title: Cauza T-77/13: Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2014 – Laboratoires Polive/OAPI – Arbora & Ausonia (DODIE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DODIE — Marca națională verbală anterioară DODOT — Motiv relativ de refuz — Absența unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Competență de modificare” ]

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/36

         Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2014 – Laboratoires Polive/OAPI – Arbora & Ausonia (DODIE)
   (Cauza T-77/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DODIE - Marca națională verbală anterioară DODOT - Motiv relativ de refuz - Absența unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Competență de modificare”])
   2014/C 409/51
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Laboratoires Polive (Levallois-Perret, France) (reprezentant: A. Sion, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Arbora & Ausonia, SL (Barcelona, Spania) (reprezentant: R. Guerras Mazón, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 31 octombrie 2012 (cauza R 1949/2011-2), referitoare la o procedură de opoziție între Arbora & Ausonia, SLU și Laboratoires Polive.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 31 octombrie 2012 (cauza R 1949/2011-2).

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Laboratoires Polive.

               4)

               Arbora & Ausonia, SLU suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza C-440/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Bacău (România) la data de 13 septembrie 2010 — SC SEMTEX SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Bacău (România) la data de 13 septembrie 2010 — SC SEMTEX SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
   (Cauza C-440/10)
   ()
   2010/C 328/25
   Limba de procedură: română

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Bacău

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SC SEMTEX SRL

      Pârâte: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Întrebările preliminare

               1.

               Art. 110 paragraful 1, (fost nr. 90) din T.C.E., în temeiul căruia nici un stat membru nu aplică, direct sau indirect, produselor altor state membre impozite interne de orice natură mai mari decât cele care se aplică, direct sau indirect, produselor naționale similare, se opune instituirii unei taxe de poluare pentru autovehicule, taxă impusă cu ocazia primei înmatriculări pe teritoriul unui stat membru, prezentând caracteristicile instituite prin OUG nr.50/2008, taxă ce poate reprezenta un impozit intern asupra bunurilor provenind din alte state membre, având în vedere că taxa nu se percepe cu ocazia reînmatriculării unui autovehicul în România, autovehicul care prezintă aceleași caracteristici cu un autovehicul secondhand importat ?

               2.

               Art. 110 paragraf 2, (fost nr. 90) din T.C.E., în temeiul căruia nici un stat membru nu aplică, direct sau indirect, produselor altor state membre impozite interne de natură să protejeze indirect alte sectoare de producție, se opune instituirii unei taxe de poluare pentru autovehicule, taxă impusă cu ocazia primei înmatriculări pe teritoriul unui stat membru, prezentând caracteristicile instituite prin Ordonanța de Urgență a Guvernului nr.50/2008, având în vedere că prin Ordonanța de Urgență a Guvernului 218/2008 este exceptată de la plata taxei de poluare categoria de autoturisme care corespunde caracteristicilor tehnice ale autoturismelor produse în România ?


title: Cauza T-24/07: Acțiune introdusă la data de 6 februarie 2007 — ThyssenKrupp Stainless AG/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/39

         Acțiune introdusă la data de 6 februarie 2007 — ThyssenKrupp Stainless AG/Comisie
   (Cauza T-24/07)
   (2007/C 82/88)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: ThyssenKrupp Stainless AG (Duisburg, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte M. Klusmann și S. Thomas)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, anularea punctului 2 din dispozitiv;

               —

               în continuare, în subsidiar, reducerea corespunzătoare a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia atacată;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia C(2006) 6765 final a Comisiei din 20 decembrie 2006 în cauza COMP/39.234 — Supliment de Aliaj, decizie nouă. Prin decizia atacată, ce are în vedere redeschiderea procedurii IV/35.814 — Supliment de Aliaj, a fost stabilită o amendă în sarcina reclamantei pentru încălcarea articolului 65 alineatul (1) CECO de Thyssen Stahl GmbH (fosta Thyssen Stahl AG) prin modificarea concertată a valorilor de referință a formulei pentru calculul suplimentului de aliaj și prin punerea în aplicare a acestei modificări.
   În susținerea acțiunii sale reclamanta invocă zece motive:

               —

               încălcarea principiului nulla poena sine lege, pentru că, în lipsa unei reglementări tranzitorii, Comisia nu dispune de competența de a aplica retroactiv Tratatul CECO, ieșit din vigoare în 2002;

               —

               aplicarea nelegală a Regulamentului (CE) nr. 1/2003 (1) care o autorizează să aplice numai articolele 81 și 82 CE, iar nu și Tratatul CECO;

               —

               încălcarea principiului res iudicata, întrucât Curtea de Justiție a hotărât deja în această cauză, cu autoritate de lucru judecat, că reclamanta nu răspunde pe fond pentru încălcarea săvârșită de Thyssen Stahl AG, ce îi este din nou imputată și atribuită;

               —

               lipsa răspunderii reclamantei, întemeiată pe o declarație de preluare a răspunderii, pentru că aceasta are, în orice caz, valoarea unei declarații;

               —

               încălcarea principiului determinării prin lipsa determinării fundamentului pedepsei aplicate și prin lipsa determinării imputării răspunderii;

               —

               încălcarea principiului ne bis in idem, pentru că, din cauza obiectului identic, a fost stabilită o amendă în sarcina reclamantei încă în prima procedură — amendă ce a fost confirmată cu autoritate de lucru judecat de Curtea de Justiție;

               —

               intervenția prescripției încălcării;

               —

               încălcarea dreptului de acces la informații;

               —

               încălcarea principiului contradictorialității din cauza obiecțiilor incomplete, precum și

               —

               calcul eronat al amenzii prin raportare la Comunicarea din 1996 cu privire la cooperare (2).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a regulilor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1).

      (2)  Comunicarea Comisiei din 18 iulie 1996 cu privire la neaplicarea sau reducerea amenzilor în cazuri de înţelegeri între întreprinderi (JO C 207, p. 4).


title: Cauza C-512/06: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 26 octombrie 2007 — PTV Planung Transport Verkehr AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Articolul 1 alineatul (1) litera(b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Semn verbal map&guide)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/29

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 26 octombrie 2007 — PTV Planung Transport Verkehr AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-512/06) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Articolul 1 alineatul (1) litera(b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Semn verbal map&guide)
   (2008/C 51/49)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: PTV Planung Transport Verkehr AG (reprezentant: F. Nielsen, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 10 octombrie 2006 PTV/OAPI (map&guide) (în cauza T-302/03), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare împotriva deciziei prin care s-a refuzat cererea de înregistrare a mărcii verbale „map&guide” pentru anumite produse și servicii din clasele 9, 41 și 42 — Caracter distinctiv al mărcii
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă PTV Planung Transport Verkehr AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-277/07: Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Secure Computing/OAPI — Investrónica (SECUREOS) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/31

         Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Secure Computing/OAPI — Investrónica (SECUREOS)
   (Cauza T-277/07) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 347/50
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Secure Computing Corp. (Reseville, Minnesota, Statele Unite) (reprezentanți: H. Kunz-Hallstein și R. Kunz-Hallstein, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Investrónica, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial E. López Leiva, ulterior J. L. Zurdo Rivas, ulterior J. L. Zurdo Rivas și E. López Camba, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 25 aprilie 2007 (cauza R 1063/2006-1) privind o procedură de opoziție între Investrónica, SA și Secure Computing Corp.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și fiecare câte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza C-336/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 06 iulie 2010 — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Victor Vinel Ijac

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 06 iulie 2010 — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Victor Vinel Ijac
   (Cauza C-336/10)
   ()
   2010/C 274/11
   Limba de procedură: română

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Craiova

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Pârât: Victor Vinel Ijac

      Întrebarea preliminară

   Articolul 110 TFUE (ex-articolul 90 TCE) primul paragraf trebuie interpretat în sensul că interzice unui stat membru să instituie o taxă prezentând caracteristicile taxei de poluare instituită prin OUG nr. 50/2008 care condiționează înmatricularea în România a autovehiculelor de ocazie importate și care au fost înmatriculate anterior în alte state membre ale Uniunii Europene de plata taxei de poluare, în condițiile în care această taxă nu este percepută autovehiculelor de ocazie înmatriculate în România, cu ocazia unei vânzări și, respectiv, a unei noi înmatriculări, dat fiind că această taxă poate reprezenta un impozit intern asupra bunurilor provenind din alte state membre discriminatoriu indirect față de impozitarea produselor naționale?


title: Cauza C-513/13 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 4 decembrie 2014 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană [Recurs — Fondul de coeziune — Proiect privind asanarea și epurarea apelor urbane din orașul Zaragosa (Spania) — Reducerea contribuției financiare — Existența unui termen — Nerespectarea termenului acordat — Consecințe]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/13

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 4 decembrie 2014 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană
   (Cauza C-513/13 P) (1)

   ([Recurs - Fondul de coeziune - Proiect privind asanarea și epurarea apelor urbane din orașul Zaragosa (Spania) - Reducerea contribuției financiare - Existența unui termen - Nerespectarea termenului acordat - Consecințe])
   (2015/C 046/17)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Valero Jordana și A. Steiblytė, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene, Spania/Comisia (T-358/08).

               2)

               Anulează Decizia C(2008) 3249 a Comisiei din 25 iunie 2008 privind reducerea ajutorului acordat în temeiul Fondului de coeziune Regatului Spaniei pentru proiectul nr. 96/11/61/018 – „Saneamiento de Zaragoza”.

               3)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată a Regatului Spaniei, precum și la suportarea propriilor cheltuieli de judecată atât din procedura în primă instanță, cât și din cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.


title: Cauza C-339/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione Tributaria Regionale (Italia) la 22 iulie 2008 — General Beverage Europe B.V./Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Commissione Tributaria Regionale (Italia) la 22 iulie 2008 — General Beverage Europe B.V./Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba
   (Cauza C-339/08)
   (2008/C 260/12)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Commissione Tributaria Regionale
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: General Beverage Europe B.V.

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba
   Întrebările preliminare

               1)

               Reținerea aplicabilă majorării dividendelor constituie o reținere la sursă asupra profiturilor, interzisă prin articolul 5 din Directiva 90/435 (1)?

               2)

               Este aplicabilă clauza de salvgardare prevăzută la articolul 7 alineatul (2) din directiva citată, mai exact, articolul 7 alineatul (2) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 trebuie interpretat în sensul că un stat membru poate să se abțină de la aplicarea exceptării prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din directivă în cazul în care statul în care are sediul societatea-mamă îi acordă acesteia un credit fiscal în temeiul unei convenții bilaterale?

      (1)  JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97.


title: Cauza T-122/16: Acțiune introdusă la 22 martie 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (Burlington)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/26

         Acțiune introdusă la 22 martie 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (Burlington)
   (Cauza T-122/16)
   (2016/C 175/30)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „Burlington” – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 982 021

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11/01/2016 în cauza R 2049/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea înregistrării mărcii contestate pentru toate produsele contestate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatele (4) și (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-83/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 15 februarie 2017 – KP, reprezentat de mamă/LO

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 15 februarie 2017 – KP, reprezentat de mamă/LO
   (Cauza C-83/17)
   (2017/C 168/26)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: KP, reprezentat de mamă

      Intimat: LO

      Întrebările preliminare

               1)

               Regula subsidiarității prevăzută la articolul 4 alineatul (2) din Protocolul de la Haga din 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor de întreținere trebuie interpretată în sensul că aceasta se aplică numai atunci când cererea prin care se inițiază procedura în materie de întreținere este introdusă în alt stat membru decât cel în care creditorul obligației de întreținere are reședința obișnuită?
               În cazul unui răspuns negativ la această întrebare:

               2)

               Articolul 4 alineatul (2) din Protocolul de la Haga din 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor de întreținere trebuie interpretat în sensul că expresia „nu poate obține întreținere” se referă și la situații în care legea aplicabilă la locul reședinței anterioare nu recunoaște retroactiv dreptul la întreținere, exclusiv din cauza neîndeplinirii anumitor condiții legale?


title: Cauza C-166/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 1 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Audiencia Provincial de Oviedo — Spania) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE (Protecția consumatorilor — Contracte negociate în afara spațiilor comerciale — Directiva 85/577/CEE — Domeniu de aplicare — Excludere — Contract de asigurare bazat pe unități de cont)

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 1 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Audiencia Provincial de Oviedo — Spania) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE
   (Cauza C-166/11) (1)

   (Protecția consumatorilor - Contracte negociate în afara spațiilor comerciale - Directiva 85/577/CEE - Domeniu de aplicare - Excludere - Contract de asigurare bazat pe unități de cont)
   2012/C 118/11
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Oviedo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Angel Lorenzo González Alonso

      Pârâtă: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Audiencia Provincial de Oviedo — Interpretarea articolului 3 alineatul (2) litera (d) din Directiva 85/577/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale (JO L 372, p. 31, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 188) — Contract încheiat în afara spațiilor comerciale prin care se urmărește oferirea unei asigurări de viață în schimbul plății lunare a unei prime investite în diferite produse de investiții ale aceleiași societăți

      Dispozitivul

   Un contract încheiat în afara unui spațiu comercial, prin care se oferă o asigurare de viață în schimbul plății lunare a unei prime destinate investirii, în diferite proporții, în instrumente cu venit fix, în instrumente cu venit variabil și în produse de investiții financiare ale societății cocontractante, nu face parte, conform articolului 3 alineatul (2) litera (d) din Directiva 85/577/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale, din domeniul de aplicare al acesteia.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza T-123/16: Acțiune introdusă la 22 martie 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/27

         Acțiune introdusă la 22 martie 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON)
   (Cauza T-123/16)
   (2016/C 175/31)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (reprezentant: A. Norris, Barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „Burlington” – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 982 020

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11/01/2016 în cauza R 1635/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea înregistrării mărcii contestate pentru toate produsele contestate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatele (4) și (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-394/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte d'appello di Milano (Italia) la 22 august 2007 — Marco Gambazzi/DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte d'appello di Milano (Italia) la 22 august 2007 — Marco Gambazzi/DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
   (Cauza C-394/07)
   (2007/C 283/19)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte d'appello di Milano
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Marco Gambazzi

      Pârâte: DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
   Întrebările preliminare

               1)

               Instanța din statul în care se solicită executarea poate, în temeiul clauzei de ordine publică prevăzută de articolul 27 punctul 1 din Convenția de la Bruxelles, să țină cont de faptul că instanța din statul în care s-a emis hotărârea, a refuzat părții care a căzut în pretenții, care s-a constituit în proces, prezentarea oricărei apărări, în urma adoptării unei hotărâri de excludere (debarment) în condițiile prevăzute mai sus?

