20150731056617072015/C 270/463092015TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150605373711Cauza T-309/15 P: Recurs introdus la 5 iunie 2015 de CW împotriva Hotărârii din 26 martie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-124/13, CW/Parlamentul
 ---documentbreak--- C2702015RO3710120150605RO0046371371Recurs introdus la 5 iunie 2015 de CW împotriva Hotărârii din 26 martie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-124/13, CW/Parlamentul
   (Cauza T-309/15 P)2015/C 270/46Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurent: CW (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

            —

            admiterea prezentului recurs;

            —

            anularea hotărârii atacate;

            —

            anularea deciziei atacate și a deciziei de respingere a reclamației;

            —

            acordarea de daune interese, și

            —

            obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.

            1.

            Primul motiv, prin care se susține că Tribunalul Funcției Publice a denaturat probele și a săvârșit o eroare de drept atunci când a reținut că, în decizia de respingere a reclamației, autoritatea împuternicită să facă numiri a confirmat, în esență, decizia de respingere a cererii de asistență.

            2.

            Al doilea motiv, prin care se susține că Tribunalul Funcției Publice a denaturat probele și a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că Parlamentul nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere la alegerea măsurilor și a metodelor în vederea aplicării articolului 24 din Statutul funcționarilor.


title: Cauza C-450/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 3 octombrie 2007 — Roche SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 3 octombrie 2007 — Roche SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Cauza C-450/07)
   (2007/C 297/42)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Roche SpA

      Pârâți: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice — articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru. Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul. În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente sau sintagma „reduceri […] dacă este cazul” se referă în mod exclusiv la medicamentele care sunt deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza C-84/16 P: Recurs introdus la 12 februarie 2016 de Continental Reifen Deutschland GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 decembrie 2015 în cauza T-525/14, Compagnie générale des établissements Michelin/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/22

      Recurs introdus la 12 februarie 2016 de Continental Reifen Deutschland GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 decembrie 2015 în cauza T-525/14, Compagnie générale des établissements Michelin/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-84/16 P)
      (2016/C 211/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Continental Reifen Deutschland GmbH (reprezentant: S. O. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes, J. Schumacher, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Compagnie générale des établissements Michelin

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 8 decembrie 2015 în cauza T-525/14 în ansamblu;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului în vederea reexaminării caracterului distinctiv inerent semnelor în litigiu, inclusiv al elementelor din care sunt compuse aceste semne, precum și al gradului de similitudine dintre aceste semne și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată suportate de recurentă.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul se întemeiază pe o încălcare a dreptului Uniunii de către Tribunal în măsura în care acesta, în Hotărârea din 8 decembrie 2015, a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) al Consiliului privind marca comunitară.
      Pe scurt, Tribunalul a săvârșit o eroare în evaluarea caracterului distinctiv al cererii de înregistrare a mărcii în litigiu „”, inclusiv al elementelor „” și „” din care este compus acest semn, și al mărcii anterioare „”. În plus, această evaluare greșită a Tribunalului s-a bazat și pe o denaturare a faptelor referitoare la cunoștințele lingvistice ale publicului relevant și înțelegerea de către acesta a sensului elementelor semnelor în litigiu, precum și a dovezilor prezentate de pârâtă drept anexa C.1 și anexa C.4, în prezent anexa 6.
      De asemenea, Tribunalul nu a motivat de ce anumite aspecte ale semnelor în litgiu, de exemplu elementele lor figurative, nu au fost luate in considerare în evaluarea similitudinii lor.
      Pe baza acestor evaluări greșite, Tribunalul a statuat în mod eronat că, având în vedere puternica similitudine sau identitatea produselor în cauză, gradul mediu de similitudine dintre marca solicitată și marca franceză anterioră, precum și caracterul distinctiv inerent acelei mărci anterioare, există riscul unei confuzii în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-678/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 16 decembrie 2016 – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 16 decembrie 2016 – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz
   (Cauza C-678/15)
   (2016/C 106/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohammad Zadeh Khorassani

      Pârâtă: Kathrin Pflanz

      Întrebarea preliminară

   Recepția și transmiterea unui ordin care are ca obiect gestionarea de portofolii [articolul 4 alineatul (1) punctul 9 din MiFID (1)] reprezintă un serviciu de investiții în sensul articolului 4 alineatul (1) punctul 2 prima teză coroborat cu secțiunea A punctul 1 din Anexa I la MiFID?

