title: Cauza C-520/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 28 septembrie 2015 – Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery (Aiudapds), Centri Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 28 septembrie 2015 – Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery (Aiudapds), Centri Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Cauza C-520/15)
   (2015/C 398/26)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Aiudapds – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale

      Intimate: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Alte părți din procedură: Roche SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche

      Întrebarea preliminară

   Articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2000/C 364/01), care prevede că orice persoană are dreptul la un proces echitabil, public și într-un termen rezonabil, în fața unei instanțe judecătorești independente și imparțiale, constituită în prealabil prin lege și garantează dreptul la un proces echitabil, articolul 54, care interzice abuzul de drept, precum și articolul 6 paragraful 1 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950, care prevede că orice persoană are dreptul la judecarea cauzei sale în mod echitabil, în mod public şi în termen rezonabil, de către o instanță independentă şi imparțială, instituită de lege, se opun unei reglementări naționale care, potrivit articolului 10 din Decretul Președintelui Republicii nr. 1199 din 24 noiembrie 1971 și articolului 48 din Decretul legislativ nr. l04 din 2 iulie 2010, permite numai uneia dintre părțile din procedura extraordinară în grad unic de jurisdicție din fața Consiglio di Stato să obțină transferul în primul grad de jurisdicție în fața Tribunale Amministrativo Regionale, fără acordul sau concursul recurentului sau al oricărei alte părți din procedura respectivă?


title: Cauza C-55/15 P: Recurs introdus la 6 februarie 2015 de Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2014 în cauzele conexate T-428/10 și T-577/10 și în cauza T-441/12, Trenzas y Cables de Acero/Comisia

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/20

         Recurs introdus la 6 februarie 2015 de Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2014 în cauzele conexate T-428/10 și T-577/10 și în cauza T-441/12, Trenzas y Cables de Acero/Comisia
   (Cauza C-55/15 P)
   (2015/C 118/27)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. (reprezentanți: F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), a Ordonanței Tribunalului din 25 noiembrie 2014 pronunțată în cauzele conexate T-428/10 și T-577/10 și în cauza T-441/12, Trenzas y Cables de Acero/Comisia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât prezentei proceduri, cât și procedurii desfășurate în fața Tribunalului

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă un motiv unic.
   Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea interesului Trenzas y Cables de Acero pentru exercitarea unei acțiuni în justiție, atât în cadrul acțiunii în anulare în cauza T-577/10, împotriva Deciziei Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare), cât și în cadrul adaptării motivelor acțiunii și a cererilor formulate în cauza T-428/10 în legătură cu Decizia Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare).


title: Cauza T-380/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Wabco Europe și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Coordonarea unor creșteri de prețuri și schimbul de informații comerciale sensibile — Denaturare a concurenței — Probă — Calcularea cuantumului amenzii — Cooperare pe parcursul procedurii administrative — Comunicarea din 2002 privind cooperarea — Imunitate la amenzi — Reducerea cuantumului amenzii — Valoare adăugată semnificativă — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Principiul neretroactivității” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/27

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Wabco Europe și alții/Comisia
   (Cauza T-380/10) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Coordonarea unor creșteri de prețuri și schimbul de informații comerciale sensibile - Denaturare a concurenței - Probă - Calcularea cuantumului amenzii - Cooperare pe parcursul procedurii administrative - Comunicarea din 2002 privind cooperarea - Imunitate la amenzi - Reducerea cuantumului amenzii - Valoare adăugată semnificativă - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Principiul neretroactivității)
   2013/C 325/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Wabco Europe (Bruxelles, Belgia), Wabco Austria GesmbH (Vienne, Austria), Trane Inc. (Piscataway, New Jersey, Statele Unite), Ideal Standard Italia Srl (Milan, Italia) și Ideal Standard GmbH (Bonn, Germania) (reprezentanți: S. Völcker, F. Louis, A. Israel, N. Niejahr, avocați, C. O’Daly, E. Batchelor, solicitors și F. Carlin, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți:: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek și G. Koleva, agenți)

      Obiectul

   Cerere prin care se solicită anularea Deciziei C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie) în măsura în care le privește pe reclamante și reducerea cuantumului amenzilor aplicate acestora.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează alineatul (1) punctele 3 și 4 din Decizia C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 din TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie) în măsura în care, în cuprinsul acestuia, Comisia Europeană sancționează Trane Inc., Wabco Europe și Ideal Standard Italia Srl pentru o încălcare referitoare la o înțelegere pe piața italiană a produselor ceramice săvârșită într-o perioadă diferită de cea cuprinsă între 12 mai 2000 și 9 martie 2001.

               2.

               Stabilește cuantumul amenzii impuse Trane la articolul 2 alineatul (3) litera (a) din Decizia C(2010) 4185 final la 92 664 493 de euro.

               3.

               Stabilește cuantumul amenzii impuse în solidar Wabco și Trane la articolul 2 alineatul (3) litera (b) din Decizia C(2010) 4185 la 15 820 767 de euro.

               4.

               Stabilește cuantumul amenzii impuse în solidar Ideal Standard Italia, Wabco Europe și Trane la articolul 2 alineatul (3) litera (e) din Decizia C(2010) 4185 la 4 520 220 de euro.

               5.

               Respinge în rest acțiunea.

               6.

               Comisia suportă jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Wabco Europe, de Wabco Austria GesmbH, de Trane, de Ideal Standard Italia și de Ideal Standard GmbH, precum și propriile cheltuieli de judecată.

               7.

               Wabco Europe, Wabco Austria, Trane, Ideal Standard Italia și Ideal Standard suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza F-61/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 24 martie 2015 – Maggiulli/Comisia (Funcție publică — Promovare — Exercițiul de promovare 2013 — Decizie de nepromovare — Analiză comparativă a meritelor)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/46

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 24 martie 2015 – Maggiulli/Comisia
   (Cauza F-61/14) (1)

   ((Funcție publică - Promovare - Exercițiul de promovare 2013 - Decizie de nepromovare - Analiză comparativă a meritelor))
   (2015/C 146/62)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Carola Maggiulli (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei de a nu o promova pe reclamantă în gradul AD13 în cadrul exercițiului de promovare 2013

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Maggiulli suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014, p. 61.


title: Cauza T-859/16: Acțiune introdusă la 7 decembrie 2016 – Damm/EUIPO – Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/46

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2016 – Damm/EUIPO – Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER)
   (Cauza T-859/16)
   (2017/C 038/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sociedad Anónima Damm (Barcelona, Spania) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG (Au-Hallertau, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „EISKELLER” – cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 12 204 426

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2016 în cauza R 2428/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) alineatul (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-450/07: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2007 — Harwin International/OAPI — Cuadrado (Pickwick)

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/32

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2007 — Harwin International/OAPI — Cuadrado (Pickwick)
   (Cauza T-450/07)
   (2008/C 37/50)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Harwin International LLC (Albany, Statele Unite) (reprezentant: D. Przedborski, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cuadrado SA (Paterna, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 septembrie 2007, pronunțată în cauza R 1245/2006-2;

               —

               obligarea pârâtului și a societății Cuadrado SA să suporte propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă ce conține elementele verbale „PICKWICK COLOUR GROUP” pentru produse și servicii din clasa 25 — cererea nr. 826669

      Titularul mărcii comunitare: Harwin International LLC

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Cuadrado SA

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca verbală națională anterioară „PICK OUIC, CUADRADO SA, VALENCIA” și marca figurativă ce conține elementele verbale „Pick Ouic” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea în totalitate a mărcii care a făcut obiectul cererii

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 56 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului
   Reclamanta susține că aprecierea camerei de recurs cu privire la neexaminarea de către divizia de anulare a probelor prezentate de Cuadrado este contradictorie și contravine dispozițiilor legale. În plus, reclamanta arată că nu există risc de confuzie între mărcile avute în vedere.


title: Cauza T-53/14: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2014 – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Comisia

