretul legislativ nr. 163 din 12 aprilie 2006, potrivit căruia subcontractarea nu poate depăși cota de 30 % din valoarea totală a contractului, iar entitatea căreia i se atribuie contractul trebuie să practice, pentru prestațiile încredințate prin subcontractare, aceleași prețuri unitare care rezultă din atribuire, cu o reducere de cel mult 20 %?

         (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).

         (2)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65).


title: Cauza C-320/18 P: Recurs introdus la 14 mai 2018 de Crocs, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 14 martie 2018 în cauza T-651/16, Crocs/EUIPO

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/12

      Recurs introdus la 14 mai 2018 de Crocs, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 14 martie 2018 în cauza T-651/16, Crocs/EUIPO
      (Cauza C-320/18 P)
      (2018/C 319/15)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Crocs, Inc. (reprezentant: J. Guise, solicitor, D. Knight, solicitor)

         Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Gifi Diffusion

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  în ipoteza în care Curtea de Justiție admite primul motiv, recurenta solicită ca, în plus, Curtea să anuleze decizia camerei de recurs și să confirme decizia dată în primă instanță;

                  —

                  în ipoteza în care Curtea de Justiție admite al doilea motiv, recurenta solicită să se anuleze decizia atacată și să se dispună ca Tribunalul să își limiteze examinarea la aspectele de fapt și de drept vizate în decizia camerei de recurs. Dacă Tribunalul concluzionează că nu poate confirma decizia camerei de recurs prin luarea în considerare în mod izolat a divulgărilor de pe site-ul internet, în acest caz recurenta solicită trimiterea cauzei spre rejudecare la camera de recurs pentru a se pronunța cu privire la aspectul dacă, în lumina probelor furnizate, divulgările de la Fort Lauderdale și divulgările comerciale intră în domeniul de aplicare al excepției de la articolul 7 (1);

                  —

                  în ipoteza în care Curtea de Justiție admite al treilea motiv, recurenta solicită să se anuleze decizia atacată în ceea ce privește aplicarea articolului 7 și să se dispună ca Tribunalul să reevalueze probele acordând importanța cuvenită modului de redactare a articolului 7 și aplicând criteriul punerii în balanță a probabilităților;

                  —

                  în ipoteza în care Curtea de Justiție admite al patrulea motiv, recurenta solicită anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la o altă cameră a Tribunalului;

                  —

                  recurenta solicită de asemenea Curții de Justiție să dispună obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată în favoarea sa în temeiul articolelor 137 și 184 din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție.

         Motivele și principalele argumente

                  1)

                     Primul motiv – încălcarea articolului 63 din CDR

                  Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea și în aplicarea articolului 63 prin faptul că nu a anulat decizia camerei de recurs, în măsura în care aceasta a admis probe noi.

                  2)

                     Al doilea motiv – încălcarea articolului 61 din CDR

                  Tribunalul a încălcat articolul 61 prin faptul că s-a pronunțat în realitate asupra unor chestiuni de fapt cu privire la care camera de recurs nu se pronunțase în decizia sa și care nu făceau obiectul recursului. Astfel, Tribunalul și-a depășit competența de a anula sau de a modifica decizia camerei de recurs.

                  3)

                     Al treilea motiv – încălcarea articolului 7 din CDR

                  Tribunalul a încălcat articolul 7 prin aplicarea unor standarde eronate în materie de probațiune. Procedând astfel, Tribunalul a lăsat de asemenea să se înțeleagă că criteriul impune elemente de probă specifice, în loc să aplice cerințele legale probelor astfel cum au fost depuse la dosarul procedurii. În sfârșit, Tribunalul a respins în mod eronat argumentul recurentei potrivit căruia poate fi luat în considerare un factor cantitativ la punerea în aplicare a articolului 7.

                  4)

                     Al patrulea motiv – compunerea nelegală a Tribunalului (Camera a șaptea)

                  Camera a șaptea a Tribunalului nu a fost compusă în mod legal. Judecătorul Kornezov a fost numit în anul 2016 în cadrul Tribunalului după ce a făcut parte din Tribunalul Funcției Publice. Cu toate acestea, s-a descoperit între timp că numirea judecătorului Kornezov în cadrul Tribunalului Funcției Publice era afectată de un viciu de procedură. Dacă judecătorul Kornezov nu ar fi fost membru al Tribunalului Funcției Publice în anul 2016, numirea sa în cadrul Tribunalului nu ar fi fost posibilă înainte de anul 2019. Astfel, reiese că numirea sa în cadrul Tribunalului este de asemenea afectată de un viciu de procedură. Prin urmare, decizia atacată trebuie anulată, iar cauza trebuie trimisă spre rejudecare la o altă cameră a Tribunalului.

         (1)  Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70) (denumit în continuare „CDR”).


title: Cauza C-629/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – procedură inițiată de CX (Trimitere preliminară – Transporturi rutiere internaționale – Acord de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia – Articolul 9 – Protocol adițional – Articolele 41 și 42 – Libera prestare a serviciilor – Clauza de standstill – Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere CE-Turcia – Articolele 5 și 7 – Libera circulație a mărfurilor – Reglementare națională care restrânge dreptul întreprinderilor de transport de mărfuri cu sediul în Turcia ca vehiculele lor să circule pe teritoriul statului membru vizat – Obligația de a obține fie o autorizație acordată în limitele unui contingent stabilit în temeiul unui acord bilateral încheiat între statul membru menționat și Turcia, fie un permis eliberat pentru un singur transport care prezintă un interes public major)