      (1)  Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (JO L 145, p. 1, Ediţie specială, 06/vol. 8, p. 247).


title: Cauza T-110/11: Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Asa/OAPI — Merck (FEMIFERAL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FEMIFERAL — Marcă națională verbală anterioară Feminatal și marcă națională figurativă anterioară feminatal — Motiv relativ de refuz Similitudinea semnelor — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/15

         Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Asa/OAPI — Merck (FEMIFERAL)
   (Cauza T-110/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FEMIFERAL - Marcă națională verbală anterioară Feminatal și marcă națională figurativă anterioară feminatal - Motiv relativ de refuz Similitudinea semnelor - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 200/30
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Asa sp. z o.o. (Głubczyce, Polonia) (reprezentant: M. Chimiak, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Merck sp. z o.o. (Varșovia, Polonia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 noiembrie 2010 (cauza R 182/2010-1) referitoare la o procedură de opoziție între Merck sp. z o.o. și Asa sp. z o.o.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Asa sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza T-411/13: Acțiune introdusă la 5 august 2013 — T & L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/25

         Acțiune introdusă la 5 august 2013 — T & L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia
   (Cauza T-411/13)
   2013/C 274/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: T & L Sugars (Londra, Regatul Unit) și Sidul Açúcares Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalia) (reprezentanți: D. Waelbroeck, avocat, și D. Slater, Solicitor)

      Pârâte: Comisia Europeană și Uniunea Europeană, reprezentată în această cauză de Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea unei serii de regulamente ale Comisiei care penalizează rafinăriilor de zahăr din trestie de zahăr sub aspectul concurenței, și anume i) Regulamentele nr. 505/2013 (1) și 629/2013 (2) de stabilire a unor măsuri excepționale privind plasarea pe piața Uniunii în anul de comercializare 2012/2013 a zahărului și a izoglucozei peste cotă cu taxă pe excedent redusă; ii) Regulamentele nr. 574/2013 (3) și 677/2013 (4) de stabilire a coeficientului de atribuire pentru cantitățile disponibile de zahăr peste cotă pentru comercializare pe piața Uniunii cu taxă pe excedent redusă și iii) Regulamentul nr. 460/2013 (5) privind taxa vamală minimă pentru zahăr care trebuie stabilită pentru cea de a treia invitație parțială de participare la licitație și Regulamentul 542/2013 (6) privind taxa vamală minimă pentru zahăr care trebuie stabilită pentru cea de a patra invitație parțială de participare la licitație; și constatarea ca admisibilă și fondată a excepției de nelegalitate în temeiul articolului 277 TFUE împotriva Regulamentului nr. 36/2013 (7) de deschidere a unei invitații permanente de participare la licitație pentru importurile de zahăr încadrat la codurile NC 1701 14 10 și 1701 99 10 cu taxă vamală redusă;

               —

               cu titlu subsidiar, declararea admisibilității și a temeiniciei excepției de nelegalitate, întemeiată pe articolul 277 TFUE, invocate împotriva Regulamentelor 505/2013 și 629/2013;

               —

               declararea nelegalității, în temeiul articolului 277 TFUE, a articolului 186 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 (8) în măsura în care acestea nu transpun corect dispozițiile relevante din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 (9);