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/23

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2014 – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Comisia
   (Cauza T-53/14)
   2014/C 129/30
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (Ottobrunn, Germania) (reprezentanţi: M. Núñez Müller şi T. Becker, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, în cadrul Contractelor SES6-CT-2004-502596 (HyWays), SES6-CT-2005-019813 (HyApproval) și SES6-CT-2005-513542 (HarmonHy), care au fost încheiate între Comisie și reclamantă, printre altele, reclamanta a calculat cheltuielile proprii legate de proiect în conformitate cu dispozițiile contractuale aplicabile, în special articolul II.19 din Condițiile generale, și că, la momentul emiterii notelor de debit nr. 3241314522 și 3241315423 (HyWays), nr. 3241314527 și 3241314526 (HyApproval), precum și nr. 3241314519 și 3241313756 (HarmonHy), Comisia și-a încălcat astfel obligațiile contractuale, în sensul că a calculat în mod divergent cheltuielile reclamantei legate de proiect;

               —

               constatarea faptului că, în cadrul Contractului SES6-CT-2004-502596 (HyWays), reclamanta a primit din partea Comunității o contribuție financiară în cuantum de numai 495 269,48 euro și că, la momentul emiterii notelor de debit nr. 3241314522 și 3241315423, Comisia a prezumat în mod eronat că reclamantei i s-a acordat o contribuție financiară în cuantum de 604 240,79 euro;

               —

               constatarea faptului că, în cadrul contractului SES-CT-2005-019813 (HyApproval), cheltuielile recalificate de Comisie pe baza Final Audit Report din 15 iulie 2011 din cheltuieli legate de management (MGT) în cheltuieli legate de cercetare (RTD) sunt, în realitate, cheltuieli legate de management;

               —

               constatarea faptului că, în cadrul contractelor sus-menționate, reclamanta nu are obligația de a plăti daune interese (liquidated damages) potrivit articolului II.30 din Condițiile generale;

               —

               constatarea faptului că, exceptând suma de 1 323,02 euro în legătură cu nota de debit nr. 3241314523 (HyWays), suma de 3 870,02 euro în legătură cu nota de debit nr. 3241314527 (HyApproval) și suma de 16 868,66 euro în legătură cu nota de debit nr. 3241314519 (HarmonHy), Comisia a emis în mod eronat notele de debit sus-menționate și că reclamanta nu are obligația de a plăti Comisiei sumele menționate în aceste note de debit, cu excepția celor indicate mai sus;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv
               În cadrul primului motiv, reclamanta susține că a utilizat o metodă de calcul al cheltuielilor proprii legate de proiect care este conformă articolului II.19 din Condițiile generale ale contractelor ce fac obiectul litigiului. În consecință, în opinia reclamantei, Comisia nu avea dreptul să conteste metoda pe care a utilizat-o pentru calcularea cheltuielilor legate de proiect și nici să utilizeze o metodă de calcul divergentă cu ocazia emiterii notelor de debit.

               2.

               Al doilea motiv
               În acest context, reclamanta susține că, în cadrul Proiectului HyWays, a primit o contribuție financiară în cuantum de numai 495 269,48 euro. Prin urmare, la emiterea notelor de debit, Comisia a prezumat în mod eronat că reclamantei i s-a acordat o contribuție financiară în cuantum de 604 240,79 euro.

               3.

               Al treilea motiv
               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că în cadrul Proiectului HyApproval Comisia a recalificat în mod eronat cheltuielile legate de „Management” în cheltuieli legate de „Research”.

               4.

               Al patrulea motiv
               În acest context, reclamanta susține că Comisia nu are dreptul de a-i solicita plata de daune interese potrivit articolului II.30 din Condițiile generale ale contractelor care fac obiectul litigiului.


title: Cauza T-914/16: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2016 – Proof IT/EIGE

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/34

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2016 – Proof IT/EIGE
   (Cauza T-914/16)
   (2017/C 078/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Proof IT SIA (Riga, Letonia) (reprezentanți: J. Jerņeva și D. Pāvila, avocați)

      Pârât: Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Institutului European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați adoptată în cadrul procedurii de cerere de ofertă pentru atribuirea unui contract-cadru intitulat „Întreținerea și actualizarea instrumentelor și a resurselor EIGE pentru statisticile legate de gen” EIGE/2016/OPER/01-Lot 1 și EIGE/2016/OPER/01-Lot 2, notificată reclamantei prin scrisoarea din 14 octombrie 2016, de respingere a ofertei reclamantei şi de acordare a contractului-cadru unei întreprinderi terţe;

               —

               acordarea unei despăgubiri în valoare de 128 480 de euro reclamantei pentru pierderea unei şanse şi/sau pentru pierderea contractului însuşi;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a principiilor egalităţii de tratament şi transparenţei, întrucât nu a interpretat criteriile de atribuire în acelaşi mod pe toată durata procedurii de cerere de ofertă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a principiilor egalităţii de tratament şi transparenţei, întrucât a reexaminat în întregime oferta reclamantei, acţionând astfel într-un mod arbitrar care a generat preocupări legate de favoritism.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârât a principiilor egalităţii de tratament şi transparenţei, întrucât criteriile de atribuire sunt inexacte, conferind astfel pârâtului o libertate necondiționată de alegere în privința atribuirii contractului în cauză.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către pârât a unor erori vădite de apreciere în evaluarea ofertei reclamantei, a căror corectare ar conduce la un rezultat diferit al procedurii de cerere de ofertă, în sensul că oferta reclamantei nu ar fi trebuit respinsă, iar contractul-cadru ar fi trebuit să i se atribuie reclamantei.


title: Cauze conexate C-72/07 și C-111/07: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 13 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Spania) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Principado de Asturias (Trimitere preliminară — Inadmisibilitate)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/14

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 13 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Spania) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Principado de Asturias
   (Cauze conexate C-72/07 și C-111/07) (1)

   (Trimitere preliminară - Inadmisibilitate)
   (2007/C 199/24)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez

      Pârâți: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Principado de Asturias
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Interpretarea articolului 43 CE — Legislație care prevede condițiile ce trebuie îndeplinite pentru deschiderea de noi farmacii
   Dispozitivul
   Cererile având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare, introduse de Tribunal Superior de Justicia de Asturias prin deciziile din 30 noiembrie 2006 și din 29 ianuarie 2007, sunt vădit inadmisibile.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.

      JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-342/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal do Trabalho de Viseu — Portugalia) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA/Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT) (Prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Articolul 2 — Noțiunea „date cu caracter personal” — Articolele 6 și 7 — Principii referitoare la calitatea datelor și la legitimitatea prelucrării datelor — Articolul 17 — Securitatea prelucrărilor — Timp de lucru al lucrătorilor — Evidența timpului de lucru — Acces al autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă — Obligația angajatorului de a pune la dispoziție evidența timpului de lucru astfel încât să permită consultarea sa imediată)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/37

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal do Trabalho de Viseu — Portugalia) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA/Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)
   (Cauza C-342/12) (1)

   (Prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Articolul 2 - Noțiunea „date cu caracter personal” - Articolele 6 și 7 - Principii referitoare la calitatea datelor și la legitimitatea prelucrării datelor - Articolul 17 - Securitatea prelucrărilor - Timp de lucru al lucrătorilor - Evidența timpului de lucru - Acces al autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă - Obligația angajatorului de a pune la dispoziție evidența timpului de lucru astfel încât să permită consultarea sa imediată)
   2013/C 225/63
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal do Trabalho de Viseu

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Worten — Equipamentos para o Lar, SA

      Pârâtă: Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal do Trabalho de Viseu — Interpretarea articolului 2 și a articolului 17 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10) — Noțiunea de date cu caracter personal — Date repertoriate într-un sistem de înregistrare a timpului de lucru al lucrătorilor unei societăți

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că o evidență a timpului de lucru, precum cea în discuție în litigiul principal, care implică indicarea orelor la care fiecare lucrător începe și termină ziua de lucru, precum și a pauzelor și a perioadelor neincluse în aceasta face parte din noțiunea „date cu caracter personal” în sensul dispoziției menționate.