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/4

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – procedură inițiată de CX
      (Cauza C-629/16) (1)

      ((Trimitere preliminară - Transporturi rutiere internaționale - Acord de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia - Articolul 9 - Protocol adițional - Articolele 41 și 42 - Libera prestare a serviciilor - Clauza de standstill - Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere CE-Turcia - Articolele 5 și 7 - Libera circulație a mărfurilor - Reglementare națională care restrânge dreptul întreprinderilor de transport de mărfuri cu sediul în Turcia ca vehiculele lor să circule pe teritoriul statului membru vizat - Obligația de a obține fie o autorizație acordată în limitele unui contingent stabilit în temeiul unui acord bilateral încheiat între statul membru menționat și Turcia, fie un permis eliberat pentru un singur transport care prezintă un interes public major))
      (2018/C 319/04)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

      CX

         cu participarea: Bezirkshauptmannschaft Schärding

         Dispozitivul

      Dispozițiile Acordului de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, semnat la 12 septembrie 1963 la Ankara de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele acesteia din urmă prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963, ale Protocolului adițional semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles, care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972, și ale Deciziei nr. 1/95 a Consiliului de asociere CE-Turcia din 22 decembrie 1995 privind punerea în aplicare a etapei finale a uniunii vamale trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia întreprinderile de transport rutier de mărfuri cu sediul în Turcia nu pot efectua un asemenea transport către acest stat membru sau pe teritoriul acestuia decât dacă dispun de documente de identificare eliberate în limitele unui contingent stabilit pentru acest tip de transport în temeiul acordului bilateral încheiat între statul membru menționat și Republica Turcia sau dacă li s-a eliberat un permis în temeiul unui interes public major, cu condiția ca această reglementare să nu conțină o nouă restricție privind libera prestare a serviciilor, în sensul articolului 41 alineatul (1) din protocolul adițional menționat, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza C-89/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Regatul Unit) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger [Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii Europene – Articolul 21 TFUE – Dreptul cetățenilor Uniunii de liberă circulație și ședere pe teritoriul Uniunii – Directiva 2004/38/CE – Articolul 3 alineatul (2) primul paragraf litera (b) – Partener cu care cetățeanul Uniunii are o relație durabilă, atestată corespunzător – Întoarcere în statul membru al cărui resortisant este cetățeanul Uniunii – Cerere de eliberare a unei autorizații de ședere – Examinare amănunțită a situației personale a solicitantului – Articolele 15 și 31 – Protecție jurisdicțională efectivă – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47]

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Regatul Unit) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger
      (Cauza C-89/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii Europene - Articolul 21 TFUE - Dreptul cetățenilor Uniunii de liberă circulație și ședere pe teritoriul Uniunii - Directiva 2004/38/CE - Articolul 3 alineatul (2) primul paragraf litera (b) - Partener cu care cetățeanul Uniunii are o relație durabilă, atestată corespunzător - Întoarcere în statul membru al cărui resortisant este cetățeanul Uniunii - Cerere de eliberare a unei autorizații de ședere - Examinare amănunțită a situației personale a solicitantului - Articolele 15 și 31 - Protecție jurisdicțională efectivă - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47])
      (2018/C 319/10)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Secretary of State for the Home Department

         Intimată: Rozanne Banger

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 21 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că impune statului membru al cărui resortisant este un cetățean al Uniunii să faciliteze acordarea unei autorizații de ședere partenerului neînregistrat, resortisant al unui stat terț și cu care acest cetățean al Uniunii are o relație durabilă, atestată corespunzător, atunci când cetățeanul Uniunii menționat, după ce și-a exercitat dreptul la liberă circulație pentru a lucra într-un al doilea stat membru, în conformitate cu condițiile prevăzute de Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, se întoarce împreună cu partenerul său în statul membru al cărui resortisant este pentru a locui pe teritoriul acestuia.

                  2)

                  Articolul 21 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că o decizie de a refuza acordarea unei autorizații de ședere partenerului neînregistrat, resortisant al unui stat terț, al unui cetățean al Uniunii care, după ce și-a exercitat dreptul la liberă circulație pentru a lucra într-un al doilea stat membru, în conformitate cu condițiile prevăzute de Directiva 2004/38, se întoarce împreună cu partenerul său în statul membru al cărui resortisant este pentru a locui pe teritoriul acestuia, trebuie să fie întemeiată pe o examinare amănunțită a situației personale a solicitantului și trebuie să fie motivată.

                  3)

                  Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că resortisanții statelor terțe vizați la această dispoziție trebuie să dispună de o cale de atac pentru a contesta o decizie privind refuzul acordării unei autorizații de ședere adoptate în privința lor, în urma exercitării căreia instanța națională trebuie să poată verifica dacă decizia privind refuzul se întemeiază pe o bază factuală suficient de solidă și dacă garanțiile procedurale au fost respectate. Printre aceste garanții figurează obligația autorităților naționale competente de a efectua o examinare amănunțită a situației personale a solicitantului și de a motiva orice refuz de intrare sau de ședere.