               —

               obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la repararea oricărui prejudiciu suferit de reclamante ca urmare a încălcării de către Comisie a obligațiilor sale legale și stabilirea cuantumului reparației pentru prejudiciul suferit de reclamante în perioada cuprinsă între 1 aprilie 2013 și 30 iunie 2013 la suma de 42 261 036 EUR, la care se adaugă orice pierderi curente suferite de reclamante ulterior acestei perioade sau orice altă sumă care reflectă prejudiciul suferit sau care urmează să fie suferit de reclamante, astfel cum va fi dovedit ulterior de acestea în cursul prezentei proceduri, în special pentru a lua în considerare în mod corespunzător orice prejudiciu viitor, toate sumele menționate mai sus urmând a fi majorate cu dobânzi de la data pronunțării hotărârii Tribunalului până la momentul plății efective;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor costurilor și cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării deoarece, pe de o parte, Regulamentele 505/2013 și 629/2013 prevăd o taxă pe excedent fixă, general aplicabilă, de 177 EUR și de 148 EUR/tonă — cu alte cuvinte mai puțin de jumătate din valoarea obișnuită de 500 EUR/tonă — aplicabilă unei cantități specifice (un total de 300 000 de tone) de zahăr, împărțită în mod egal doar între producătorii de zahăr din sfeclă solicitanți. Pe de altă parte, Regulamentul (UE) nr. 36/2013 prevede o taxă vamală necunoscută, imprevizibilă, aplicabilă doar adjudecatarilor (care pot fi rafinării de trestie, producători de zahăr din sfeclă sau orice altă terță parte) și într-un cuantum total neprecizat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1234/2007/inexistența unui temei juridic corespunzător, întrucât, în ceea ce privește Regulamentele (UE) nr. 505/2013 și nr. 629/2013, Comisia nu are niciun fel de competență de a majora cotele, ci dimpotrivă, trebuie să impună taxe ridicate și disuasive pentru introducerea pe piața UE a zahărului peste cotă. În ceea ce privește licitațiile fiscale, în mod clar Comisia nu are împuternicirea sau competența de a adopta acest tip de măsură, care nu a fost niciodată avută în vedere în legislația de bază.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, întrucât Comisia a creat un sistem în care taxele vamale nu sunt previzibile și stabilite prin aplicarea unor criterii consecvente și obiective, ci mai degrabă sunt determinate de voința subiectivă de a efectua plata (a unor operatori supuși în plus unor presiuni și stimulente foarte diferite în această privință) fără vreo legătură reală cu produsele efectiv importate.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât Comisia ar fi putut adopta cu ușurință măsuri mai puțin restrictive pentru a face față deficitului de aprovizionare, măsuri care nu ar fi fost exclusiv în detrimentul rafinăriilor importatoare.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, întrucât Comisia a determinat așteptări legitime din partea reclamantelor cu privire la utilizarea instrumentelor disponibile potrivit Regulamentului nr. 1234/2007 pentru a restabili disponibilitatea aprovizionării cu zahăr brut din trestie destinat rafinării. De asemenea, Comisia a determinat așteptări legitime din partea reclamantelor cu privire la menținerea echilibrului între rafinăriile importatoare și producătorii naționali de zahăr.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor diligenței și bunei administrări, întrucât în administrarea pieței zahărului, Comisia a săvârșit în mod repetat erori și contradicții fundamentale care demonstrează în cel mai bun caz o lipsă de înțelegere a mecanismelor de bază ale pieței. De exemplu, bilanțul său — care constituie unul dintre principalele instrumente privind conținutul și calendarul intervenției pe piață — prezenta erori grave și era întemeiat pe o metodologie viciată. În plus, acțiunile întreprinse de Comisie erau în mod vădit neadecvate în contextul deficitului de aprovizionare.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 TFUE, întrucât Comisia nu a îndeplinit două dintre obiectivele stabilite la această prevedere a tratatului.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe o încălcare a Regulamentului (UE) nr. 1006/2011 (10), întrucât taxele aplicate zahărului alb sunt în realitate doar cu o fracțiune mai mari decât cele aplicate zahărului brut, diferența fiind de doar 20 EUR/tonă. Aceasta contrastează în mod drastic cu diferența de 80 de euro dintre taxa standard de import pentru zahăr rafinat (419 euro) și cea pentru zahăr brut destinat rafinării (339 de euro), care sunt stabilite în Regulamentul (UE) nr. 1006/2001.
               În plus, în susținerea acțiunii în despăgubire, reclamantele pretind că Comisia a depășit în mod grav și vădit marja de apreciere conferită prin Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, ca urmare a pasivității sale și a acțiunilor sale neadecvate. Mai mult, neadoptarea de către Comisie a unor măsuri adecvate constituie o încălcare vădită a unei norme juridice „având ca obiect acordarea de drepturi particularilor”. Comisia a încălcat în special principiile generale ale UE ale securității juridice, nediscriminării, proporționalității, încrederii legitime și obligația de diligență și bună administrare.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 505/2013 al Comisiei din 31 mai 2013 de stabilire a unor măsuri excepționale suplimentare privind plasarea pe piața Uniunii în anul de comercializare 2012/2013 a zahărului și a izoglucozei peste cotă cu taxă pe excedent redusă (JO L 147, p. 3).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 629/2013 al Comisiei din 28 iunie 2013 de stabilire a unor măsuri excepționale suplimentare privind plasarea pe piața Uniunii în anul de comercializare 2012/2013 a zahărului și a izoglucozei peste cotă cu taxă pe excedent redusă (JO L 179, p. 55).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 574/2013 al Comisiei din 19 iunie 2013 de stabilire a coeficientului de atribuire pentru cantitățile disponibile de zahăr peste cotă pentru comercializare pe piața Uniunii cu taxă pe excedent redusă în anul de comercializare 2012/2013 (JO L 168, p. 29).

      (4)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 677/2013 al Comisiei din 16 iulie 2013 de stabilire a coeficientului de atribuire pentru cantitățile disponibile de zahăr peste cotă pentru comercializare pe piața Uniunii cu taxă pe excedent redusă în anul de comercializare 2012/2013 (JO L 194, p. 5).