               2.

               Articolul 6 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 literele (c) și (e) din Directiva 95/46 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune angajatorului obligația de a pune la dispoziția autorității naționale competente să monitorizeze condițiile de muncă evidența timpului de lucru astfel încât să permită consultarea sa imediată atât timp cât această obligație este necesară pentru aducerea la îndeplinire de către această autoritate a sarcinilor sale de monitorizare a aplicării reglementării în materia condițiilor de muncă, în special în ceea ce privește timpul de lucru.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-761/14: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2014 – Consolidated Artists/OAPI – Body Cosmetics International (MANGO)

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/45

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2014 – Consolidated Artists/OAPI – Body Cosmetics International (MANGO)
   (Cauza T-761/14)
   (2015/C 007/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Consolidated Artists BV (Amstelveen, Țările de Jos) (reprezentant: B. Corne, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Body Cosmetics International GmbH (Willich, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „MANGO”

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 septembrie 2014 în cauza R 2337/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (3) și a articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-8/15: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2015 – Auyantepui Corp./OAPI – Magda Rose (Mr Jones)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/31

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2015 – Auyantepui Corp./OAPI – Magda Rose (Mr Jones)
   (Cauza T-8/15)
   (2015/C 118/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Auyantepui Corp., SA (Panama, Panama) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Magda Rose GmgH & Co. KG (Viena, Austria)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „Mr Jones” – cererea de înregistrare nr. 10 669 794.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 28 octombrie 2014 în cauza R 49/2014-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și admiterea cererii de înregistrare a mărcii;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 5 din Regulamentul nr. 207/2009/Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza C-304/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Directiva 79/409/CEE — Conservarea păsărilor sălbatice — Evaluarea efectelor asupra mediului ale lucrărilor de amenajare a pistelor de schi)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-304/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Directiva 79/409/CEE - Conservarea păsărilor sălbatice - Evaluarea efectelor asupra mediului ale lucrărilor de amenajare a pistelor de schi)
   (2007/C 269/13)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia și G. Fiengo, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 6 alineatele (2)-(4), coroborat cu articolul 7 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7) — Încălcarea articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1) — Extinderea zonei de schi Santa Caterina Valfurva situată în parcul național Stelvio (arie de protecție specială IT 2040044) fără a proceda la o evaluare a efectelor proiectului asupra mediului — Neadoptarea măsurilor pentru a evita perturbările și deteriorările habitatului speciilor pentru care a fost desemnată aria de protecție specială
   Dispozitivul

               1)

                           —

                           Întrucât a autorizat măsuri de natură să aibă un impact semnificativ asupra ariei de protecție specială IT 2040044, Parco Nazionale dello Stelvio, fără a le supune unei evaluări corespunzătoare a efectelor acestora în raport cu obiectivele de conservare a ariei respective;

                           —

                           întrucât a autorizat astfel de măsuri fără a respecta prevederile care nu permit realizarea unui proiect, în ciuda unui rezultat negativ al evaluării efectelor și în absența altor soluții decât pentru motive cruciale de interes public major și aceasta numai după adoptarea și comunicarea către Comisia Comunităților Europene a oricărei măsuri compensatorii necesare pentru a proteja coerența globală a sistemului Natura 2000 și

                           —

                           întrucât s-a abținut să adopte măsuri pentru a evita deteriorarea habitatelor naturale și a habitatelor speciilor, precum și perturbările speciilor pentru care a fost desemnată aria de protecție specială IT 2040044, Parco Nazionale dello Stelvio,

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatele (2)-(4) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, coroborat cu articolul 7 din această directivă, precum și al articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005.


title: Cauza T-348/07: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2007 — Al-Aqsa/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/61

         Acțiune introdusă la 12 septembrie 2007 — Al-Aqsa/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-348/07)
   (2007/C 269/111)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Stichting Al-Aqsa (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: J. Pauw, advocaat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2007/445/CE a Consiliului în măsura în care aceasta îi este aplicabilă reclamantei. Se mai solicită de asemenea declararea neaplicabilității Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 în privința reclamantei;

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta susține că Decizia 2007/445/CE a Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului este nulă în măsura în care o privește pe reclamantă.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta susține în primul rând că Poziția comună a Consiliului din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (1) nu îi este aplicabilă.
   În al doilea rând, reclamanta susține că nicio decizie cu privire la ea nu a fost adoptată de o autoritate competentă în sensul articolului 1 alineatul (4) din Poziția comună a Consiliului din 27 decembrie 2001.
   În al treilea rând, reclamanta declară că nu se poate reține împotriva ei nicio intenție, culpă sau cunoștință în legătură cu sprijinirea activităților teroriste.
   În al patrulea rând, reclamanta consideră că nici din motivarea deciziei atacate și nici din decizia națională care stă la baza primei decizii menționate nu reiese că se mai poate prezuma în prezent că aceasta facilitează acte de terorism.
   În sfârșit, reclamanta invocă încălcarea principiului proporționalității, a unor norme fundamentale de procedură — în măsura în care Consiliul nu a verificat dacă este recomandabil ca reclamanta să fie menținută pe listă —, a dreptului la respectarea bunurilor sale și a cerinței de motivare suficientă.

      (1)  2001/931/PESC (JO L 344, p. 93).


title: Cauza C-211/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 3 mai 2010 — Doris Povse/Mauro Alpago

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 3 mai 2010 — Doris Povse/Mauro Alpago
   (Cauza C-211/10)
   2010/C 179/41
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Doris Povse

      Intimat: Mauro Alpago

      Întrebările preliminare

               1.

               O „măsură provizorie […] prin care se acordă autoritatea părintească”, în special dreptul de a stabili locuința copilului, părintelui care a răpit copilul până la pronunțarea hotărârii definitive cu privire la încredințarea minorului trebuie considerată în egală măsură o „hotărâre de încredințare care nu implică înapoierea copilului” în sensul articolului 10 litera (b) punctul (iv) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (denumit în continuare Regulamentul Bruxelles IIa)?

               2.

               O ordonanță prin care se dispune înapoierea copilului intră în sfera de aplicare a articolului 11 alineatul (8) din Regulamentul Bruxelles IIa numai atunci când instanța dispune înapoierea în temeiul unei hotărâri de încredințare pronunțate de aceeași instanță?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 sau la întrebarea 2:

                           3.1.

                           Se poate invoca, în statul de executare, necompetența instanței de origine (întrebarea 1) sau inaplicabilitatea articolului 11 alineatul (8) din Regulamentul Bruxelles IIa (întrebarea 2) împotriva executării unei hotărâri care a fost certificată de instanța judecătorească de origine în conformitate cu articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul Bruxelles IIa?

                           3.2.

                           Sau într-un astfel de caz pârâtul trebuie să solicite în statul de origine retragerea certificatului, executarea în celălalt stat putând fi suspendată până la pronunțarea hotărârii în statul de origine?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebările 1 și 2 sau la întrebarea 3.1:
               O hotărâre pronunțată de o instanță din statul de executare, care trebuie considerată executorie în temeiul dreptului național și prin care se dispune încredințarea temporară a copilului către părintele care este autorul deplasării și reținerii ilicite, se opune, în conformitate cu articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul Bruxelles IIa, executării unei ordonanțe de înapoiere pronunțate anterior de primul stat în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul Bruxelles IIa chiar și atunci când executarea unei ordonanțe de înapoiere pronunțate în temeiul Convenției de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga”) nu împiedică executarea ordonanței de înapoiere pronunțate de celălalt stat?

               5.

               În cazul unui răspuns negativ și la întrebarea 4:

                           5.1.

                           Executarea unei hotărâri certificate de instanța de origine conform articolului 42 alineatul (2) din Regulamentul Bruxelles IIa poate fi refuzată în statul de executare dacă de la pronunțarea ei situația de fapt s-a modificat într-atât încât executarea ar pune în pericol grav interesul superior al copilului?