         (1)  JO C 129, 24.4.2017.


title: Cauza T-419/18: Acțiune introdusă la 10 iulie 2018 – Crédit agricole și Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Comisia

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/19

      Acțiune introdusă la 10 iulie 2018 – Crédit agricole și Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Comisia
      (Cauza T-419/18)
      (2018/C 319/23)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Crédit agricole SA (Montrouge, Franța) și Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (reprezentanți: J.-P. Tran Thiet, M. Powell, J. Jourdan și J.-J. Lemonnier, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei în măsura în care prin aceasta sunt respinse cererile de aplicare a regimului de confidențialitate formulate de reclamante;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva Deciziei C(2018) 2743 final a Comisiei din 27 aprilie 2018 privind obiecțiile la divulgarea informațiilor prezentate de reclamante în temeiul articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei din 13 octombrie 2011 (JO 2011, L 275, p. 29) privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței [cauza AT.39914 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro (EIRD)], acestea invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe faptul că publicarea unor informații referitoare la reclamante cu privire la schimburi între traderi anterioare perioadei încălcării ar încălca prezumția de nevinovăție. În această privință, Comisia nu ar avea dreptul de a publica o decizie care conține aluzii la conduite ilicite pe care reclamantele nu le-ar putea contesta. Decizia atacată ar fi săvârșit astfel o eroare de drept prin respingerea cererilor de aplicare a regimului de confidențialitate formulate de reclamante cu privire la aceste informații.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe publicarea, înaintea unei hotărâri pe fond a Tribunalului în cauza T-113/17, Crédit agricole și Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Comisia, a unor informații care fac aluzie la o conduită ilicită a reclamantelor, pe care acestea o contestă în fața Tribunalului, ar constitui o încălcare a prezumției de nevinovăție. Decizia atacată ar fi săvârșit, așadar, o eroare de drept prin respingerea cererilor de aplicare a regimului de confidențialitate formulate de reclamante cu privire la aceste informații.


title: Cauza C-420/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 26 iunie 2018 – IO/Inspecteur van de rijksbelastingsdienst

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 26 iunie 2018 – IO/Inspecteur van de rijksbelastingsdienst
      (Cauza C-420/18)
      (2018/C 319/16)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Gerechtshof 's-Hertogenbosch

         Părțile din procedura principală

         Recurent: IO

         Cealaltă parte: Inspecteur van de rijksbelastingsdienst

         Întrebarea preliminară

      Un membru al consiliului de supraveghere al unei fundații care, în ceea ce privește condițiile sale de muncă și de remunerare, se află într-o poziție de subordonare față de acest consiliu, însă care în rest nu se află într-o poziție de subordonare față de consiliul de supraveghere sau de fundație, își desfășoară activitățile economice în mod independent, în sensul articolelor 9 și 10 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-469/17: Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2018 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/26

      Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2018 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
      (Cauza T-469/17) (1)

      (2018/C 319/32)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 309, 18.9.2017.


title: Cauza C-438/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 4 iulie 2018 – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 4 iulie 2018 – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-438/18)
      (2018/C 319/17)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 23 alineatul 1 litera c) din Codul privind impozitul pe profit, în versiunea în vigoare în 2013, și articolul 23 alineatul 1 și alineatul 2 litera c) din același cod, în versiunea în vigoare în 2014, sunt compatibile cu dreptul Uniunii, dacă sunt interpretate în sensul că, ulterior unei fuziuni inverse, dobânzile datorate pentru împrumuturile obținute de la terți (pe care societatea absorbită ar fi putut să le deducă dacă nu ar fi intervenit fuziunea) pentru achiziționarea capitalului filialei absorbante, care au fost transferate în urma fuziunii, nu mai pot fi deduse din punct de vedere fiscal din veniturile societății absorbante? În special, se poate considera că imposibilitatea de a deduce dobânzile reprezintă un obstacol sau o restricție privind operațiunile de concentrare incluse în domeniul de aplicare al Directivei 2009/133/CE (1) a Consiliului, încălcându-se astfel atât principiile și obiectivele directivei, cât și dispozițiile articolului 4 din aceasta?

                  2)

                  În cazul în care, la prima întrebare preliminară, se răspunde în sensul că excluderea posibilității de a deduce dobânzile respective este compatibilă cu directiva, faptul că rectificarea respectivă nu a fost efectuată în conformitate cu dispoziția împotriva abuzurilor prevăzută de directivă (articolul 15) sau cu legislația națională prin care a fost transpusă aceasta (articolul 73 alineatul 10 din Codul privind impozitul pe profit), ci cu o altă dispoziție din norma națională (articolul 23 din același cod) ar determina modificarea acestui răspuns?

         (1)  Directiva 2009/133/CE a Consiliului din 19 octombrie 2009 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, divizărilor, divizărilor parțiale, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din state membre diferite și transferului sediului social al unei SE [societate europeană] sau SCE [societate cooperativă europeană] între statele membre (JO 2009, L 310, p. 34).


title: Cauza T-10/18: Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Comisia

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/26

      Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Comisia
      (Cauza T-10/18) (1)

      (2018/C 319/33)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-154/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – SIA „E LATS”/Valsts ieņēmumu dienests [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată – Directiva 2006/112/CE – Articolul 311 alineatul (1) punctul 1 – Regimul special al bunurilor second-hand – Noțiunea „bunuri second-hand” – Bunuri care conțin metale prețioase sau pietre prețioase revândute de către un comerciant – Transformarea respectivelor bunuri după vânzare – Recuperarea metalelor prețioase sau a pietrelor prețioase – Noțiunea „metale prețioase sau pietre prețioase”]

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/10

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – SIA „E LATS”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Cauza C-154/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 311 alineatul (1) punctul 1 - Regimul special al bunurilor second-hand - Noțiunea „bunuri second-hand” - Bunuri care conțin metale prețioase sau pietre prețioase revândute de către un comerciant - Transformarea respectivelor bunuri după vânzare - Recuperarea metalelor prețioase sau a pietrelor prețioase - Noțiunea „metale prețioase sau pietre prețioase”])
      (2018/C 319/11)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: SIA „E LATS”

         Intimată: Valsts ieņēmumu dienests

         Dispozitivul

      Articolul 311 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretat în sensul că noțiunea „bunuri second-hand” nu acoperă bunurile uzate care conțin metale prețioase sau pietre prețioase dacă aceste bunuri nu mai sunt apte să îndeplinească funcționalitatea lor inițială și nu au păstrat decât funcționalitățile inerente acestor metale și acestor pietre, aspect pe care trebuie să îl aprecieze instanța națională ținând cont de toate circumstanțele obiective pertinente ale fiecărui caz în speță.