      (5)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 460/2013 al Comisiei din 16 mai 2013 privind taxa vamală minimă pentru zahăr care trebuie stabilită pentru cea de a treia invitație parțială de participare la licitație prevăzută în cadrul procedurii de licitație deschise prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 36/2013 (JO L 133, p. 20).

      (6)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 542/2013 al Comisiei din 13 iunie 2013 privind taxa vamală minimă pentru zahăr care trebuie stabilită pentru cea de a patra invitație parțială de participare la licitație prevăzută în cadrul procedurii de licitație deschise prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 36/2013 (JO L 162, p. 7).

      (7)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 36/2013 al Comisiei din 18 ianuarie 2013 de deschidere, pentru anul de comercializare 2012/2013, a unei invitații permanente de participare la licitație pentru importurile de zahăr încadrat la codurile NC 1701 14 10 și 1701 99 10 cu taxă vamală redusă (JO L 16, p. 7).

      (8)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (JO L 299, p. 1).

      (9)  Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (JO L 58, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 77).

      (10)  Regulamentul (UE) nr. 1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 282, p. 1).


title: Cauza C-484/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Spania) la 10 septembrie 2013 — Caixabank SA/Manuel María Rueda Ledesma, Rosario Mesa Mesa

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spania) la 10 septembrie 2013 — Caixabank SA/Manuel María Rueda Ledesma, Rosario Mesa Mesa
   (Cauza C-484/13)
   2013/C 352/08
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Caixabank SA

      Pârâți: Manuel María Rueda Ledesma, Rosario Mesa Mesa

      Întrebările preliminare

               1.

               În conformitate cu Directiva 93/13/CEE a Consiliului (1) din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special cu articolul 6 alineatul (1) din aceasta, și în scopul garantării protecției consumatorilor și utilizatorilor în conformitate cu principiile echivalenței și efectivității, atunci când o instanță națională apreciază existența unei clauze abuzive privind dobânzile de întârziere în contractele de credit ipotecar, trebuie să constate nulitatea clauzei și lipsa efectului obligatoriu al acesteia sau, dimpotrivă, trebuie să modereze respectiva clauză privind dobânzile, acordând un termen executantului sau creditorului pentru a recalcula dobânda?

               2.

               A doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013 presupune o limitare clară a protecției intereselor consumatorului prin faptul că impune implicit instanței obligația de a modera o clauză abuzivă privind dobânzi de întârziere, recalculând dobânzile prevăzute și menținând în vigoare clauza abuzivă, în loc să constate nulitatea clauzei și lipsa efectului obligatoriu al acesteia în privința consumatorului?

               3.

               A doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013 încalcă Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special articolul 6 alineatul (1) din aceasta, prin faptul că nu permite aplicarea principiilor echivalenței și efectivității în domeniul protecției consumatorului și evită aplicarea sancțiunii nulității și a lipsei efectului obligatoriu în privința clauzelor abuzive privind dobânzi de întârziere prevăzute în contractele de credit ipotecar încheiate anterior intrării în vigoare a Legii 1/2013 din 14 mai 2013?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-422/11: Acțiune introdusă la 5 august 2011 — Computer Resources/Oficiul pentru Publicații

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/13

         Acțiune introdusă la 5 august 2011 — Computer Resources/Oficiul pentru Publicații
   (Cauza T-422/11)
   2011/C 290/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Computer Resources International (Dommeldange, Luxemburg) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene din 22 iulie 2011 de respingere a ofertelor reclamantei depuse în cadrul cererii de ofertă nr. AO 10340 „Servicii informatice — dezvoltarea software-ului, mentenanță, consiliere și asistență pentru diferite tipuri de aplicații IT” (JO 2011/S 66-106099) și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea unei cerințe esențiale de formă, întrucât decizia atacată nu cuprinde nicio motivație privind temeiurile specifice care au fost luate în considerare de către autoritatea contractantă atunci când a concluzionat că oferta reclamantei era anormal de scăzută.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea procedurii aplicabile, astfel cum este prevăzută la articolul 139 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei (1).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere săvârșit de pârât sau pe adoptarea deciziei în absența unui temei juridic adecvat sau cel puțin pe o eroare de motivare, întrucât explicațiile reclamantei nu au fost înțelese și au rămas fără răspuns.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza C-258/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varas Cíveis de Lisboa (Portugalia) la 13 mai 2013 — Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda/Instituto da Segurança Social, IP

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Varas Cíveis de Lisboa (Portugalia) la 13 mai 2013 — Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda/Instituto da Segurança Social, IP
   (Cauza C-258/13)
   2013/C 215/08
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Varas Cíveis de Lisboa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda

      Pârât: Instituto da Segurança Social, IP

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (1), care consacră dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă, se opune existenței unei reglementări naționale care exclude accesul persoanelor juridice cu scop lucrativ la asistența judiciară?