                           5.2.

                           Sau pârâtul trebuie să solicite recunoașterea acestei schimbări a situației de fapt în statul de origine, executarea în celălalt stat putând fi suspendată până la pronunțarea hotărârii în statul de origine?


title: Cauza C-247/11 P: Recurs introdus la 24 mai 2011 de Areva împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-117/07 și T-121/07, Areva și alții/Comisia

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/18

         Recurs introdus la 24 mai 2011 de Areva împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-117/07 și T-121/07, Areva și alții/Comisia
   (Cauza C-247/11 P)
   2011/C 211/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Areva SA (reprezentant: A. Schild, Rechtsanwältin)

      Celelalte părți în proces: Alstom, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               în cazul în care apreciază că litigiul este în stadiul de soluționare definitivă:

                           —

                           cu titlu principal, anularea următoarelor articole din decizia în litigiu:

                                       —

                                       articolul 1 litera (c),

                                       —

                                       articolul 2 litera (c);

                           —

                           cu titlu subsidiar, reducerea în mod substanțial a amenzii aplicate reclamantei;

                           —

                           obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procesul care s-a aflat pe rolul Tribunalului;

               —

               în cazul în care apreciază că litigiul nu este în stadiul de soluționare definitivă, trimiterea cauzei spre rejudecare la o cameră a Tribunalului, într-o compunere diferită, și amânarea pronunțării cu privire la cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, reclamanta invocă patru motive.
   Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Tribunal a regulilor privind motivarea și dreptul la apărare în contextul analizării exercitării efective a unei influențe determinante de către Areva T&D Holding SA asupra Areva T&D SA și asupra Areva T&D AG în perioada 9 ianuarie-11 mai 2004. În această privință, reclamanta menționează că Tribunalul a încălcat articolele 36 și 53 din Protocolul 9 la Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene (obligația Tribunalului de a-și motiva hotărârea), întrucât Tribunalul substituie, la punctul 150 din hotărâre, propriul raționament celui al Comisiei adăugând a posteriori la decizia contestată motive care nu se regăsesc în aceasta. Reclamanta arată că Tribunalul și-a încălcat obligația de motivare întrucât din argumentele sale nu se înțeleg motivele pentru care nu a admis argumentele reclamantei. În sfârșit, reclamanta subliniază că Tribunalul a încălcat dreptul la apărare al Areva SA întrucât i-a impus o probatio diabolica cu privire la dovada lipsei exercitării efective a unei influențe determinante din partea societății-mamă asupra filialelor sale și întrucât i-a refuzat posibilitatea de a se pronunța asupra argumentelor noi care se adăugă celor din decizia în litigiu.
   Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept în aplicarea normelor privind solidaritatea la plata amenzilor, care are drept consecință încălcarea principiilor securității juridice și individualizării pedepselor. Reclamanta susține că, prin aplicarea unor amenzi care au ca efect crearea unei solidarități „de fapt” între două societăți care nu au făcut niciodată parte din aceeași unitate economică, Tribunalul a încălcat principiile menționate.
   Al treilea motiv este întemeiat pe greșita interpretare de către Tribunal a normelor privind delegarea ilicită a puterilor Comisiei, pe lipsuri în motivarea Tribunalului și pe încălcarea principiului individualizării pedepselor și a sancțiunilor întrucât nu a stabilit clar răspunderile codebitorilor în cadrul unei solidarități. În această privință, Areva SA susține, pe de o parte, că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că s-a întemeiat pe o interpretare a deciziei Comisiei, contrară intenției acesteia din urmă, pentru a adopta o „soluție” care, fără a fi întemeiată din punct de vedere juridic, i-ar permite să respingă argumentele reclamantei referitoare la delegarea puterilor Comisiei. Reclamanta invocă, pe de altă parte, că soluția adoptată de Tribunal încalcă principiile generale ale securității juridice și individualizării pedepselor.
   Al patrulea și ultimul motiv este întemeiat pe o eroare de drept în ceea ce privește aplicarea principiilor proporționalității și egalității de tratament în ceea ce privește amenda aplicată Areva SA în mod solidar. Reclamanta apreciază că Tribunalul, prin neutilizarea competenței sale de fond și prin confirmarea aplicării unor amenzi care nu țin cont de durata încălcării săvârșite, a încălcat principiile menționate.


title: Cauza T-299/09 și T-300/09: Hotărârea Tribunalului din 3 februarie 2011 — Gühring/OAPI (Combinație de galben RAL 1032 și de gri argintiu și combinație de galben ocru și de gri argintiu) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând într-o combinație a culorilor galben RAL 1032 și gri argintiu — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând într-o combinație a culorilor galben ocru și gri argintiu — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Examinare din oficiu a situației de fapt — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/16

         Hotărârea Tribunalului din 3 februarie 2011 — Gühring/OAPI (Combinație de galben RAL 1032 și de gri argintiu și combinație de galben ocru și de gri argintiu)
   (Cauza T-299/09 și T-300/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând într-o combinație a culorilor galben RAL 1032 și gri argintiu - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând într-o combinație a culorilor galben ocru și gri argintiu - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Examinare din oficiu a situației de fapt - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2011/C 89/38
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gühring OHG (Albstadt, Germania) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial G. Schneider, ulterior G. Schneider și B. Schmidt, agenți)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 aprilie 2009 (cauzele R 1330/2008-1 și R 1329/2008-1) cu privire la cereri de înregistrare ca mărci comunitare a combinației culorilor galben RAL 1032 și gri argintiu și a combinației culorilor galben ocru și gri argintiu.

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-299/09 și T-300/09 în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               Obligă Gühring OHG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza T-180/13: Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2014 – Pesquerias Riveirenses și alții/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Politica în domeniul pescuitului — Regulamentul (UE) nr. 40/2013 — Reunirea componentelor nord şi sud ale stocului de putasu din Atlanticul de Nord-Est în vederea stabilirii TAC — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/34

         Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2014 – Pesquerias Riveirenses și alții/Consiliul
   (Cauza T-180/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Politica în domeniul pescuitului - Regulamentul (UE) nr. 40/2013 - Reunirea componentelor nord şi sud ale stocului de putasu din Atlanticul de Nord-Est în vederea stabilirii TAC - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate vădită”))
   2014/C 112/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Pesquerias Riveirenses, SL (Ribeira, Spania), Pesquerias Campo de Marte, SL (Ribeira), Pesquera Anpajo, SL (Ribeira), Arrastreros del Barbanza, SA (Ribeira), Martinez Pardavila e Hijos, SL (Ribeira), Lijo Pesca, SL (Ribeira), Frigorificos Hermanos Vidal, SA (Ribeira), Pesquera Boteira, SL (Ribeira), Francisco Mariño Moss y Otros, CB (Ribeira), Pérez Vidal Juan Antonio y Hno, CB (Ribeira), Marina Nalda, SL (Ribeira), Portillo y Otros, SL (Ribeira), Vidiña Pesca, SL (Ribeira), Pesca Hermo, SL (Ribeira), Pescados Oubiña Pérez, SL (Ribeira), Manuel Pena Graña (Ribeira), Campo Eder, SL (Ribeira), Pesquera Laga, SL (Ribeira), Pesquera Jalisco, SL (Ribeira), Pesquera Jopitos, SL (Ribeira) și Pesca-Julimar, SL (Ribeira) (reprezentant: J. Tojeiro Sierto, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Westerhof Löfflerová și A. de Gregorio Merino, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (UE) nr. 40/2013 al Consiliului din 21 ianuarie 2013 de stabilire, pentru 2013, a posibilităților de pescuit disponibile în apele UE și, pentru navele din UE, în anumite ape din afara UE pentru anumite stocuri de pește și grupe de stocuri de pește care fac obiectul unor negocieri sau acorduri internaționale (JO L 23, p. 54), cu modificările ulterioare, în măsura în care reuneşte componentele nord şi sud ale stocului de putasu din Atlanticul de Nord-Est în vederea stabilirii capturilor totale admisibile de putasu care figurează în anexele IA şi IB din regulamentul menționat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Reclamanții, Pesquerias Riveirenses, SL și alții suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-231/11 P: Recurs introdus la 13 mai 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07T-124/07, Siemens AG Österreich și alții/Comisia