         (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza T-103/18: Ordonanța Tribunalului din 6 iulie 2018 – S & V Technologies/EUIPO – Smoothline (Smoothline)

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/27

      Ordonanța Tribunalului din 6 iulie 2018 – S & V Technologies/EUIPO – Smoothline (Smoothline)
      (Cauza T-103/18) (1)

      (2018/C 319/34)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-428/18: Acțiune introdusă la 12 iulie 2018 – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/20

      Acțiune introdusă la 12 iulie 2018 – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)
      (Cauza T-428/18)
      (2018/C 319/24)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Germania) (reprezentant: S. Schenk, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta din procedura care s-a aflat pe rolul Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! – cererea de înregistrare nr. 1 47 35 435

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 18 aprilie 2018 în cauza R 972/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-451/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Győri Ítélőtábla (Ungaria) la 10 iulie 2018 – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V.

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Győri Ítélőtábla (Ungaria) la 10 iulie 2018 – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V.
      (Cauza C-451/18)
      (2018/C 319/18)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere:

      Győri Ítélőtábla

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă-apelantă: Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft.

         Pârâtă-intimată: DAF TRUCKS N.V.

         Întrebarea preliminară

      Norma de competență specială prevăzută la articolul 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretată în sensul că „locul unde s-a produs fapta prejudiciabilă” atrage competența instanței sesizate dacă

                  —

                  sediul sau centrul activității economice sau al intereselor patrimoniale ale apelantei, care susține că a suferit prejudiciul, se află în statul instanței sesizate;

                  —

                  cererea apelantei, introdusă împotriva unei singure intimate, un producător de camioane cu sediul social în alt stat membru, se întemeiază pe o încălcare [constatată] prin [decizie a] Comisiei Europene în conformitate cu articolul 101 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene [fostul articol 81 alineatul (1) TCE], constând în acorduri coluzive privind stabilirea prețurilor și majorările prețului brut al camioanelor în Spațiul Economic European, decizie care mai are și alți destinatari în afară de intimată;

                  —

                  apelanta a achiziționat numai camioane fabricate de alte întreprinderi implicate în cartel;

                  —

                  nu există nicio informație din care să reiasă că, în statul instanței sesizate, a avut loc vreuna dintre întâlnirile calificate drept restrângeri ale concurenței;

                  —

                  apelanta achiziționa, în general, camioanele – în opinia sa, la prețuri denaturate – din statul instanței sesizate și, în acest scop, încheia contracte de leasing cu transmiterea definitivă a dreptului de proprietate cu întreprinderi care își desfășurau activitatea în statul respectiv, cu toate că, potrivit susținerilor sale, aceasta negocia direct cu distribuitorii vehiculelor, iar locatorul din contractul de leasing adăuga la prețurile acceptate de ea propria marjă de profit și costurile leasingului, apelantei fiindu-i transmis dreptul de proprietate asupra vehiculelor numai după executarea contractului de leasing, la momentul încetării acestuia?

         (1)  JO 2012, L 351, p. 1.


title: Cauza C-574/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iulie 2018 – Comisia Europeană/Combaro SA [Recurs – Uniune vamală – Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 – Articolul 239 – Remiterea taxelor la import – Import de țesături de in din Letonia între anul 1999 și anul 2002 – Situație specială – Obligații de supraveghere și de control – Pretinsă corupție a autorităților vamale – Certificat de circulație neautentic – Încredere reciprocă]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/21

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iulie 2018 – Comisia Europeană/Combaro SA
      (Cauza C-574/17) (1)

      ([Recurs - Uniune vamală - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 239 - Remiterea taxelor la import - Import de țesături de in din Letonia între anul 1999 și anul 2002 - Situație specială - Obligații de supraveghere și de control - Pretinsă corupție a autorităților vamale - Certificat de circulație neautentic - Încredere reciprocă])
      (2018/C 328/26)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și B.-R. Killmann, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Combaro SA (reprezentant: D. Ehle, Rechtsanwalt)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 19 iulie 2017, Combaro/Comisia (T-752/14, EU:T:2017:529).

                  2)

                  Respinge acțiunea Combaro SA.

                  3)

                  Combaro SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 382, 13.11.2017.


title: Cauza T-439/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – LS Cable & System/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Încălcare unică și continuă – Dovadă suficientă – Contribuție la obiectivul unic al încălcării – Cunoașterea elementelor principale ale încălcării – Calculul cuantumului amenzii – Cuantum de bază – Punctul 18 din liniile directoare – Gravitatea încălcării – Proporționalitate – Circumstanțe atenuante – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/33