               2.

               Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă este garantat atunci când dreptul intern al statului membru, cu toate că exclude accesul persoanelor juridice cu scop lucrativ la asistența judiciară, le acordă automat acestora scutirea de cheltuielile de judecată aferente acțiunilor în justiție în cazul insolvenței sau al aplicării unei proceduri de salvare a întreprinderilor?

      (1)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza T-294/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 aprilie 2008 — Nordmilch/OAPI (Vitality) (Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Vitality — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 aprilie 2008 — Nordmilch/OAPI (Vitality)
   (Cauza T-294/06) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Vitality - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94)
   (2008/C 128/70)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Nordmilch eG (Zeven, Germania) (reprezentant: R. Schneider, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 august 2006 (cauza R 746/2004-4) privind înregistrarea semnului verbal Vitality ca marcă comunitară
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Nordmilch eG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza C-441/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Bremen – Germania) – Madaus GmbH/Hauptzollamt Bremen [Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Pozițiile 3824 90 97 și 2106 90 92 — Produs sub formă de pulbere compus din carbonat de calciu (95 %) și din amidon modificat (5 %)]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/18

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Bremen – Germania) – Madaus GmbH/Hauptzollamt Bremen
   (Cauza C-441/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Pozițiile 3824 90 97 și 2106 90 92 - Produs sub formă de pulbere compus din carbonat de calciu (95 %) și din amidon modificat (5 %)])
   (2017/C 104/26)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Bremen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Madaus GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Bremen

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1001/2013 al Comisiei din 4 octombrie 2013, trebuie interpretată în sensul că un produs precum cel în discuție în litigiul principal, utilizat la fabricarea de comprimate de calciu sub formă de comprimate simple, de comprimate efervescente și de comprimate masticabile, compus din carbonat de calciu cu compoziție chimică definită sub formă de pulbere și, pentru a facilita obținerea de comprimate, din amidon modificat adăugat și al cărui conținut de amidon este mai mic de 5 % din greutate, trebuie clasificat la poziția 2106 din această nomenclatură.

      (1)  JO C 398 30.11.2015.


title: Cauza T-374/13: Acțiune introdusă la 17 iulie 2013 — Moonlight/OAPI — Lampenwelt (Moon)

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/19

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2013 — Moonlight/OAPI — Lampenwelt (Moon)
   (Cauza T-374/13)
   2013/C 274/32
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Moonlight GmbH (Wehr, Germania) (reprezentanți: H. Börjes-Pestalozza și M. Nielen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lampenwelt GmbH & Co. KG (Schlitz, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 mai 2013 pronunțate în cauza R 676/2012-4 și obligarea OAPI să respingă cererea de declarare a nulității mărcii comunitare nr. 6 084 081,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „Moon” pentru produse din clasa 11 — marca comunitară înregistrară sub nr. 6 084 081.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Lampenwelt GmbH & Co. KG.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele de nulitate absolută prevăzute la articolul 52 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-426/07: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (300)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/47

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (300)
   (Cauza T-426/07)
   (2008/C 22/88)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: D. Rzążewska, radca prawny)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate a deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 septembrie 2007 în cauza R 1275/2006-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „300” pentru produse și servicii din clasele 16, 28 și 41 (cererea nr. 3 875 416)

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: aplicarea incorectă a dispozițiilor articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară (1). Potrivit reclamantei, semnul „300” nu este nici descriptiv, nici lipsit de caracter distinctiv pentru produsele și serviciile indicate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-43/10: Acțiune introdusă la 4 iunie 2010 — Cerafogli/BCE

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/56

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2010 — Cerafogli/BCE
   (Cauza F-43/10)
   ()
   2010/C 209/90
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Maria-Concetta Cerafogli (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei BCE de respingere a plângerilor reclamantei pentru discriminare și pentru atingere adusă demnității acesteia, în temeiul comportamentului managementului acesteia, precum și cerere de daune-interese

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Băncii Centrale Europene din 24 noiembrie 2009 de respingere a plângerilor reclamantei pentru discriminare și atingere adusă demnității sale, în temeiul comportamentului managementului acesteia și, dacă este cazul, anularea deciziei din 24 martie 2010 de respingere a recursului extraordinar;