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/17

         Recurs introdus la 13 mai 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07T-124/07, Siemens AG Österreich și alții/Comisia
   (Cauza C-231/11 P)
   2011/C 204/31
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Antoniadis, R. Sauer, N. von Lingen, agenți)

      Celelalte părți în proces: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA

      Concluziile recurentei

               În primul rând, cu titlu principal,

                           —

                           anularea punctului 2 al dispozitivului Hotărârii Tribunalului din 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07-T-124/07, în măsura în care acesta se întemeiază pe constatarea Tribunalului, cuprinsă la punctul 157 din hotărârea atacată, potrivit căreia Comisia are obligația de a stabili cote-părți pentru fiecare societate în ceea ce privește cuantumurile pe care acestea au fost obligate să le plătească în solidar;

                           —

                           anularea punctului 3 al dispozitivului Hotărârii Tribunalului din 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07-T-124/07, în măsura în care, potrivit constatărilor cuprinse la punctul 158 coroborat cu punctele 245, 247, 262 și 263 ale hotărârii atacate, Tribunalul a recalculat amenzile, inclusiv prin stabilirea cotei-părți în ceea ce privește cuantumului amenzii aplicate cu titlu personal fiecărei societăți,

               în al doilea rând, cu titlu subsidiar,

                           —

                           anularea Hotărârii Tribunalului din 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07-T-124/07, în măsura în care, potrivit punctului 157 din hotărârea atacată, aceasta impune Comisiei obligația de a stabili cote-părți pentru fiecare societate în ceea ce privește cuantumurile pe care acestea au fost obligate să le plătească în solidar;

                           —

                           anularea Hotărârii Tribunalului din 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07-T-124/07, în măsura în care, potrivit constatărilor cuprinse la punctul 158 coroborat cu punctele 245, 247, 262 și 263 ale hotărârii atacate, Tribunalul a recalculat amenzile, inclusiv prin stabilirea cotei-parte în ceea ce privește cuantumului amenzii aplicate cu titlu personal fiecărei societăți,

               în al treilea rând,

                           —

                           respingerea acțiunilor formulate în cauzele T-122/07, T-123/07 și T-124/04 având ca obiect anularea articolului 2 literele (j), (k) și (l) din Decizia C(2006) 6762 final,

               în al patrulea rând:

                           —

                           obligarea intimatelor-reclamante la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura de recurs și a cheltuielilor de judecată efectuate în prima instanță.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Obligația impusă Comisiei de a stabili cota-parte din răspunderea personală în raportul dintre codebitorii solidari încalcă limitele competențelor și obligațiilor Comisiei în temeiul articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003 și aduce atingere ordinilor juridice naționale. Aceste competențe și obligații privesc raporturile externe, și anume aplicarea de amenzi și, după caz, stabilirea răspunderii solidare a destinatarilor deciziei. În schimb, raporturile interne dintre codebitorii solidari, inclusiv eventualul drept la acțiune între aceștia, fac parte în principiu din domeniul legislației statelor membre.

               2.

               Tribunalul și-a depășit competența de fond prin faptul că a stabilit în mod imperativ cotele-părți din răspunderea personală în cadrul raporturilor interne în ceea ce privește introducerea unor eventuale acțiuni în restituire la instanțele naționale.

               3.

               Obligația impusă Comisiei de a reglementa în mod global efectele juridice rezultate din răspunderea solidară nu poate fi întemeiată pe principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor, invocată de Tribunal în această privință. În plus, această obligație este contrară principiului răspunderii întreprinderii pentru încălcări ale articolelor 101 TFUE și 102 TFUE.

               4.

               Tribunalul s-a pronunțat ultra petita și a încălcat principiul contradictorialității prin faptul că a permis instituirea unei răspunderi în raporturile interne, modificând implicit decizia fără ca o asemenea modificare să fi fost solicitată și fără să facă obiectul unei dezbateri suficiente.

               5.

               În plus, Tribunal încalcă obligația de motivare întrucât hotărârea atacată nu permite interpretarea într-un mod suficient de clar a considerațiilor principale, iar Tribunalul nu analizează argumentele invocate de Comisie cu privire la răspunderea solidară.

               6.

               În sfârșit, Tribunalul aduce atingere puterii de apreciere a Comisiei în ceea ce privește stabilirea persoanelor în sarcina cărora instituie răspunderea.


title: Cauza F-31/10: Acțiune introdusă la 14 mai 2010 — Guittet/Comisia

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/59

         Acțiune introdusă la 14 mai 2010 — Guittet/Comisia
   (Cauza F-31/10)
   2010/C 179/105
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Christian Guittet (Cannes, Franța) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea deciziei de a încheia procedura inițiată în temeiul articolului 73 din Statut prin recunoașterea unui grad de invaliditate permanentă de 64,5 % în favoarea reclamantului și, pe de altă parte, o cerere având ca obiect repararea prejudiciului material și moral suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de AIPN la 27 iulie 2009 de încheiere a procedurii inițiate conform articolului 73 din Statut în urma unui accident suferit de reclamant la 8 decembrie 2003;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 16 februarie 2010 de respingere a reclamației reclamantului;

               —

               în consecință, realizarea evaluării gradului de invaliditate permanentă parțială (IPP) în baza reglementării și al baremului de evaluare în vigoare în ziua accidentului și până la 1 ianuarie 2006, reluarea examinării cererii introduse de reclamant în temeiul articolului 73 din Statut de către o comisie medicală compusă în mod imparțial, independent și neutru și care să poată lucra rapid, în deplină independență și fără prejudecăți;

               —

               obligarea pârâtei la plata de dobânzi de întârziere pentru capitalul datorat în temeiul articolului 73 din Statut, la o rată de 12 %, pentru o perioadă care să înceapă cel mai târziu la 8 decembrie 2004 și până la plata completă a capitalului;

               —

               obligarea pârâtei la plata de despăgubiri, stabilite ex aequo et bono la 50 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit în urma deciziei adoptate;

               —

               obligarea pârâtei la plata de despăgubiri, stabilite la 15 000 de euro pentru prejudiciul material suferit în urma deciziei adoptate;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-263/15: Acțiune introdusă la 15 mai 2015 – Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Comisia

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/16

         Acțiune introdusă la 15 mai 2015 – Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Comisia
   (Cauza T-263/15)
   (2015/C 254/20)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamante: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Polonia) și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia, Polonia) (reprezentanţi: T. Koncewicz, K. Gruszecka Spychała, M. Le Berre, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea în tot a Deciziei Comisiei Europene din 26 februarie 2015 privind măsura SA.35388 (2013/C) (ex 2013/N și ex 2012/N) – Polonia – „Înființarea aeroportului Gdynia-Kosakowo”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă, printre altele, următoarele motive.

               1.

               Primul motiv

                           —

                           Caracterul arbitrar și eroarea vădită de apreciere a faptelor care stau la baza deciziei în litigiu și, prin urmare, depășirea de către Comisie a marjei sale de apreciere și erori vădite de apreciere a elementelor de probă.

               2.

               Al doilea motiv

                           —

                           Neluarea în considerare de către Comisie a elementelor și împrejurărilor pertinente pentru aprecierea juridică a investiției de la aeroportul Gdynia-Kosakowo.

               3.

               Al treilea motiv

                           —

                           Depășirea de către Comisie a marjei de apreciere care îi revine în sensul jurisprudenței care subliniază obligația unei instituții care beneficiază de o putere de apreciere de a explica motivele pentru care anumite elemente de probă și fapte sunt luate în considerare, în timp ce altele sunt respinse.

               4.