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – LS Cable & System/Comisia
      (Cauza T-439/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Încălcare unică și continuă - Dovadă suficientă - Contribuție la obiectivul unic al încălcării - Cunoașterea elementelor principale ale încălcării - Calculul cuantumului amenzii - Cuantum de bază - Punctul 18 din liniile directoare - Gravitatea încălcării - Proporționalitate - Circumstanțe atenuante - Competență de fond”))
      (2018/C 328/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: LS Cable & System Ltd (Anyang-si, Coreea de Sud) (reprezentanți: S. Kinsella și S. Spinks, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Giolito, A. Biolan și N. Khan, ulterior N. Khan și H. van Vliet, agenți, asistați de B. Rayment, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] și a articolului 53 din Acordul [privind SEE] (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce o privește pe reclamantă precum și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii aplicate acesteia.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă LS Cable & System Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza C-492/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 27 iulie 2018 – Openbar Ministerie/TC

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 27 iulie 2018 – Openbar Ministerie/TC
      (Cauza C-492/18)
      (2018/C 381/09)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Openbar Ministerie

         Pârât: TC

         Întrebările preliminare

      Menținerea detenției în vederea predării unei persoane solicitate care prezintă un risc de a fugi, pentru o durată care depășește 90 de zile de la arestarea acestei persoane, este contrară articolului 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în cazul în care:

                  —

                  statul membru de executare a transpus articolul 17 din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1) în sensul că detenția în vederea predării persoanei solicitate trebuie întotdeauna să fie suspendată de îndată ce se depășește termenul de 90 de zile pentru luarea unei decizii definitive cu privire la executarea mandatului european de arestare și

                  —

                  instanțele judecătorești ale acestui stat membru au interpretat legislația națională în sensul că termenul de decizie se suspendă de îndată ce autoritatea judiciară de executare decide să adreseze o întrebare preliminară Curții de Justiție sau să aștepte răspunsul la o întrebare preliminară adresată de o altă autoritate judiciară de executare sau să amâne decizia cu privire la predare din cauza unui risc real de condiții de detenție inumane sau degradante în statul membru emitent?

         (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre – Declarații efectuate de anumite state membre cu privire la adoptarea deciziei-cadru (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza T-112/17: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2018 – Pelikan/EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative NEW ORLEANS PELICANS – Marca Uniunii Europene verbale anterioare și marca națională figurativă anterioară Pelikan – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/23

      Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2018 – Pelikan/EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)
      (Cauza T-112/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative NEW ORLEANS PELICANS - Marca Uniunii Europene verbale anterioare și marca națională figurativă anterioară Pelikan - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2018/C 381/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hanovra, Germania) (reprezentant: U. Hildebrandt, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: NBA Properties, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentanţi: inițial M. Chapple, ulterior T. Elias, barristers)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 decembrie 2016 (cauza R 408/2016-4), privind o procedură de opoziție între Pelikan Vertriebsgesellschaft și NBA Properties

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 129, 24.4.2017.


title: Cauza C-556/18: Acțiune introdusă la 30 august 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/18

      Acțiune introdusă la 30 august 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-556/18)
      (2018/C 381/19)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și S. Pardo Quintillán, agenți)

         Pârât: Regatul Spaniei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  în temeiul articolului 258 primul paragraf din TFUE, declararea faptului că, prin nefinalizarea informării și a consultării publice cu privire la revizuirea și la actualizarea planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice și prin neadoptarea, nepublicarea și necomunicarea către Comisie a revizuirii și a actualizării planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice pentru districtele hidrografice din Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma și El Hierro, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatul (7) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (1)

                  —

                  obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Potrivit articolului 25 din Directiva 2000/60/CE, aceasta a intrat în vigoare în ziua publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene, şi anume la 22 decembrie 2000. În conformitate cu articolul 13 alineatul (6), planurile de gestionare a districtului hidrografic trebuiau aşadar publicate până la 22 decembrie 2009 cel târziu și în conformitate cu articolul 13 alineatul (7), prima lor revizuire și actualizare trebuia efectuată cel târziu pe 22 decembrie 2015.
      Comisia consideră că, prin nefinalizarea informării și a consultării publice cu privire la revizuirea și la actualizarea planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice și prin neadoptarea, nepublicarea și necomunicarea către Comisie a revizuirii și a actualizării planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice pentru districtele hidrografice din Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma și El Hierro în termenul de două luni stabilit în avizul său motivat din 5 octombrie 2017, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor Directivei 2000/60/CE citate anterior.

         (1)  JO 2000, L 327, p. 1, Ediţie specială, 15/vol. 6, p. 193.


title: Cauza C-494/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Spania) la 27 iulie 2018 – Bondora AS/XY

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Spania) la 27 iulie 2018 – Bondora AS/XY
      (Cauza C-494/18)
      (2018/C 381/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Bondora AS

         Pârât: XY

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O dispoziție națională precum a douăzeci și treia dispoziție finală alineatul 4 din [Ley de Enjuiciamiento Civil (Codul de procedură civilă)], care nu permite prezentarea și nici solicitarea unui contract și nici ale calcului defalcat al creanței care face obiectul unei cereri de somație europeană de plată, în care pârâtul este un consumator și există indicii că s-ar putea cere sume bazate pe clauze abuzive, este compatibilă cu articolul 38 din cartă, cu articolul 6 alineatul (1) [TUE] și cu articolul 6 alineatul (1) și cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva [93/13/CEE] (1)?

                  2)

                  Este conform cu articolul 7 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 1896/2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (2) să se solicite reclamantului, în cazul cererilor introduse împotriva unui consumator, să indice, la punctul 11 din formularul tip A, calculul defalcat al creanței solicitate? De asemenea, este conform cu dispoziția respectivă să se solicite ca, la același punct 11, să se transcrie conținutul clauzelor din contract pe care se întemeiază cererile introduse împotriva unui consumator, care depășesc obiectul principal al contractului, pentru a aprecia caracterul abuziv al acestora?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, instanța de trimitere solicită Curții de Justiție să stabilească dacă este posibil, în conformitate cu versiunea în vigoare a Regulamentului nr. 1896/2006, să se examineze din oficiu, înainte de emiterea somației europene de plată, dacă un contract încheiat cu un consumator conține clauze abuzive și, în cazul unui răspuns afirmativ, să stabilească dispoziția în temeiul căreia se poate realiza controlul din oficiu.