               2)

               Sau interpretarea dispoziției menționate, coroborată cu principiile care rezultă din articolul 26 și următoarele din Convenție, referitoare la recunoașterea și executarea reciprocă a hotărârilor judecătorești la nivel comunitar, împiedică instanța națională să poată considera că desfășurarea unui proces civil în care o parte este împiedicată în exercitarea dreptului la apărare în baza hotărârii de excludere a instanței adoptată ca urmare a neîndeplinirii unui ordin al acesteia, încalcă ordinea publică, în sensul articolului 27 punctul 1?


title: Cauza C-321/09 P: Recurs introdus la 10 august 2009 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 11 iunie 2009 în cauza T-33/07, Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/3

         Recurs introdus la 10 august 2009 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 11 iunie 2009 în cauza T-33/07, Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-321/09 P)
   2009/C 244/05
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentant: I. Chalkias)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea prezentului recurs și a celor două motive invocate;

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță;

               —

               admiterea în parte a acțiunii în primă instanță;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că:

               1)

               Tribunalul de Primă Instanță a interpretat și a aplicat greșit principiul securității juridice, având în vedere că, în hotărârea atacată, deși a declarat că procedura de lichidare în contradictoriu a fost, fără îndoială, deosebit de lungă, întrucât aceasta a început la 9 noiembrie 1999 cu prima investigație și s-a încheiat la 15 decembrie 2006, dată la care s-a publicat hotărârea atacată, cu toate acestea a considerat ulterior, în opinia recurentei în mod greșit, că această constatare trebuia relativizată în cadrul procedurii de lichidare a conturilor FEOGA și a afirmat că nu a fost încălcat principiul securității juridice.

               2)

               Hotărârea atacată a Tribunalului de Primă Instanță cuprinde o motivare greșită și contradictorie, în măsura în care Tribunalul, deși a admis interpretarea și aplicarea greșită de către Comisie a articolului 12 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1201/89 și că motivul de anulare invocat de Republica Elenă era fondat și trebuia să fie admis, acesta a reținut că fundamentul rectificării financiare nu era totuși afectat.


title: Cauza C-561/10 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2010 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-387/08, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/3

         Recurs introdus la 26 noiembrie 2010 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-387/08, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană
   (Cauza C-561/10 P)
   2011/C 72/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentanți: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Attorneys at Law)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului;

               —

               anularea Deciziei OPOCE (Oficiul pentru Publicații Oficiale al Comunităților Europene) de respingere a ofertei recurentei și de atribuire a contractului unui alt ofertant și acordarea de despăgubiri;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal pentru ca acesta să examineze celelalte aspecte rămase în discuție în cele două loturi, inclusiv cererea de despăgubiri, care nu a fost examinată încă de Tribunal;

               —

               obligarea OPOCE la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate cu ocazia procedurii inițiale, chiar și în cazul în care prezentul recurs este respins, precum și a celor aferente prezentului recurs, în cazul în care recursul este admis.

      Motivele și principalele argumente

   Reurenta invocă faptul că, în hotărârea atacată, Tribunalul, a comis o eroare de drept și a interpretat eronat articolul 100 alineatul (2) din regulamentul financiar (1), precum și articolul 149 din normele de aplicare, atunci când a admis că, întrucât oferta recurentei nu atinsese pragul de 70 %, Comisia omisese în mod întemeiat să îi comunice recurentei avantajele relative ale ofertantului câștigător. În plus, recurenta susține că hotărârea este insuficient motivată întrucât Tribunalul nu a examinat aprofundat și separat motivul întemeiat pe încălcarea principiului transparenței și egalității de tratament.
   Recurenta susține, în plus, că Tribunalul și-a încălcat obligația de motivare întrucât, deși a recunoscut că în privința a numeroase subcriterii comentariile cuprinse în decizia atacată erau vagi și generale și nu explicau notele acordate ofertei recurentei și că decizia atacată era viciată de o motivare insuficientă cu privire la subcriteriile specifice de atribuire, acesta a concluzionat că „motivarea referitoare la multe alte criterii și subcriterii de atribuire [era] suficientă”. În plus, Tribunalul ar fi comis o eroare în interpretarea obligației sale de motivare atunci când a considerat că mai multe dintre comentariile comisiei de evaluare erau suficiente pentru îndeplinirea obligației de motivare și nu a examinat separat și aprofundat argumentele recurentei în privința încălcării principiului transparenței și tratamentului egal.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).


title: Cauza T-125/16: Acțiune introdusă la 23 martie 2016 – Léon Van Parys/Comisia

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/28

         Acțiune introdusă la 23 martie 2016 – Léon Van Parys/Comisia
   (Cauza T-125/16)
   (2016/C 175/32)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Firma Léon Van Parys NV (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: P. Vlaemminck, B. Van Vooren și R. Verbeke, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2016) 95 final a Comisiei din 20 ianuarie 2016 în dosarul REC 07/07(REV) prin care se constată că este justificată luarea considerare a posteriori a taxelor la import și că este justificată remiterea acestor taxe în privința unui debitor și parțial justificată în cazul special al unui alt debitor, și de modificare a Deciziei C(2010)2858 a Comisiei din 6 mai 2010;

               —

               declararea faptului că articolul 909 din Regulamentul nr. 2454/93 (1) și-a produs pe deplin efectele în favoarea prezentei reclamante în urma Hotărârii Tribunalului din 19 martie 2013, T-324/10, prin care Tribunalul a anulat în privința reclamantei (din prezenta cauză și din acea cauză) articolul 1 alineatul (3) din Decizia C(2010) 2858 inițială, astfel încât în conformitate cu articolul 909 din Regulamentul nr. 2454/93, această reclamantă beneficiază pe deplin de remiterea datoriei vamale, precum și de dobânzile și cheltuielile direct sau indirect legate de aceasta;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 907 și 909 din Regulamentul nr. 2454/93 și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                           —

                           Reclamanta susține că sunt suficiente, ca atare, consecințele juridice ale Hotărârii din 19 martie 2013, Firma Van Parys/Comisia (T-324/10, EU:T:2013:136) în favoarea sa. Prin urmare, nu este necesară nicio altă nouă decizie a Comisiei pentru a înlătura nelegalitatea constatată de Tribunal și reclamanta ar trebui să beneficieze de aplicarea articolului 909 din Regulamentul nr. 2454/93.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 907 din Regulamentul nr. 2454/93 și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                           —

                           Reclamanta consideră că Comisia a abuzat de competența de a solicita informații suplimentare pe care i-o conferă articolul 907 din Regulamentul nr. 2454/93, pentru a evita aplicarea articolului 909 din același regulament. Reclamanta invocă în special faptul că Comisia dispunea deja de informațiile solicitate.