               Al patrulea motiv

                           —

                           Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE coroborat cu un principiu general al dreptului Uniunii – principiul securității juridice și al loialității instituțiilor în privința subiectelor de drept – ca urmare a unei aplicări și a unei interpretări eronate.

               5.

               Al cincilea motiv

                           —

                           Calificarea juridică eronată a faptelor și a elementelor de probă și, prin urmare, încălcarea, prin decizia atacată, a articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a considerat că, în speță, activitățile reclamantelor nu corespundeau condițiilor necesare îndeplinirii criteriului investitorului în economia de piață și că nu se dovedise că un investitor privat ar fi realizat proiectul de investiție, concluzionând că investițiile de la Gdynia-Kosakowo constituiau un ajutor de stat ilegal.


title: Cauza C-87/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Schorndorf (Germania) la 2 martie 2009 – Ingrid Putz/Medianess Electronics GmbH

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Schorndorf (Germania) la 2 martie 2009 – Ingrid Putz/Medianess Electronics GmbH
   (Cauza C-87/09)
   2009/C 90/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Schorndorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ingrid Putz

      Pârâtă: Medianess Electronics GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 3 alineatul (2) și ale articolului 3 alineatul (3) al treilea paragraf din Directiva 1999/44/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții legislative naționale care prevede că vânzătorul care a adus bunul la conformitate prin înlocuire nu trebuie să suporte cheltuielile de montare a bunului livrat ulterior în locul în care acesta a fost instalat de consumator ținând seama de natura și de scopul pentru care este utilizat bunul în cauză, atunci când montarea nu era datorată inițial conform contractului?

               2)

               Dispozițiile articolului 3 alineatul (2) și ale articolului 3 alineatul (3) al treilea paragraf din directiva citată anterior trebuie interpretate în sensul că vânzătorul care a adus bunul la conformitate prin înlocuire trebuie să suporte cheltuielile de demontare a bunului din locul în care acesta a fost instalat de consumator ținând seama de natura și de scopul pentru care este utilizat bunul în cauză?

      (1)  Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe (JO L 171, p. 12, Ediție specială 15/vol. 5, p. 89)


title: Cauza F-1/12: Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2012 — ZZ/Curtea de Conturi Europeană

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/29

         Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2012 — ZZ/Curtea de Conturi Europeană
   (Cauza F-1/12)
   2012/C 133/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot, A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Conturi Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Curții de Conturi de respingere a cererii de compensare pentru pierderile suferite

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 21 ianuarie 2011 de respingere a cererii pe care a formulat-o pentru compensarea pierderilor suferite ca rezultat al retragerii pensiei sale de invaliditate;

               —

               dacă este necesar, anularea Deciziei din 22 septembrie 2011 de respingere a reclamației sale din 1 martie 2011;

               —

               compensarea pierderilor suferite;

               —

               obligarea Curții de Conturi Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-605/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 30 decembrie 2014 – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu/Pekka Komu, Jelena Komu

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 30 decembrie 2014 – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu/Pekka Komu, Jelena Komu
   (Cauza C-605/14)
   (2015/C 081/11)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu

      Pârâți: Pekka Komu, Jelena Komu

      Întrebarea preliminară

   Articolul 22 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (1) al Consiliului privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, într-o ipoteză în care o parte dintre coproprietarii unui bun imobil solicită, în vederea încetării raportului de coproprietate, să se dispună vânzarea bunului și, în vederea realizării vânzării, desemnarea unui mandatar, este vorba despre o acțiune care are ca obiect drepturi reale imobiliare în sensul articolului 22 punctul 1?

      (1)  JO L 12, p. 1, Ediţie specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza C-82/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Tribunal Supremo (Spania) la data de 15 februarie 2007 — Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones/Administración del Estado

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/24

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Tribunal Supremo (Spania) la data de 15 februarie 2007 — Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones/Administración del Estado
   (Cauza C-82/07)
   (2007/C 82/44)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Supremo
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones

      Pârâtă: Administración del Estado
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 alineatul (2) și articolul 10 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE (1), coroborate cu considerentul 11, obligă statele membre să confere unor autorități diferite „funcțiile de reglementare”, pe de o parte, și cele de „exploatare”, pe de altă parte, în materie de atribuire a resurselor de numerotare și gestiunea planurilor naționale de numerotare?

               2)

               În cazul în care un stat membru, transpunând în ordinea sa juridică internă Directiva 2002/21/CE, a conferit unei autorități specifice atribuirea resurselor de numerotare naționale și gestionarea planurilor naționale de numerotare, acesta poate să reducă, în același timp, competențele în materie ale autorității respective, atribuindu-le altor autorități sau propriei administrații de stat, astfel încât să se realizeze, în fapt, o gestionare în comun a acestor resurse între diferite autorități?

      (1)  Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice (directivă-cadru), JO L 108, p. 33.


title: Cauza T-202/11: Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2013 — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki și Marfin Investment Group Symmetochon/Comisia

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/29

         Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2013 — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki și Marfin Investment Group Symmetochon/Comisia
   (Cauza T-202/11) (1)

   2013/C 336/63
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 160, 28.5.2011.


title: Cauza C-607/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 29 decembrie 2014 – Bookit, Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 29 decembrie 2014 – Bookit, Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-607/14)
   (2015/C 081/12)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bookit, Ltd

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul scutirii de TVA prevăzute la articolul 135 alineatul (l) litera (d) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție în cauza C-2/95 Sparekassernes Datacenter (SDC) împotriva Skatteministeriet (ECLI:EU:C:1997:278; [1997] ECR I-3017), care sunt principiile relevante care trebuie să fie aplicate atunci când se stabilește dacă un „serviciu de procesare a plăților efectuate prin card de debit și de credit” (cum este serviciul aflat în discuție în prezenta cauză) are „ca efect un transfer de fonduri și determină modificări juridice și financiare” în sensul punctului 66 din hotărârea respectivă?

               2)

               În principiu, care sunt elementele care diferențiază (a) un serviciu care constă în comunicarea informațiilor financiare fără de care plata nu ar fi realizată, dar care nu se încadrează în domeniul de aplicare al scutirii (cum ar fi C-350/10 Nordea Pankki Suomi (ECLI:EU:C:2011:532; [2011] ECR I-7359) de (b) un serviciu de procesare a datelor care are din punct de vedere funcțional efectul de a transfera fondurile și în privința cărora Curtea de Justiție a statuat că se pot încadra, prin urmare, în domeniul de aplicare al scutirii (cum ar fi în Hotărârea SDC la punctul 66)?

               3)

               În special și în contextul serviciilor de procesare a plăților efectuate prin card de debit și de credit:

                           a.

                           este scutirea aplicabilă unor astfel de servicii care determină un transfer de fonduri dar care nu cuprinde funcția care constă în debitarea unui cont sau în creditarea cu o sumă corespondentă a unui cont diferit?

                           b.

                           depinde dreptul la scutire de aspectul dacă prestatorul de servicii obține el însuși codurile de autorizare direct de la banca titularului cardului sau, în mod alternativ, le obține prin banca sa care este agent care furnizează comercianților servicii de acceptare?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-237/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 25 aprilie 2016 - Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 25 aprilie 2016 - Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón
   (Cauza C-237/16)
   (2016/C 260/31)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Pârât: Diputación General de Aragón

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 49 și 54 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui impozit regional perceput pentru daunele aduse mediului ca urmare a utilizării instalațiilor și a elementelor destinate activității și traficului din centrele comerciale care dispun de o mare suprafață de vânzare și de parcare destinată clienților acestora, cu condiția ca suprafața de vânzare către public să fie mai mare de 500 m2, însă care se aplică indiferent dacă locul în care se află în realitate aceste centre comerciale este în afara sau în interiorul zonei urbane consolidate și care este impus în majoritatea cazurilor întreprinderilor din alte state membre, având în vedere că: (i) nu se aplică efectiv comercianților care dețin mai multe centre comerciale, indiferent de suprafața totală de vânzare către public, dacă suprafața individuală a acestor centre este de cel mult 500 m2 și inclusiv dacă suprafața unuia sau a unora dintre acestea depășește limita respectivă, însă baza de impozitare nu depășește 2 000 m2, dar se aplică efectiv comercianților care dețin un singur centru comercial a cărui suprafață de vânzare către public depășește limitele menționate și (ii) în plus, nu se aplică centrelor comerciale dedicate vânzării exclusive de mașini, vehicule, utilaje și furnituri industriale, de materiale de construcții, articole sanitare, uși și ferestre, de articole exclusiv pentru profesioniști, de articole de mobilier în centre individuale, tradiționale și specializate, de autovehicule, în sălile de expoziție ale concesionarilor și în atelierele de reparații, de pepiniere pentru grădinărit și culturi, precum și de combustibili și de carburanți, indiferent de suprafața de vânzare către public a acestora?