               —

               în consecință, admiterea cererilor reclamantei, astfel cum sunt formulate în acțiunea administrativă și, în special:

               —

               încetarea oricărei forme de discriminare și de hărțuire morală a doamnei Cerafogli, fie în formă verbală, fie în cadrul sarcinilor care îi sunt încredințate și al modalităților de lucru;

               —

               obținerea, din partea domnului G., o retractare scrisă a declarațiilor sale jignitoare și amenințătoare;

               —

               oricare ar fi situația, obținerea reparării prejudiciului moral și material suferit;

               —

               obligarea BCE la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea BCE la prezentarea raportului complet al anchetei administrative interne, cu toate anexele acesteia, inclusiv a proceselor verbale ale ședințelor. În plus, obligarea BCE la prezentarea tuturor comunicărilor dintre echipa însărcinată cu ancheta și directorul și/sau președintele BCE;

               —

               citarea ca martor a doamnei L., fostă consilieră independentă a pârâtei pe probleme sociale.


title: Cauzele conexate T-492/13 și T-493/13: Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2015 – Schmidt Spiele/OAPI (Reprezentarea unor table de jocuri de societate) [„Marcă comunitară — Cereri de înregistrare a unor mărci comunitare figurative reprezentând table de jocuri de societate — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/24

         Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2015 – Schmidt Spiele/OAPI (Reprezentarea unor table de jocuri de societate)
   (Cauzele conexate T-492/13 și T-493/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cereri de înregistrare a unor mărci comunitare figurative reprezentând table de jocuri de societate - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 127/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schmidt Spiele GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: T. Sommer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziilor Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 iulie 2013 (cauzele R 1767/2012-1 și R 1768/2012-1), privind cererile de înregistrare ca mărci comunitare a unor semne figurative reprezentând table de jocuri de societate.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Deciziile Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 3 iulie 2013 (cauzele R 1767/2012-1 și R 1768/2012-1), în măsura în care prin acestea au fost respinse căile de atac formulate de Schmidt Spiele GmbH cu privire la alte produse și servicii decât „computere”, „(programe de) jocuri informatice; programe de jocuri video înregistrate pe cartușe, floppy-discuri, CD-ROM-uri, casete, benzi și minidiscuri”, „software înregistrat pentru computer; programe pentru computer (descărcabil); software înregistrat pentru computer”, din clasa 9, „produse din hârtie și carton (cuprinse în clasa 16); tipărituri în culori”, din clasa 16, „jocuri [inclusiv jocuri electronice și jocuri video] exceptate ca dispozitive periferice pentru ecrane sau monitoare externe”, „cărți de joc”, „jocuri de societate; jocuri de cărți”, „dispozitive mobile pentru jocuri electronice”, „jocuri de societate” și „jocuri video ca dispozitive periferice pentru ecran sau monitor extern”, din clasa 28, precum și „divertisment”, „organizarea și susținerea manifestărilor de divertisment” și „furnizarea serviciilor de recreere”, din clasa 41.

               2)

               Respinge în rest acțiunile.

               3)

               Obligă Schmidt Spiele să suporte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de OAPI, precum și jumătate din propriile cheltuieli de judecată. Obligă OAPI să suporte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Schmidt Spiele, precum și jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza C-213/12: Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça — Portugalia) — Fernando Casimiro dos Santos Ferreira, Maria do Carmo Ferreira dos Santos, Rosa Fernanda Santos Ferreira/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/57

         Ordonanța președintelui Curții din 25 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça — Portugalia) — Fernando Casimiro dos Santos Ferreira, Maria do Carmo Ferreira dos Santos, Rosa Fernanda Santos Ferreira/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
   (Cauza C-213/12) (1)

   2013/C 225/113
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 209, 14.7.12.


title: Cauza T-826/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 27 februarie 2015 – Spania/Comisia („Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Regim de impozit pe profit care permite întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar care rezultă din achiziții indirecte de titluri de participare în întreprinderi cu domiciliul fiscal în străinătate — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni iuris — Lipsa urgenței”)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/28

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 27 februarie 2015 – Spania/Comisia
   (Cauza T-826/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Regim de impozit pe profit care permite întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar care rezultă din achiziții indirecte de titluri de participare în întreprinderi cu domiciliul fiscal în străinătate - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni iuris - Lipsa urgenței”))
   (2015/C 127/38)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky, C. Urraca Caviedes și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2014) 7280 final a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.35550 (2013/C) (ex 2013/NN), instituit de Spania și care se raportează la regimul referitor la amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în caz de achiziții de titluri de participare străine.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Revocă Ordonanța din 8 ianuarie 2015 dată în cauza T-826/14 R.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-295/13: Acțiune introdusă la 30 mai 2013 — Italia/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/53