               3.

               Al treilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, întrucât Hotărârea din 19 martie 2013, Firma Van Parys/Comisia (T-324/10, EU:T:2013:136) trebuia executată într-un termen rezonabil, care nu trebuia să depășească termenul inițial de nouă luni prevăzut la articolul 907 din Regulamentul nr. 2454/93.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat cu titlu mai subsidiar, întemeiat pe abuzul de putere săvârșit de Comisie care a efectuat o nouă analiză completă și a ajuns astfel la o concluzie care ar fi contrară Hotărârii din 19 martie 2013, Firma Van Parys/Comisia (T-324/10, EU:T:2013:136).

               5.

               Al cincilea motiv, invocat cu titlu încă mai subsidiar, întemeiat pe interpretarea eronată a cadrului legislativ privind organizarea pieții bananelor și pe încălcarea principiului egalității

                           —

                           Încheierea de către reclamantă a unui contract de utilizare pentru a dobândi dreptul de a utiliza certificatele de import ar reprezenta o posibilitate legală prevăzută de Regulamentul nr. 2362/98 (2) și de practicele comerciale normale recunoscute de OMC.

                           —

                           Acesta nu poate fi considerată o neglijență din partea unui importator, atunci când nu este considerată astfel în privința comisionarului în vamă sau a altui importator care a utilizat licențe netransmisibile.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1993, L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2362/98 al Comisiei din 28 octombrie 1998 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 404/93 al Consiliului privind regimul importurilor de banane în Comunitate (JO 1998, L 293, p. 32).


title: Cauza T-506/11: Hotărârea Tribunalului din 18 aprilie 2013 — Peek & Cloppenburg/OAPI — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Peek & Cloppenburg — Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/41

         Hotărârea Tribunalului din 18 aprilie 2013 — Peek & Cloppenburg/OAPI — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
   (Cauza T-506/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Peek & Cloppenburg - Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 156/75
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: S. Abrar, ulterior P. Lange, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg (Hamburg, Germania) (reprezentanți: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, avocați, și I. Fowler, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 februarie 2011 (cauza R 53/2005-1) privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg și Peek & Cloppenburg KG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Peek & Cloppenburg KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 362, 10.12.2011.


title: Cauza C-246/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Suediei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 10 CE și a articolului 300 alineatul (1) CE — Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți — Propunere unilaterală a unui stat membru de includere a unei substanțe în anexa A la această convenție]

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
      (Cauza C-246/07) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Încălcarea articolului 10 CE și a articolului 300 alineatul (1) CE - Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți - Propunere unilaterală a unui stat membru de includere a unei substanțe în anexa A la această convenție)
      (2010/C 161/03)
      Limba de procedură: suedeza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Valero Jordana și C. Tufvesson, agenți)

         Pârât: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Kruse și A. Falk, agenți)

         Obiectul

      Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 10 CE și 300 alineatul (1) CE — Propunere unilaterală de adăugare a unei substanțe, acid sulfonic perfluoroctanic, în anexa A la Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți

         Dispozitivul

                  1.

                  Prin propunerea unilaterală de adăugare a unei substanțe, respectiv a sulfonatului de perfluorooctan, în anexa A la Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 CE.

                  2.

                  Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

                  3.

                  Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4.

                  Regatul Danemarcei, Regatul Țărilor de Jos, Republica Finlanda, precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza C-62/05 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 octombrie 2007 — Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc în lichidare, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Regulamentul (CEE) nr. 1430/79 — Remiterea drepturilor de import — Încărcătură de țigări cu destinația Spania — Fraudă comisă în cursul unei operațiuni de tranzit comunitar)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 octombrie 2007 — Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc în lichidare, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-62/05 P) (1)

   (Recurs - Regulamentul (CEE) nr. 1430/79 - Remiterea drepturilor de import - Încărcătură de țigări cu destinația Spania - Fraudă comisă în cursul unei operațiuni de tranzit comunitar)
   (2007/C 315/07)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurenți: Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc în lichidare, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro (reprezentant: G. Leone, avvocato)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis, agent și G. Bambara, avocat)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 14 decembrie 2004, Nordspedizionieri di Danielis Livio și alții/Comisia (T-332/02), de respingere a cererii de anulare a deciziei Comisiei (REM 14/01) din 28 iunie 2002 prin care se comunica autorităților italiene că nu este necesară acordarea remiterii drepturilor de import corespunzătoare unei încărcături de țigări cu destinația Spania, pentru motivul că o fraudă comisă de terți în cadrul unei operațiuni de tranzit comunitar nu constituie o situație specială care să justifice remiterea drepturilor de import
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, aflată în lichidare, precum și pe domnii Danielis și D'Alessandro la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 2.4.2005.


title: Cauza T-232/10: Acțiune introdusă la 21 mai 2010 — Couture Tech Limited/OAPI (reprezentarea unui ecuson ce cuprinde globul, o stea, secera și ciocanul)

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/29

         Acțiune introdusă la 21 mai 2010 — Couture Tech Limited/OAPI (reprezentarea unui ecuson ce cuprinde globul, o stea, secera și ciocanul)
   (Cauza T-232/10)
   2010/C 195/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Couture Tech Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: B. Whyatt, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 martie 2010 în cauza R 1509/2008-2; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marcă figurativă în culori reprezentând un ecuson cu globul pământesc, o stea, secera și ciocanul pentru produse și servicii din clasele 3, 14, 18, 23, 26 și 43 — cererea de înregistrare nr. 5585898

      Decizia examinatorului: Respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că decizia în litigiu aduce atingere dispozițiilor articolului 7 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a făcut o greșită aplicare a acestor dispoziții la cererea de marcă comunitară.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta consideră că, nerecunoscând reclamantei un drept de așteptare legitimă la înregistrarea mărcii sale ca marcă comunitară, decizia atacată nu a aplicat principiul echității.


title: Cauza T-415/11: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2012 — Hartmann/OAPI (Nutriskin Protection Complex) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Nutriskin Protection Complex — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Practica decizională a OAPI — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/20

         Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2012 — Hartmann/OAPI (Nutriskin Protection Complex)
   (Cauza T-415/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Nutriskin Protection Complex - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Practica decizională a OAPI - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 399/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Germania) (reprezentant: N. Aicher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: K. Klüpfel și A. Poch, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 mai 2011 (cauza R 1524/2010-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului Nutriskin Protection Complex

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Paul Hartmann AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza C-49/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 1 februarie 2017 – Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 1 februarie 2017 – Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet
   (Cauza C-49/17)
   (2017/C 112/35)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Koppers Denmark ApS

      Pârât: Skatteministeriet

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 21 alineatul (3) din Directiva 2003/96/CE (1) a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că consumul de produse energetice fabricate de cel care le consumă în scopul fabricării altor produse energetice este scutit de impozit într-o situație precum cea în discuţie în procedura principală, în care produsele energetice fabricate nu sunt utilizate drept carburant sau combustibil pentru încălzire?