               2)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis în temeiul acestei dispoziții, scutirea de la plata IDMGAV a centrelor comerciale cu o suprafață de vânzare către public de cel mult 500 m2 sau mai mare pentru acelea a căror bază de impozitare este de cel mult 2 000 m2 și a centrelor comerciale dedicate vânzării exclusive de mașini, vehicule, utilaje și furnituri industriale, de materiale de construcții, articole sanitare, uși și ferestre, de articole exclusiv pentru profesioniști, de articole de mobilier în centre individuale, tradiționale și specializate, de autovehicule, în sălile de expoziție ale distribuitorilor și în atelierele de reparații, de pepiniere pentru grădinărit și culturi și de combustibili și carburanți?


title: Cauza C-42/08: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 22 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Țările de Jos) — M. Ilhan/Staatssecretaris van Financiën (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Libera prestare a serviciilor — Articolele 49-55 CE — Autovehicule — Utilizarea într-un stat membru a unui autovehicul înmatriculat și închiriat într-un alt stat membru — Impozitarea acestui vehicul în primul stat membru)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/18

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 22 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Țările de Jos) — M. Ilhan/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-42/08) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Libera prestare a serviciilor - Articolele 49-55 CE - Autovehicule - Utilizarea într-un stat membru a unui autovehicul înmatriculat și închiriat într-un alt stat membru - Impozitarea acestui vehicul în primul stat membru)
   (2008/C 209/25)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: M. Ilhan

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Interpretarea articolelor 49-55 CE — Reglementare națională care prevede perceperea unei taxe de înmatriculare la prima utilizare a unui vehicul pe rețeaua rutieră națională, indiferent de durata de utilizare a rețelei respective — Impunerea unei persoane, stabilită în acest stat membru, care a închiriat un vehicul înmatriculat într-un alt stat membru și destinat să fie utilizat în principal în primul stat membru în scopuri profesionale și private pentru o perioadă de trei ani
   Dispozitivul
   Articolele 49-55 CE se opun aplicării unei reglementări naționale, precum aceea din acțiunea principală, în temeiul căreia o persoană care are reședința sau este stabilită într-un stat membru și care utilizează în principal în acest stat membru un autovehicul înmatriculat și închiriat într-un alt stat membru este obligat ca, la prima utilizare a acestui vehicul pe rețeaua rutieră a primului stat membru, să achite o taxă al cărei cuantum este calculat fără să se țină seama de durata contractului de locațiune a vehiculului respectiv, nici de durata utilizării acestuia din urmă pe respectiva rețea.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-262/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Döhler Neuenkirchen GmbH/Hauptzollamt Oldenburg [Codul vamal comunitar — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 204 alineatul (1) litera (a) — Regimul de perfecționare activă — Sistemul cu suspendare — Nașterea unei datorii vamale — Neexecutarea obligației de prezentare a decontului de încheiere în termenul prevăzut]

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Döhler Neuenkirchen GmbH/Hauptzollamt Oldenburg
   (Cauza C-262/10) (1)

   (Codul vamal comunitar - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 204 alineatul (1) litera (a) - Regimul de perfecționare activă - Sistemul cu suspendare - Nașterea unei datorii vamale - Neexecutarea obligației de prezentare a decontului de încheiere în termenul prevăzut)
   2012/C 355/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Döhler Neuenkirchen GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Oldenburg

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 204 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) și a articolului 859 punctul 9 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 993/2001 (JO L 141, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 14, p. 5) — Încălcarea obligației de a prezenta, în termenul prevăzut, autorizația de încheiere în cadrul regimului de perfecționare activă — Admisibilitatea nașterii datoriei vamale pentru întreaga cantitate de mărfuri care a beneficiat de regimul de perfecționare, drept sancțiune aplicabilă în cazul acestei încălcări

      Dispozitivul

   Articolul 204 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 648/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, trebuie interpretat în sensul că încălcarea obligației de a prezenta decontul de încheiere biroului de supraveghere în termen de 30 de zile de la expirarea termenului de încheiere, prevăzută la articolul 521 alineatul (1) primul paragraf prima liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 214/2007 al Comisiei din 28 februarie 2007, determină nașterea unei datorii vamale pentru întreaga cantitate de mărfuri de import care trebuie să facă obiectul încheierii, inclusiv cele reexportate în afara teritoriului Uniunii Europene, în măsura în care condițiile enunțate la articolul 859 punctul 9 din Regulamentul nr. 2454/93 sunt considerate ca nefiind îndeplinite.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010


title: Cauza C-56/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szegedi Ítélőtábla (Republica Ungară) la 4 februarie 2013 — Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt/Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Szegedi Ítélőtábla (Republica Ungară) la 4 februarie 2013 — Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt/Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal
   (Cauza C-56/13)
   2013/C 147/07
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szegedi Ítélőtábla

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt

      Intimată: Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal

      Întrebările preliminare

               1.

               Este compatibilă cu dreptul Uniunii — Directivele 92/40/CEE (1) și 2005/94/CE (2) ale Consiliului și Decizia 2006/105/CE a Comisiei — decizia adoptată de autoritățile administrative maghiare în cadrul măsurilor provizorii de protecție împotriva gripei aviare înalt patogene, prin care a fost instituită o zonă de protecție în care era interzis, între altele, transportul păsărilor de curte?
               Este compatibilă cu dreptul Uniunii — Directivele 92/40/CEE și 2005/94/CE ale Consiliului și Decizia 2006/115/CE a Comisiei — decizia adoptată de autoritățile administrative maghiare în cadrul măsurilor provizorii de protecție împotriva gripei aviare înalt patogene, prin care au fost modificate parțial normele privind zona de protecție și prin care era interzis în acest cadru, între altele, tranzitul păsărilor de curte prin această zonă, precum și măsura adoptată cu privire la reclamantă printr-un aviz al autorității competente (iar nu printr-o decizie supusă căilor de atac) prin care acesteia nu i s-a permis transportul (în vederea creșterii) unor curcani la o crescătorie situată în interiorul zonei de protecție, chiar în centrul focarului de infecție detectat?

               2.

               Unul dintre obiectivele Directivelor 92/40/CEE și 2005/94/CE ale Consiliului, ca izvoare de drept al Uniunii, consta în adoptarea unei reglementări a Uniunii vizând repararea eventualelor prejudicii cauzate particularilor ca urmare a măsurilor provizorii adoptate în scopul protecției împotriva gripei aviare înalt patogene în Uniune? Temeiul juridic al dreptului Uniunii indicat în Directivele 92/40/CEE și 2005/94/CE ale Consiliului și în Deciziile 2006/105/CE și 2006/115/CE ale Comisiei conferă o competență suficientă pentru a adopta o reglementare a Uniunii vizând repararea eventualelor prejudicii cauzate particularilor ca urmare a măsurilor provizorii de protecție împotriva gripei aviare înalt patogene?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, este legală și compatibilă cu dreptul Uniunii limitarea dreptului la repararea prejudiciilor rezultate în urma măsurilor naționale provizorii adoptate în conformitate cu izvoarele de drept menționate? Se poate considera că o normă națională care limitează repararea prejudiciilor în sarcina statului la acele prejudicii și cheltuieli efectiv suferite și exclude posibilitatea de despăgubire pentru beneficiul nerealizat constituie o restrângere necesară și proporțională a dreptului la repararea prejudiciilor cauzate particularilor?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, reclamanta își poate întemeia dreptul de a obține despăgubiri pentru beneficiul nerealizat direct pe încălcarea dispozițiilor Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (articolul 16, referitor la libertatea de a desfășura o activitate comercială, articolul 17, referitor la dreptul de proprietate, și articolul 47, referitor la dreptul la o cale de atac eficientă) în cazul în care măsurile provizorii adoptate de statul membru în conformitate cu dreptul Uniunii în cadrul protecției împotriva gripei aviare înalt patogene au cauzat prejudicii reclamantei, însă, în ceea ce privește repararea prejudiciilor cauzate, reglementarea națională limitează posibilitatea de a solicita o astfel de reparație, excluzând posibilitatea solicitării de despăgubiri pentru beneficiul nerealizat?