         Acțiune introdusă la 30 mai 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-295/13)
   2013/C 207/88
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea rectificării la Anunțul de concurs general EPSO/AD/177/10, a rectificării la Anunțul de concurs general EPSO/AD/178/10 și a rectificării la Anunțul de concurs general EPSO/AD/179/10, publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 82 A din 21 martie 2013;

               —

               în consecință, anularea anunțurilor rectificate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt asemănătoare cu cele deja invocate în cauza T-275/13, Republica Italiană/Comisia.


title: Cauza T-205/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 noiembrie 2007 — Ianniello/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2001/2002 — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/11

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 noiembrie 2007 — Ianniello/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-205/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2001/2002 - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri’)
   (2008/C 8/20)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Alessandro Ianniello (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și Y. Minatchy, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, agent, asistat de D. Waelbroeck, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea raportului asupra evoluției carierei întocmit în privința reclamantului referitor la exercițiul 2001/2002, precum și a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 18 februarie 2004 prin care s-a respins reclamația sa și, pe de altă parte, plata unei despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 28.8.2004.


title: Cauza T-340/07: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/57

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-340/07)
   (2007/C 269/104)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata către reclamantă a sumei de 172 588,62 EUR, care reprezintă costuri eligibile neplătite efectuate de reclamantă în cadrul contractului nr. EDC-53007 EEBO/27873;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata sumei simbolice de 1 000 EUR, corespunzând prejudiciului adus renumelui și reputației reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli ale reclamantei efectuate în legătură cu această cerere.

         Motivele și principalele argumente
   Această cerere, în conformitate cu articolele 238 CE și 235 CE, urmărește repararea prejudiciilor cauzate prin decizia Comisiei din 16 mai 2003 de reziliere a contractului nr. EDC-53007 EEBO/27873 semnat cu Comisia cu privire la proiectul „e-Content Exposure and Business Opportunities” („EEBO”) în cadrul programului comunitar multianual pentru favorizarea dezvoltării și utilizării conținutului digital european în rețelele mondiale și a diversității lingvistice în societatea informațională (2001-2005) și care îi implica în implementarea proiectului pe domnii Fischer și Marthinsen în calitate de consultanți externi.
   În susținerea pretențiilor formulate, reclamanta afirmă că decizia autorității contractante (DG INFSO) de a rezilia contractul conține erori vădite de evaluare având ca rezultat neîndeplinirea obligațiilor sale contractuale. Mai mult, se susține că decizia atacată a fost adoptată prin încălcarea principiilor bunei administrări și transparenței și că în diferite ocazii anumiți agenți ai Comisiei nu au pus capăt unor pretinse conflicte de interese. În lumina celor de mai sus, reclamanta susține că are dreptul la despăgubire pentru serviciile furnizate, precum și la costurile eligibile efectuate în cadrul executării contractului, inclusiv dobânda de la data la care aceste sume au devenit exigibile.


title: Cauza C-428/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Union syndicale Solidaires Isère/Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports (Politica socială — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Directiva 2003/88/CE — Organizarea timpului de lucru — Articolele 1, 3 și 17 — Domeniu de aplicare — Activitate ocazională și sezonieră a titularilor unui contract de angajare ca instructor-animator — Limitarea timpului de lucru al acestui personal în centre de vacanță și de recreere la 80 de zile pe an — Reglementare națională care nu prevede o perioadă minimă de repaus zilnic pentru acest personal — Derogări prevăzute la articolul 17 — Condiții — Asigurarea unei perioade de repaus echivalente compensatorii sau, în situații excepționale, a unei protecții adecvate)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/20

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Union syndicale Solidaires Isère/Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports
   (Cauza C-428/09) (1)

   (Politica socială - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Directiva 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Articolele 1, 3 și 17 - Domeniu de aplicare - Activitate ocazională și sezonieră a titularilor unui „contract de angajare ca instructor-animator” - Limitarea timpului de lucru al acestui personal în centre de vacanță și de recreere la 80 de zile pe an - Reglementare națională care nu prevede o perioadă minimă de repaus zilnic pentru acest personal - Derogări prevăzute la articolul 17 - Condiții - Asigurarea unei perioade de repaus echivalente compensatorii sau, în situații excepționale, a unei protecții adecvate)
   2010/C 346/32
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Union syndicale -Solidaires Isère

      Pârâți: Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État (Franța) — Interpretarea articolului 17 alineatele (1), (2) și (3) litera (b) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială 05/vol. 7, p. 3), raportat la articolul 1 alineatul (1) din aceeași directivă — Activitate ocazională și sezonieră a titularilor unui contract de angajare ca instructor-animator — Compatibilitate cu dispoziția dintr-o reglementare națională care limitează timpul de muncă al acestui personal în centre de vacanță și de recreere la 80 de zile pe an dar care nu asigură o perioadă zilnică minimală de odihnă — Noțiunile „perioade de repaus echivalente compensatorii” și „protecție adecvată acordată lucrătorilor în cauză”

      Dispozitivul

               1.