               2)

               Articolul 21 alineatul (3) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că statele membre pot limita domeniul de aplicare al scutirii astfel încât aceasta să se aplice doar consumului unui produs energetic utilizat la fabricarea unui produs energetic echivalent (și anume un produs energetic care, la fel ca produsul energetic consumat, este de asemenea supus impozitării)?

      (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (Text cu relevanță pentru SEE), JO 2003, L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98.


title: Cauza C-387/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera prestare a serviciilor — Reglementare a unui stat membru privind fondurile de investiții și fondurile de investiții imobiliare — Dovadă referitoare la veniturile considerate distribuite — Dovadă furnizată prin intermediul unui reprezentant fiscal — Instituții de credit și fiduciari naționali care au calitatea de reprezentant fiscal)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/4

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-387/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera prestare a serviciilor - Reglementare a unui stat membru privind fondurile de investiții și fondurile de investiții imobiliare - Dovadă referitoare la veniturile considerate distribuite - Dovadă furnizată prin intermediul unui reprezentant fiscal - Instituții de credit și fiduciari „naționali” care au calitatea de reprezentant fiscal)
   2011/C 340/06
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 49 CE și a articolului 36 din Acordul din 2 mai 1992 privind Spațiul Economic European (JO 1994, L 1, p. 3) — Reglementare a unui stat membru prin care se limitează reprezentarea fiscală a fondurilor de investiții și a fondurilor imobiliare la experți fiduciari și la instituții de credit cu sediul în acest stat

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea și menținerea în vigoare a unor dispoziții prin care numai instituțiile de credit naționale și fiduciari naționali pot fi desemnați reprezentanți fiscali ai fondurilor de investiții sau ai fondurilor de investiții imobiliare, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE și al articolului 36 din Acordul din 2 mai 1992 privind Spațiul Economic European.

               2.

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-770/16: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2016 – Korwin-Mikke/Parlamentul

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/50

         Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2016 – Korwin-Mikke/Parlamentul
   (Cauza T-770/16)
   (2017/C 006/62)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Janusz Korwin-Mikke (Jozefow, Polonia) (reprezentant: M. Cherchi, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni admisibilă și fondată;

         În consecință

               —

               anularea deciziei biroului Parlamentului European din 1 august 2016;

               —

               anularea deciziei anterioare a Președintelui Parlamentului European din 5 iulie 2016 de aplicare a acelorași sancțiuni;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului financiar și moral cauzat prin deciziile atacate, respectiv acordarea în favoarea reclamantului a sumei de 13 306 euro;

               —

               în orice caz, obligarea Parlamentului European la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 166 din Regulamentul Parlamentului European, pe încălcarea libertății cuvântului și libertății de exprimare a cetățenilor Uniunii Europene, cu circumstanța specială că afirmațiile vizate de decizie au fost făcute de un parlamentar european în timpul exercitării funcției sale și în incinta instituțiilor Uniunii Europene, precum și pe încălcarea principiului motivării actelor instituțiilor Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului motivării actelor instituțiilor Uniunii Europene și a articolului 6 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului, și/sau pe încălcarea principiului general al imparțialității.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 6 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului, a dreptului la apărare, a articolului 166 primul paragraf din Regulamentul Parlamentului European.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului motivării actelor instituțiilor Uniunii Europene și pe încălcarea principiului proporționalității și a principiului ne bis in idem.


title: Cauza C-307/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Alicante (Spania) la 25 iunie 2015 – Ana María Palacios Martínez/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Alicante (Spania) la 25 iunie 2015 – Ana María Palacios Martínez/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Cauza C-307/15)
   (2015/C 279/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Alicante

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ana María Palacios Martínez

      Pârâtă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibil cu principiul neobligativității, consacrat la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, faptul că obligația de restituire rezultată din decizia de constatare a nulității unei clauze prag incluse într-un contract de credit, ca urmare a caracterului său abuziv, nu produce efecte retroactive de la momentul încheierii contractului, ci de la o dată ulterioară?

               2)

               Criteriul bunei-credințe a celor interesați care servește drept temei pentru limitarea efectului retroactiv ce rezultă dintr-o clauză abuzivă reprezintă o noțiune autonomă a dreptului Uniunii, care trebuie interpretată în mod uniform de toate statele membre?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ, ce criterii trebuie avute în vedere pentru a determina existența bunei-credințe a celor interesați?

               4)

               În orice caz, este conform cu buna-credință a celor interesați comportamentul unui profesionist [care,] la întocmirea contractului, a cauzat lipsa de transparență care a determinat caracterul abuziv al clauzei?

               5)

               Riscul unor consecințe grave, care servește drept temei pentru limitarea efectului retroactiv ce rezultă dintr-o clauză abuzivă, reprezintă o noțiune autonomă a dreptului Uniunii care trebuie interpretată în mod uniform de toate statele membre?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ, ce criterii ar trebui luate în considerare?

               7)

               Riscul unor consecințe grave trebuie evaluat luându-se în considerare doar acel risc care se poate produce pentru profesionist sau trebuie avut în vedere și prejudiciul ocazionat consumatorilor ca urmare a nerestituirii integrale a sumelor plătite în temeiul respectivei clauze prag?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza C-169/09: Acțiune introdusă la 13 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/29

         Acțiune introdusă la 13 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-169/09)
   2009/C 153/56
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Schønberg și M. Karanasou Apostolopoulou)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 2005 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor consumatoare de energie și de modificare a Directivei 92/42/CEE a Consiliului și a Directivelor 96/57/CE și 2000/55/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea actelor menționate Comisiei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea în dreptul intern a Directivei 2005/32/CE a expirat la 10 august 2007.

      (1)  JO L 191, 22.7.2005, p. 29, Ediție specială, 13/vol. 49, p. 104.


title: Cauza T-239/11: Acțiune introdusă la 3 mai 2011 — Sigma Alimentos Exterior/Comisia

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/26

         Acțiune introdusă la 3 mai 2011 — Sigma Alimentos Exterior/Comisia
   (Cauza T-239/11)
   2011/C 204/47
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sigma Alimentos Exterior, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Ferre Navarrete, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolului 1 alineatul (1) din decizia atacată în măsura în care declară că articolul 12 alineatul (5) din textul reformat al Legii privind impozitul pe profit (Ley del Impuesto sobre Sociedades, TRLIS) cuprinde elemente de ajutor de stat;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (1) din decizia atacată, în măsura în care declară că articolul 12 alineatul (5) din TRLIS cuprinde elemente de ajutor de stat atunci când este aplicat în cazul dobândirii de participații care implică dobândirea controlului asupra societății în cauză;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care aplică ordinul de recuperare în cazul unor operațiuni realizate anterior publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a deciziei finale care face obiectul prezentei acțiuni;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta din prezenta cauză a dobândit participații în societăți stabilite în Statele Unite și în Peru, în perioada 2008-2010, și a realizat amortizarea fondului de comerț rezultat din dobândirea participațiilor majoritare în aceste societăți, în temeiul articolului 12 alineatul (5) TRLIS.
   La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat Decizia atacată, C(2010) 9566 final, privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07). Ca urmare a acestei decizii, Administrația Fiscală spaniolă a inițiat proceduri de verificare în vederea corectării amortizărilor realizate de reclamantă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe neîndeplinirea condițiilor necesare pentru considerarea măsurii drept ajutor de stat