                  4)

                  În cazul în care în conformitate cu versiunea actuală a Regulamentului nr. 1896/2006 nu se poate efectua controlul din oficiu al existenței clauzelor abuzive înainte de emiterea somației europene de plată, instanța de trimitere solicită Curții de Justiție să se pronunțe cu privire la validitatea regulamentului menționat din perspectiva articolului 38 din cartă și a articolului 6 alineatul (1) [TUE].

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediție specială 15/vol. 2, p. 273).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (JO 2006, L 399, p. 1, Ediție specială 09/vol. 09, p. 108).


title: Cauza T-14/16: Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2018 – Apimab Laboratoires și alții/Comisia [„Protecția consumatorilor – Stabilirea nivelurilor maxime pentru hidrocarburile aromatice policiclice din suplimentele alimentare – Regulamentul (CEE) nr. 315/93 – Analiza riscului – Regulamentul (CE) nr. 178/2002 – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate – Principiul nediscriminării”]

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/19

      Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2018 – Apimab Laboratoires și alții/Comisia
      (Cauza T-14/16) (1)

      ([„Protecția consumatorilor - Stabilirea nivelurilor maxime pentru hidrocarburile aromatice policiclice din suplimentele alimentare - Regulamentul (CEE) nr. 315/93 - Analiza riscului - Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate - Principiul nediscriminării”])
      (2018/C 381/20)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Apimab Laboratoires (Clermont-l’Hérault, Franța) și celelalte 7 reclamate ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: A. de Brosses, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herbout-Borczak și C. Valero, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea parțială a Regulamentului (UE) 2015/1933 al Comisiei din 27 octombrie 2015, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1881/2006 în ceea ce privește nivelurile maxime pentru hidrocarburile aromatice policiclice din fibrele de cacao, chipsurile de banane, suplimentele alimentare, ierburile aromate uscate și mirodeniile uscate (JO 2015, L 282, p. 11)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Apimab Laboratoires și celelalte reclamate ale căror nume figurează în anexă să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza T-584/17: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2018 – Primart/EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative PRIMART Marek Łukasiewicz – Mărci naționale verbale anterioare PRIMA – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 2017/1001 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/23

      Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2018 – Primart/EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)
      (Cauza T-584/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative PRIMART Marek Łukasiewicz - Mărci naționale verbale anterioare PRIMA - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 2017/1001 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2018/C 381/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz (Polonia) (reprezentant: J. Skołuda, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Bolton Cile España, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: F. Celluprica, F. Fischetti și F. De Bono, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 iunie 2017 (cauza R 1933/2016-4) privind o procedură de opoziție între Bolton Cile España și Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-527/18: Acțiune introdusă la 6 septembrie 2018 – K.A. Schmersal Holding/EUIPO – Tecnium (tec.nicum)

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/30

      Acțiune introdusă la 6 septembrie 2018 – K.A. Schmersal Holding/EUIPO – Tecnium (tec.nicum)
      (Cauza T-527/18)
      (2018/C 381/35)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: K.A. Schmersal Holding GmbH & Co. KG (Wuppertal, Germania) (reprezentant: A. Haudan, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tecnium, SA

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative tec.nicum – marca Uniunii Europene nr. 13 626 791.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 iunie 2018 în cauza R 2427/2017-5.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care confirmă refuzul înregistrării mărcii solicitate în clasa 42;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  utilizarea inadecvată a mărcii care face obiectul opoziției;

                  —

                  definirea eronată a publicului relevant;

                  —

                  lipsa de similitudine a serviciilor;

                  —

                  lipsa de similitudine a mărcilor în conflict;

                  —

                  inexistența riscului de confuzie.


title: Cauza T-101/17: Ordonanța Tribunalului din 27 iulie 2018 – Apple Distribution International/Comisia [„Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Ajutor preconizat de Germania în vederea finanțării producției și distribuției de filme – Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piaţa internă – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate”)

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/25

      Ordonanța Tribunalului din 27 iulie 2018 – Apple Distribution International/Comisia
      (Cauza T-101/17) (1)

      ([„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Ajutor preconizat de Germania în vederea finanțării producției și distribuției de filme - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piaţa internă - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”))
      (2018/C 381/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Apple Distribution International (Cork, Irlanda) (reprezentanți: S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr și A. Patsa, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Samnadda, G. Braun și B. Stromsky, agenți)

         Obiectul

      Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Deciziei (UE) 2016/2042 a Comisiei din 1 septembrie 2016 privind schema de ajutoare SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N) pe care Germania intenționează să o pună în aplicare în vederea finanțării producției și distribuției de filme (JO 2016, L 314, p. 63).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Federală Germania, de Republica Franceză și de Filmförderungsanstalt.