               5.

               În cazul în care ar putea fi invocat dreptul la repararea integrală a prejudiciului pe baza unui temei de drept al Uniunii, acest drept poate fi invocat exclusiv împotriva statului sau, utilizând o interpretare amplă a noțiunii de stat, un astfel de drept poate fi de asemenea invocat împotriva administrației publice într-o procedură vizând repararea prejudiciilor cauzate în exercitarea unei atribuții administrative? În cazul în care un astfel de drept poate fi invocat de asemenea împotriva organelor administrative, dreptul național poate impune, în ceea ce privește solicitarea reparării prejudiciilor, dovedirea îndeplinirii unor condiții suplimentare pentru a lua naștere dreptul la despăgubire?

               6.

               În cazul în care dreptul Uniunii nu ar conferi reclamantei posibilitatea de a obține direct în temeiul dreptului Uniunii repararea integrală a prejudiciilor care i-au fost cauzate, cerința echivalenței procedurilor obligă la aplicarea acelorași norme pentru a soluționa cereri care trebuie examinate în temeiul dreptului Uniunii și cereri similare care trebuie examinate în temeiul dreptului maghiar?

               7.

               În împrejurări de fapt similare celor din prezenta cauză — având în vedere că măsurile cu caracter legislativ și administrativ adoptate de statele membre în cadrul protecției împotriva gripei aviare înalt patogene la păsările sălbatice din Uniune afectează în mod necesar funcționarea pieței interne — este posibil, într-o procedură judiciară privind măsuri de punere în aplicare a dreptului Uniunii, să se solicite Comisiei Europene emiterea unui aviz în calitate de amicus curiae, în special în acele situații în care se știe că a fost inițiată de către Comisia Europeană o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva statului membru referitoare la aspecte juridice relevante pentru prezenta cauză?

               8.

               În cazul în care există posibilitatea de a solicita Comisiei Europene emiterea unui aviz în calitate de amicus curiae sau de a solicita simple informații, Comisia Europeană este obligată să emită avizul în calitate de amicus curiae sau să furnizeze informațiile solicitate cu privire la datele, documentele sau declarațiile obținute în cursul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor și la practica în materie a Comisiei Europene, în special în cazul în care este vorba despre informații care nu sunt publice și care au fost obținute în fazele anterioare procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor desfășurate în fața Curții? Astfel de informații pot fi utilizate public într-un litigiu concret pendinte în fața unei instanțe dintr-un stat membru?

      (1)  Directiva 92/40/CEE a Consiliului din 19 mai 1992 de introducere a măsurilor comunitare de combatere a gripei aviare (JO L 167, p. 1, Ediție specială 03/vol. 11, p. 34).

      (2)  Directiva 2005/94/CE a Consiliului din 20 decembrie 2005 privind măsurile comunitare de combatere a influenței aviare și de abrogare a Directivei 92/40/CEE (JO L 10, p. 16, Ediție specială 03/vol. 69, p. 3).


title: Cauza T-348/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Consiliul Uniunii Europene ( Dumping — Importuri de nitrat de amoniu originar din Rusia și din Ucraina — Modificarea definiției produsului în cauză — Aplicarea măsurilor existente noilor tipuri de produse )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/17

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-348/05) (1)

   („Dumping - Importuri de nitrat de amoniu originar din Rusia și din Ucraina - Modificarea definiției produsului în cauză - Aplicarea măsurilor existente noilor tipuri de produse’)
   (2008/C 272/31)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Kirovo-Chepetsk, Rusia) (reprezentanți: inițial B. Servais și Y. Melin, ulterior B. Servais, avocats)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Righini și K. Talabér-Ritz, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 945/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 658/2002 de instituire a unui drept antidumping definitiv la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia și a Regulamentului (CE) nr. 132/2001 privind instituirea unui drept antidumping definitiv la importurile de nitrat de amoniu originar, printre altele, din Ucraina, în urma unei reexaminări intermediare parțiale în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO L 160, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 40, p. 255).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentul (CE) nr. 945/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 658/2002 de instituire a unui drept antidumping definitiv la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia și a Regulamentului (CE) nr. 132/2001 privind instituirea unui drept antidumping definitiv la importurile de nitrat de amoniu originar, printre altele, din Ucraina, în urma unei reexaminări intermediare parțiale în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată ale JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat.

               3)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005.


title: Cauza T-53/08: Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2010 — Italia/Comisia (Ajutoare de stat — Compensare a unei exproprieri pentru cauză de utilitate publică — Prelungire a aplicării unui tarif preferențial pentru furnizarea de energie electrică — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Noțiunea de avantaj — Principiul contradictorialității)

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/36

         Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2010 — Italia/Comisia
   (Cauza T-53/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Compensare a unei exproprieri pentru cauză de utilitate publică - Prelungire a aplicării unui tarif preferențial pentru furnizarea de energie electrică - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Noțiunea de avantaj - Principiul contradictorialității)
   2010/C 221/57
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito și G. Conte, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/408/CE a Comisiei din 20 noiembrie 2007 privind ajutorul de stat C 36/A/06 (ex NN 38/06) pus în aplicare de Italia în favoarea ThyssenKrupp, Cementir et Nuova Terni Industrie Chimiche (JO 2008, L 144, p. 37)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza T-31/17: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2017 – Portugalia/Comisia

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/51

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2017 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-31/17)
   (2017/C 104/71)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida și A. Tavares de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/2018 a Comisiei din 15 noiembrie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2016, L 312, p. 26), în măsura în care exclude de la finanțare suma de 660 202,73 de euro referitoare la cheltuieli declarate de Portugalia în cadrul liniei bugetare asistență tehnică din programul POSEI pentru Insulele Azore aferent exercițiilor financiare 2012 și 2013;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 12 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 247/2006 al Consiliului din 30 ianuarie 2006 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii (JO 2006, L 42, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 69, p. 202).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nemotivare și pe încălcarea articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO 2006, L 171, p. 90, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 37).


title: Cauza C-304/09: Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/11

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-304/09)
   2009/C 256/21
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Flynn și E. Righini, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin neluarea, în termenele stabilite, a tuturor măsurilor necesare pentru desființarea schemei de ajutoare care a fost declarată ilegală și incompatibilă cu piața comună prin Decizia 2006/261/CE a Comisiei din 16 martie 2005 privind schema de ajutoare C 8/2004 (ex NN 164/2003) pusă în aplicare de Italia în favoarea unor societăți cotate recent la bursă [notificată la 17 martie 2005 cu numărul C(2005) 591 (JO L 94, 1 aprilie 2006, p. 42)] și pentru recuperarea de la beneficiari a ajutoarelor acordate în temeiul acestei scheme, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 3 și 4 din această decizie și al Tratatului CE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul în care Italia ar fi trebuit să desființeze schema și să recupereze ajutoarele plătite ilegal a expirat la două luni după notificarea deciziei. După mai mult de patru ani, autoritățile italiene au recuperat numai aproximativ 25 % din ajutoare.