                           —

                           Reclamanta afirmă în această privință că principalul motiv pentru care sistemul fiscal vizat în speță nu poate fi considerat drept ajutor de stat este lipsa caracterului selectiv al măsurii în cauză. Astfel, Comisia a săvârșit o eroare în cazul în care consideră că există selectivitate de fapt în temeiul unui sistem care favorizează dobândirea de participații naționale și care impune o participare de cel puțin 5 %. Potrivit reclamantei, Comisia a ajuns la această concluzie întrucât nu ține seama de o analiză a tipologiei și a sectoarelor de activitate în care își desfășoară activitatea întreprinderile care au aplicat acest sistem.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe lipsa de motivare a deciziei

                           —

                           Reclamanta consideră că motivarea care explică rațiunile pentru care Comisia consideră că nu există obstacole juridice explicite în calea dobândirii de societăți în Statele Unite și în Peru este insuficientă din orice perspectivă.


title: Cauza F-27/08: Acțiune introdusă la 29 februarie 2008 — Simões dos Santos/OAPI

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/25

         Acțiune introdusă la 29 februarie 2008 — Simões dos Santos/OAPI
   (Cauza F-27/08)
   (2008/C 158/45)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Manuel Simões dos Santos (Alicante, Spania) (reprezentant: A. Creus Carreras, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea mai multor decizii ale Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne, în măsura în care nu pun în executare în mod corect hotărârea T-435/04, nerecunoscându-i reclamantului soldul de puncte a căror eliminare a fost anulată de Tribunalul de Primă Instanță, nici plata dobânzilor de întârziere pentru suma corespunzătoare diferenței față de salariul pe care ar fi trebuit să îl primească reclamantul
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 3 decembrie 2007 de respingere a reclamației introduse de reclamant la 8 august 2007, precum și a Deciziei nr. PERS-01-07 privind atribuirea punctelor de promovare în cadrul exercițiului de promovare 2003, a Deciziei ADM-07-17 de interpretare a Deciziei ADM-03-35 privind cariera și promovarea funcționarilor și a agenților temporari și a scrisorii din 15 iunie 2007, intitulată „Definitive awarding of 2007 promotion points adopted by the Appointing Authority”;

               —

               obligarea OAPI la plata către reclamant a dobânzilor de întârziere pentru suma corespunzătoare diferenței față de salariul pe care acesta ar fi trebuit să îl primească dacă nu ar fi intervenit eliminarea soldului de puncte de merit, calculate la rata stabilită de Tribunal;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-395/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte d'appello di Roma (Italia) la 12 septembrie 2008 — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno și Massimo Pettini

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte d'appello di Roma (Italia) la 12 septembrie 2008 — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno și Massimo Pettini
   (Cauza C-395/08)
   (2008/C 327/13)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte d'appello di Roma
   Părțile din acțiunea principală

      Apelant: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Intimați: Tiziana Bruno și Massimo Pettini
   Întrebările preliminare

               1)

               Legislația statului italian [art. 7 alineatul (1) din Legea 638/83] care determină să nu se ia în considerare drept perioade de contribuții utile pentru dobândirea dreptului la pensie perioadele nelucrate în sistem de fracțiune de normă de tip vertical este conformă cu Directiva 97/81/CE (1) și în special cu clauza 4 [din acordul-cadru anexat la directivă] privind principiul nediscriminării?

               2)

               Legislația națională menționată este conformă cu respectiva directivă și în special cu clauza 1 [din acordul-cadru], în care se prevede că reglementarea națională trebuie să faciliteze dezvoltarea muncii pe fracțiune de normă, cu clauza 4 și cu clauza 5 din acord, în care li se impune statelor membre să elimine obstacolele de natură juridică care restrâng accesul la munca pe fracțiune de normă, fiind incontestabil că neluarea în considerare în vederea pensiei a săptămânilor nelucrate constituie un obstacol important privind alegerea muncii pe fracțiune de normă de tip vertical?

               3)

               Clauza 4 [din acordul-cadru] privind principiul nediscriminării poate fi extinsă și în domeniul diferitelor tipuri de contracte pe fracțiune de normă, întrucât în ipoteza muncii pe fracțiune de normă de tip orizontal, la un număr egal de ore lucrate și remunerate în anul calendaristic, în temeiul legislației naționale sunt considerate utile toate săptămânile din anul calendaristic, spre deosebire de munca pe fracțiune de normă de tip vertical?

      (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES — Anexă: Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă (JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35).


title: Cauza C-406/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Petya Milkova/Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol (Trimitere preliminară — Politica socială — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap — Articolele 5 și 27 — Directiva 2000/78/CE — Articolul 7 — Protecție consolidată în cazul concedierii unor salariați cu handicap — Inexistența unei astfel de protecții pentru funcționarii cu handicap — Principiul general al egalității de tratament)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Petya Milkova/Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol
   (Cauza C-406/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap - Articolele 5 și 27 - Directiva 2000/78/CE - Articolul 7 - Protecție consolidată în cazul concedierii unor salariați cu handicap - Inexistența unei astfel de protecții pentru funcționarii cu handicap - Principiul general al egalității de tratament))
   (2017/C 144/08)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamanta din procedura principală: Petya Milkova

      Pârâtă din procedura principală: Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, lecturat în lumina Convenției Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2010/48/CE a Consiliului din 26 noiembrie 2009, și coroborat cu principiul general al egalității de tratament, consacrat la articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că permite o reglementare a unui stat membru cum este cea în discuție în litigiul principal, care conferă salariaților care au anumite handicapuri o protecție specială ex ante în cazul concedierii, fără să confere însă o astfel de protecție funcționarilor cu aceleași handicapuri, cu excepția situației în care se dovedește o încălcare a principiului egalității de tratament, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere. Cu ocazia acestei verificări, compararea situațiilor trebuie să se întemeieze pe o analiză centrată pe toate normele pertinente ale dreptului național care reglementează pozițiile lucrătorilor salariați care au un anumit handicap, pe de o parte, și pe cele ale funcționarilor care au același handicap, pe de altă parte, ținând seama în special de obiectul protecției împotriva concedierii în discuție în litigiul principal.