                  3)

                  Obligă societatea Apple Distribution International să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                  Apple Distribution International, Comisia Europeană, Republica Federală Germania, Republica Franceză și Filmförderungsanstalt suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza C-256/18 P: Recurs introdus la 9 aprilie 2018 de Massimo Campailla împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 23 ianuarie 2018 în cauza T-256/16, Campailla/Uniunea Europeană

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/2

      Recurs introdus la 9 aprilie 2018 de Massimo Campailla împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 23 ianuarie 2018 în cauza T-256/16, Campailla/Uniunea Europeană
      (Cauza C-256/18 P)
      (2018/C 381/02)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Massimo Campailla (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Uniunea Europeană, reprezentantă de Curtea de Justiție a Uniunii Europene
      Prin Ordonanța din 7 august 2018, Curtea (Camera a șaptea) a respins recursul ca fiind în parte vădit nefondat și în parte vădit inoperant.


title: Cauza T-613/16: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2018 – PH/Comisia („Funcție publică – Recrutare – Concurs general – Anunțul de concurs EPSO/AST-SC/03/15 – Decizia de a exclude candidatul de la concurs – Legătura de familie cu un membru al comisiei de evaluare – Egalitate de tratament”)

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/19

      Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2018 – PH/Comisia
      (Cauza T-613/16) (1)

      ((„Funcție publică - Recrutare - Concurs general - Anunțul de concurs EPSO/AST-SC/03/15 - Decizia de a exclude candidatul de la concurs - Legătura de familie cu un membru al comisiei de evaluare - Egalitate de tratament”))
      (2018/C 381/21)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: PH (reprezentant: M. Cornacchia, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și L. Radu Bouyon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea deciziei din 19 mai 2016 care confirmă, ca răspuns la o cerere de reexaminare formulată de reclamant, excluderea acestuia de la concursul EPSO/AST-SC/03/15

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe PH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-43/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-251/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 august 2018 – IFSUA/Consiliul („Măsuri provizorii – Posibilități de pescuit pentru anumite stocuri de pește – Măsuri privind pescuitul de biban-de-mare european – Interdicție de pescuit în cadrul pescuitului recreativ – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               22.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/26

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 august 2018 – IFSUA/Consiliul
      (Cauza T-251/18 R)
      ((„Măsuri provizorii - Posibilități de pescuit pentru anumite stocuri de pește - Măsuri privind pescuitul de biban-de-mare european - Interdicție de pescuit în cadrul pescuitului recreativ - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
      (2018/C 381/30)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: International Forum for Sustainable Underwater Activities (IFSUA) (Barcelona, Spania) (reprezentant: T. Gui Mori, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Naert și P. Plaza García, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Morales Puerta, F. Moro și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării articolului 2 alineatul (2) și a articolului 9 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (UE) 2018/120 al Consiliului din 23 ianuarie 2018 de stabilire, pentru anul 2018, a posibilităților de pescuit pentru anumite stocuri de pește și grupuri de stocuri de pește, aplicabile în apele Uniunii și, pentru navele de pescuit ale Uniunii, în anumite ape din afara acesteia, și de modificare a Regulamentului (UE) 2017/127 (JO 2018, L 27, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-539/18 P: Recurs introdus la 16 august 2018 de České dráhy a.s. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 20 iunie 2018 în cauza T-621/16, České dráhy/Comisia

text:
               29.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/11

      Recurs introdus la 16 august 2018 de České dráhy a.s. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 20 iunie 2018 în cauza T-621/16, České dráhy/Comisia
      (Cauza C-539/18 P)
      (2018/C 392/15)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Recurentă: České dráhy a.s. (reprezentanți: K. Muzikář, J. Kindl, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului din 20 iunie 2018 în cauza T-621/16, České dráhy/Comisia
      Prin această hotărâre, Tribunalul a respins acțiunea formulată în temeiul articolului 263 TFUE, prin intermediul căreia České dráhy a solicitat anularea Deciziei C(2016) 3993 final a Comisiei din 22 iunie 2016 în cazul AT.40401 – Twins. De asemenea, Tribunalul a obligat České dráhy la plata cheltuielilor de judecată.

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 20 iunie 2018 în cauza T-621/16, České dráhy/Comisia, EU:T:2018:367;

                  —

                  anularea Deciziei C(2016) 3993 a Comisiei din 22 iunie 2016 în cazul AT.40401 – Twins;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de České dráhy în legătură cu cauza T-621/16 și pe cele efectuate în legătură cu procedura de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, České dráhy invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv: în măsura în care Curtea admite recursul formulat de České dráhy în legătură cu cauza T-325/16, aceasta ar trebui să admită și prezentul recurs.
                  Prin recursul formulat împotriva Hotărârii Tribunalului din 20 iunie 2018 în cauza T-325/16, České dráhy solicită Curții anularea în tot a deciziei Comisiei prin care a fost dispusă o inspecție la sediul České dráhy în luna aprilie a anului 2016. Decizia Comisiei din 22 iunie 2016, a cărei anulare este solicitată de České dráhy în cauza conexă, a fost adoptată pe baza unor documente ridicate cu ocazia unei inspecții anterioare. În cazul în care Curtea admite recursul formulat de České dráhy în legătură cu cauza T-325/16 (în ipoteza în care Curtea concluzionează că inspecția anterioară a fost nelegală în totalitate), atunci Curtea ar trebui să anuleze și decizia atacată a Comisiei din 22 iunie 2016.

                  2.