               2)

               În ipoteza în care articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2000/78, lecturat în lumina Convenției Organizației Națiunilor Unite și coroborat cu principiul general al egalității de tratament, s ar opune unei reglementări a unui stat membru cum este cea în discuție în litigiul principal, obligația de respectare a dreptului Uniunii ar impune ca domeniul de aplicare al normelor naționale care îi protejează pe salariații cu un anumit handicap să fie extins, pentru ca de aceste norme de protecție să beneficieze și funcționarii cu același handicap.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


               2.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 29/12

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, prezentată la 14 septembrie 2011 de Fürstliches Landgericht, în cauza Granville Establishment contra Volker Anhalt, Melanie Anhalt și Jasmin Barbaro, născută Anhalt
   (Cauza E-13/11)
   2012/C 29/09
   Printr-o scrisoare din 15 septembrie 2011, Fürstliches Landgericht, Liechtenstein (Curtea Princiară de Justiție din Liechtenstein) a adresat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la data de 22 septembrie 2011, privind emiterea unui aviz consultativ în cauza Granville Establishment contra Volker Anhalt, Melanie Anhalt și Jasmin Barbaro, născută Anhalt, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Poate un cetățean al unui stat membru al SEE să invoce o dispoziție precum punctul 53a din legea privind competența judiciară a statului Liechtenstein, care conferă resortisanților acestui stat dreptul de a nu fi acționați în justiție în alt stat, pe baza unui acord privind competența judiciară, cu excepția cazului în care respectivul acord a fost înregistrat public, și să derive direct din această lege și dreptul de a nu fi acționați în justiție în Liechtenstein (și, prin urmare, din perspectiva resortisantului în cauză, nici în străinătate), în temeiul unui acord privind competența judiciară, cu excepția cazului în care acesta a fost înregistrat public?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1: poate un astfel de drept să fie invocat într-o cauză precum cea de față, adică în cazul procedurilor de drept civil, și, prin urmare, direct în situația unui litigiu între părți private?


title: Cauza C-692/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 21 decembrie 2015 – Security Service Srl/Ministero dell’Interno, Questura di Napoli, Questura di Roma

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 21 decembrie 2015 – Security Service Srl/Ministero dell’Interno, Questura di Napoli, Questura di Roma
   (Cauza C-692/15)
   (2016/C 106/22)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Security Service Srl

      Pârâți: Ministero dell’Interno, Questura di Napoli, Questura di Roma

      Întrebările preliminare

               1)

               [Hotărârea Curții de Justiţie a Uniunii Europene, Comisia/Italia, C-465/2005, EU:C:2007:781, în care Curtea] a declarat că statul italian a încălcat principiile prevăzute la articolele 43 și 49 din Tratatul CE (libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor) prin faptul că a prevăzut:

                           (a)

                           că activitatea de agent de pază privat nu poate fi exercitată decât după depunerea prealabilă a unui jurământ de credință față de Republica Italiană;

                           (b)

                           că activitatea de securitate privată nu poate fi exercitată de prestatorii de servicii stabiliți în alt stat membru decât pe baza unei autorizații eliberate de Prefetto, cu valabilitate teritorială, fără să se țină cont de obligațiile cărora le sunt deja supuși acești prestatori în statul membru de origine;

                           (c)

                           că respectiva autorizație are o valabilitate teritorială limitată și că eliberarea ei este condiționată de luarea în considerare a numărului și a mărimii întreprinderilor de securitate privată care operează deja pe teritoriul în cauză;

                           (d)

                           că întreprinderile de securitate privată trebuie să aibă un sediu de exploatare în fiecare provincie în care își exercită activitatea;

                           (e)

                           că personalul respectivelor întreprinderi trebuie să fie autorizat în mod individual pentru exercitarea activității de securitate, fără să se țină cont de controalele și de verificările efectuate deja în statul membru de origine;

                           (g)

                           că întreprinderile de securitate privată trebuie să dispună de un efectiv minim și/sau maxim pentru a fi autorizate;

                           (h)

                           că aceleași întreprinderi trebuie să depună o cauțiune la casa de economii și consemnațiuni;

                           (i)

                           că tarifele serviciilor de securitate privată sunt stabilite în autorizația eliberată de Prefetto în raport cu o marjă de variație prestabilită,
                           exclude, în sine, competența autorității provinciale de securitate publică (Questore) de a impune cu privire la servicii cerințe de tipul celor contestate, [care] fac obligatorie utilizarea unui număr minim de agenți (doi) pentru operațiunile legate de anumite servicii?

               2)

               Deși este vorba despre o problemă nouă, aceasta prezintă condițiile de analogie în măsură să conducă la aceeași soluție, cu referire la articolele 43 și 49 din Tratatul CE menționate?


title: Cauza C-105/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen Sad – Varna (Bulgaria) la 28 februarie 2017 – Komisia za zashtita na potrebitelite/Evelina Kamenova

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen Sad – Varna (Bulgaria) la 28 februarie 2017 – Komisia za zashtita na potrebitelite/Evelina Kamenova
   (Cauza C-105/17)
   (2017/C 144/41)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen Sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Komisia za zashtita na potrebitelite (Comisia pentru protecția consumatorilor)

      Pârâtă: Evelina Kamenova

      Întrebarea preliminară

               1.

               Articolul 2 litera (b) și litera (d) din Directiva 2005/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale trebuie interpretat în sensul că activitatea unei persoane fizice care este înregistrată pe o pagină de internet pentru vânzarea de bunuri și care a publicat pe aceasta, concomitent, un total de opt anunțuri pentru vânzarea de bunuri diferite este o activitate a unui comerciant în sensul definiției legale prevăzute la articolul 2 litera (b), reprezintă practici ale întreprinderilor față de consumatori în sensul articolului 2 litera (d) și intră în sfera de aplicare a directivei potrivit articolului 3 alineatul (1)?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) Text cu relevanță pentru SEE (JO 2005, L 149, Ediţie specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza T-703/14: Hotărârea Tribunalului din 26 ianuarie 2017 – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Comisia [„Clauză compromisorie — Contract Firerob încheiat în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Costuri eligibile — Cerere de rambursare a cuantumurilor plătite reclamantei — Delegare de competențe — Admisibilitate — Exercitarea abuzivă a unor drepturi contractuale — Încredere legitimă — Proporționalitate”]

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/20

         Hotărârea Tribunalului din 26 ianuarie 2017 – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Comisia
   (Cauza T-703/14) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Contract Firerob încheiat în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Costuri eligibile - Cerere de rambursare a cuantumurilor plătite reclamantei - Delegare de competențe - Admisibilitate - Exercitarea abuzivă a unor drepturi contractuale - Încredere legitimă - Proporționalitate”])
   (2017/C 078/26)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE (Kaisariani, Grecia) (reprezentanți: K. Damis și E. Chrysochoïdou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, M. Konstantinidis și A. Kyratsou, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, constatarea de către Tribunal a faptului că Comisia și-a încălcat obligațiile contractuale prin emiterea notei de debit nr. 3241409008 din 25 iulie 2014, și că costurile declarate de reclamantă în cadrul contractului FP7-SME-2007-222303, privind realizarea proiectului „FIREROB – Autonomous Fire-Fighting Robotic Vehicle”, sunt eligibile și, pe de altă parte, obținerea obligării Comisiei la emiterea unei note de credit în valoare de 64 574,73 euro

      Dispozitivul

               1)

               Respinge excepția de inadmisibilitate.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei în măsura în care aceasta privește o cerere de rambursare pentru un cuantum care depășește 37 247,05 euro, majorat cu dobânzi începând de la 9 septembrie 2014.