                  Al doilea motiv: Tribunalul nu a examinat dacă documentele pe baza cărora a fost dispusă a doua inspecție au fost ridicate în cadrul componentei nelegale a primei inspecții, statuând astfel că prima inspecție a fost dispusă în deplină conformitate cu dispozițiile legale.
                  Documentele pe baza cărora a fost dispusă a doua inspecție au fost ridicate în cadrul inspecției anterioare (prima inspecție) pe care Comisia a desfășurat-o la sediul České dráhy. În Hotărârea în cauza T-325/16, Tribunalul a anulat în parte decizia Comisiei prin care a fost dispusă prima inspecție, în măsura în care nu a privit pretinsele prețuri de ruinare pe ruta Praga-Ostrava. České dráhy consideră că documentele pe baza cărora Comisia a dispus a doua inspecție au fost ridicate în cadrul componentei nelegale a primei inspecții (Comisia nu ar fi trebuit să aibă acces la acestea în cazul în care ar fi desfășurat prima inspecție în limite legale) și, prin urmare, nu pot fi utilizate ca temei pentru dispunerea celei de a doua inspecții. Tribunalul nu a examinat aceste chestiuni.

                  3.

                  Al treilea motiv: Tribunalul a examinat, pe baza unui criteriu juridic incorect, dacă documentele pe baza cărora Comisia a dispus a doua inspecție aveau legătură cu pretinsele prețuri de ruinare pe ruta Praga-Ostrava.
                  Tribunalul a luat în considerare un criteriu juridic incorect, în sensul că orice document ridicat de la sediul České dráhy ar putea avea legătură cu aprecierea pretinselor prețuri de ruinare practicate de această societate pe ruta Praga-Ostrava (potrivit acestui criteriu juridic, inspecția Comisiei care se concentrează pe pretinsele prețuri de ruinare este practic nelimitată). În temeiul acestui criteriu juridic incorect, Tribunalul a concluzionat că, în cadrul primei inspecții, Comisia avea dreptul să ridice documentele pe baza cărora a dispus ulterior a doua inspecție.

                  4.

                  Al patrulea motiv: decizia Tribunalului privind cheltuielile de judecată este eronată.
                  České dráhy susține că, pentru a se pronunța în mod corect, Tribunalul trebuia să admită în tot acțiunea și, în acest mod, să oblige Comisia să plătească cheltuielile de judecată efectuate de České dráhy.


title: Cauza T-531/18: Acțiune introdusă la 26 iunie 2018 – LL-Carpenter/Comisia

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/45

      Acțiune introdusă la 26 iunie 2018 – LL-Carpenter/Comisia
      (Cauza T-531/18)
      (2018/C 399/60)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: LL-CARPENTER s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: J. Buřil, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

                  —

                  Anularea Deciziei C(2018) 4138 final a Comisiei Europene din 26 iunie 2018 în cazul AT.40037 – Carpenter/Subaru prin care s-a respins, în conformitate cu articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1/2003”) si cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (denumit în continuare „Regulamentul nr. 773/2004”), plângerea pe care reclamanta a depus-o la 6 septembrie 2012 în temeiul articolului 7 din Regulamentul nr. 1/2003 prin care se invocă încălcarea articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și

                  —

                  obligarea Comisiei Europenela plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat afectarea deciziei atacate de o eroare constând în aprecierea juridică eronată și în aprecierea vădit eronată a faptelor.

                              —

                              Comisia a apreciat in mod eronat faptele atunci când a concluzionat că comportamentul anticoncurențial imputat reclamantei (în măsura în care se referea la Republica Cehă) a fost examinat de autoritatea națională de concurență din Republica Cehă și a făcut o apreciere juridică eronată a cazului în sensul că condițiile de aplicare a articolului 13 din Regulamentul nr. 1/2003 au fost îndeplinite (în măsura în care se referă la Republica Cehă).

                              —

                              Comisia nu a examinat în mod corespunzător toate circumstanțele de fapt și de drept pe care reclamanta i le-a adus la cunoștință, motiv pentru care a apreciat faptele in mod eronat atunci când a concluzionat că observațiile scrise ale reclamantei nu au condus la o evaluare diferită a plângerii și că părea puțin probabil să se constate existența unei încălcări a articolului 101 TFUE, și a efectuat o apreciere juridică eronată a cazului, concluzionând în sensul respectării condițiilor de aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 773/2004.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe afectarea deciziei atacate de o eroare de procedură constând nemotivarea corespunzătoare a deciziei de către Comisia Europeană.

                              —

                              Comisia Europeană nu a indicat prioritățile pe care le-a preconizat atunci când a decis că nu va întreprinde alte investigații în prezentul caz, ci s-a limitat la a face referire la costul ridicat anticipat al unor investigații suplimentare.

                              —

                              Comisia Europeană nu a explicat maniera în care a evaluat probele sau motivul pentru care nu a luat în considerare circumstanțele de fapt și de drept pe care reclamanta i le-a adus la cunoștință ori motivul pentru care și-a întemeiat decizia de respingere a plângerii, doar pe afirmațiile din observațiile scrise ale societății împotriva căreia a fost formulată plângerea.


title: Cauza C-471/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/d Hauptzollamt Hannover (Trimitere preliminară – Uniunea vamală și tariful vamal comun – Nomenclatura tarifară și statistică – Clasificarea mărfurilor – Fidea instant prăjită – Subpoziția tarifară 1902 30 10)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/11

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/d Hauptzollamt Hannover
      (Cauza C-471/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Uniunea vamală și tariful vamal comun - Nomenclatura tarifară și statistică - Clasificarea mărfurilor - Fidea instant prăjită - Subpoziția tarifară 1902 30 10))
      (2018/C 399/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

         Pârâtă: Hauptzollamt Hannover

         Dispozitivul

      Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012, trebuie interpretată în sensul că se încadrează în subpoziția 1902 30 10 din aceasta felurile de mâncare din fidea instant, precum cele în discuție în litigiul principal, care sunt în principal compuse dintr-un bloc de fidea prefiartă și prăjită.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.