               3)

               Comisia Europeană a încălcat obligațiile care îi revin potrivit contractului FP7-SME-2007-222303, privind realizarea proiectului „FIREROB – Autonomous Fire-Fighting Robotic Vehicle”, solicitând Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE să îi ramburseze un cuantum care depășește 9 007 euro, majorat cu dobânzi începând de la 9 septembrie 2014.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Comisia suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată, precum și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Diktyo Amyntikon Viomichanion Net, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

               6)

               Diktyo Amyntikon Viomichanion Net suportă un sfert din propriile cheltuieli de judecată, precum și un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza C-156/04: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 83/182/CEE — Import temporar de mijloace de transport — Scutire de taxă — Domiciliu stabil într-un stat membru)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-156/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 83/182/CEE - Import temporar de mijloace de transport - Scutire de taxă - Domiciliu stabil într-un stat membru)
   (2007/C 170/02)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos și I. Pouli, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 90 CE și a Directivei 83/182/CEE a Consiliului din 28 martie 1983 privind scutirile de taxă în interiorul Comunității pentru anumite mijloace de transport importate temporar dintr-un stat membru în altul (JO L 105, p. 59) — Utilizare provizorie pe teritoriul grec a unor vehicule înmatriculate într-un alt stat membru — Aplicarea dispozițiilor vamale care se aplică cu privire la vehiculele provenite din state terțe
   Dispozitivul

               1)

               Prin prevederea:

                           —

                           în articolul 18 A alineatul 1 din Legea 2682/1999 că, în cazul deținerii sau utilizării pe teritoriul elen a unui vehicul înmatriculat într-un alt stat membru de către un particular care își are domiciliul stabil în Grecia, nu se începe urmărirea penală prevăzută în mod normal dacă persoana vizată achită taxa de înmatriculare imputată și renunță, în același timp, la căile de atac prevăzute de dreptul național împotriva actului de imputare a respectivei taxe și

                           —

                           în articolul 18 C alineatul 1 din aceeași lege că, în cazul impunerii de amenzi, vehiculele fac, de asemenea, obiectul unei imobilizări conservatorii temporare și punerea lor la dispoziție intervine după plata amenzilor și a altor cheltuieli eventuale prevăzute

                     Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 83/182/CEE a Consiliului din 28 martie 1983 privind scutirile de taxă în interiorul Comunității pentru anumite mijloace de transport importate temporar dintr-un stat membru în altul.

               2)

               Acțiunea este respinsă pentru celelalte capete de cerere.

               3)

               Comisia Comunităților Europene și Republica Elenă își suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza T-134/10: Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2014 – FESI/Consiliul ( „Acțiune în anulare  — Dumping  — Extinderea taxei antidumping definitive aplicate importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din China, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Macao  — Asociație care reprezintă importatori independenți  — Lipsa afectării individuale — Act normativ care nu presupune măsuri de executare  — Inadmisibilitate” )

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/34

         Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2014 – FESI/Consiliul
   (Cauza T-134/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Dumping - Extinderea taxei antidumping definitive aplicate importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din China, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Macao - Asociație care reprezintă importatori independenți - Lipsa afectării individuale - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Inadmisibilitate”))
   2014/C 135/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: E. Vermulst și Y. van Gerven, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J. P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați de G. Berrisch, avocat, și de N. Chesaites, barrister, ulterior J. P. Hix și B. Driessen, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și M. França, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului (JO L 352, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-93/07: Acțiune introdusă la data de 20 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/24

         Acțiune introdusă la data de 20 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-93/07)
   (2007/C 95/43)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Konstantinidis și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (1) și, în orice caz, prin necomunicarea lor Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în virtutea respectivei directive.

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2003/35/CE în dreptul intern a expirat la data de 25 iunie 2005.

      (1)  JO L 156, p. 17.


title: Cauza T-67/15: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2016 – Polo Club/EUIPO – Lifestyle Equities (POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN — Mărcile figurative anterioare ale Uniunii Europene BEVERLY HILLS POLO CLUB — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Prezentarea unor probe suplimentare — Putere de apreciere conferită de articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Trimitere parțială a cauzei la divizia de opoziție — Articolul 64 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr.°207/2009”]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/33

         Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2016 – Polo Club/EUIPO – Lifestyle Equities (POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN)
   (Cauza T-67/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN - Mărcile figurative anterioare ale Uniunii Europene BEVERLY HILLS POLO CLUB - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Prezentarea unor probe suplimentare - Putere de apreciere conferită de articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Trimitere parțială a cauzei la divizia de opoziție - Articolul 64 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr.o207/2009”])
   (2017/C 006/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Polo Club (Gassin, Franța) (reprezentant: D. Masson, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial V. Melgar și H. Kunz, ulterior H. O’Neil, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: D. Russo și V. Wellens, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2014 (cauza R 1882/2013-5) privind o procedură de opoziție între Lifestyle Equities și Polo Club

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Polo Club la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza T-389/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 aprilie 2008 — Dainichiseika Coulour & Chemicals Mfg./OAPI — Pelikan (Reprezentarea grafică a unui pelican) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci figurative comunitare reprezentând un pelican — Mărci figurative comunitare sau naționale anterioare Pelikan — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/29

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 aprilie 2008 — Dainichiseika Coulour & Chemicals Mfg./OAPI — Pelikan (Reprezentarea grafică a unui pelican)
   (Cauza T-389/03) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative comunitare reprezentând un pelican - Mărci figurative comunitare sau naționale anterioare Pelikan - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 128/63)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Dainichiseika Colours & Chemicals Mfg. Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: J. Hofmann și B. Linstow, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Laporta Insa, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hanovra, Germania) (reprezentanți: A. Renck, V. von Bomhard și A. Pohlmann, ulterior A. Renck, V. von Bomhard și T. Dolde, avocați)
   Obiectul
   Acțiune în anulare introdusă împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 septembrie 2003 (cauza R 191/2002-2) privind o procedură de opoziție între Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG și Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 21, 24.1.2004.


title: Cauza C-77/14: Ordonanța președintelui Curții din 27 februarie 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/20

         Ordonanța președintelui Curții din 27 februarie 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-77/14) (1)

   (2015/C 213/33)
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Curţii a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza T-449/13: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2015 – CEDC International/OAPI – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă WISENT — Marca națională tridimensională anterioară ŹUBRÓWKA — Motive relative de refuz — Similitudine a mărcilor — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/20

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2015 – CEDC International/OAPI – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT)
   (Cauza T-449/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă WISENT - Marca națională tridimensională anterioară ŹUBRÓWKA - Motive relative de refuz - Similitudine a mărcilor - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 007/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polonia) (reprezentanți: M. Siciarek, J. Mrozowski și G. Rząsa, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA (Łańcut, Polonia) (reprezentant: A. Gorzkiewicz, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 iunie 2013 (cauza R 33/2012-4), privind o procedură de declarare a nulității între Przedsiębiorstwo Polmos Białystok și Fabryka Wodek Polmos Łańcut SA

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 10 iunie 2013 (cauza R 33/2012-4).

               2)

               OAPI și Fabryka Wodek Polmos Łańcut SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de CEDC International sp. z o.o.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.