               Titularii unor contracte, precum contractele de angajare ca instructor-educator în discuție în acțiunea principală, care desfășoară activități ocazionale și sezoniere în centre de vacanță și de recreere și care lucrează cel mult 80 de zile pe an, intră în domeniul de aplicare al Directivei 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru.

               2.

               Titularii unor contracte precum contractele de angajare ca instructor-educator în discuție în acțiunea principală, care desfășoară activități ocazionale și sezoniere în centre de vacanță și de recreere, intră sub incidența derogării prevăzute la articolul 17 alineatul (3) litera (b) și/sau (c) din Directiva 2003/88.

               3.

               O reglementare națională prin care se limitează activitatea titularilor unor astfel de contracte la 80 de zile de lucru pe an nu îndeplinește cerințele stabilite la articolul 17 alineatul (2) din această directivă pentru aplicarea derogării amintite, potrivit cărora se acordă lucrătorilor în cauză perioade de repaus echivalente compensatorii sau, în cazuri excepționale în care nu este posibil, din motive obiective, să se acorde asemenea perioade, se acordă lucrătorilor respectivi o protecție adecvată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-529/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Regatul Unit] — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department [Libera circulație a persoanelor — Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Articolul 12 — Soțul divorțat al unui resortisant al unui stat membru care a lucrat într-un alt stat membru — Copil major care își continuă studiile în statul membru gazdă — Drept de ședere al părintelui resortisant al unui stat terț — Directiva 2004/38/CE — Articolele 16-18 — Drept de ședere permanentă al membrilor familiei unui cetățean al Uniunii care nu au cetățenia unui stat membru — Ședere legală — Ședere întemeiată pe articolul 12 menționat]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Regatul Unit] — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-529/11) (1)

   (Libera circulație a persoanelor - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Articolul 12 - Soțul divorțat al unui resortisant al unui stat membru care a lucrat într-un alt stat membru - Copil major care își continuă studiile în statul membru gazdă - Drept de ședere al părintelui resortisant al unui stat terț - Directiva 2004/38/CE - Articolele 16-18 - Drept de ședere permanentă al membrilor familiei unui cetățean al Uniunii care nu au cetățenia unui stat membru - Ședere legală - Ședere întemeiată pe articolul 12 menționat)
   2013/C 225/20
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Cu participarea: AIRE Centre

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Interpretarea articolului 12 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 01, p. 1) — Drept de ședere, ulterior divorțului de un resortisant al unui alt stat membru care și-a exercitat dreptul la liberă circulație, al unui resortisant al unui stat terț care asigură îngrijirea copilului său, care are mai mult de 21 ani și studiază în statul membru gazdă — Noțiunea „părinte care asigură în fapt îngrijirea unui copil” — Criterii de apreciere

      Dispozitivul

               1.

               Părintele unui copil care a împlinit vârsta majoratului și care a avut acces la educație în temeiul articolului 12 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat prin Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004, poate continua să beneficieze de un drept de ședere derivat, conform aceluiași articol, în cazul în care copilul are nevoie în continuare de prezența și de îngrijirea acestuia pentru a-și putea continua și finaliza studiile, aspect a cărui apreciere revine instanței de trimitere, ținând seama de ansamblul circumstanțelor din cauza cu care este sesizată.

               2.

               Perioadele de ședere într-un stat membru gazdă efectuate de membrii familiei unui cetățean al Uniunii care nu au cetățenia unui stat membru în temeiul exclusiv al articolului 12 din Regulamentul nr. 1612/68, astfel cum a fost modificat prin Directiva 2004/38/CE, și fără a fi îndeplinite condițiile pentru a beneficia de un drept de ședere conform directivei menționate nu pot fi luate în considerare în scopul dobândirii de către membrii de familie respectivi a dreptului de ședere permanentă în sensul acesteia.

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza T-9/07: Acțiune introdusă la data de 9 ianuarie 2007 — Grupo Promer Mon-Graphic/OAPI — PepsiCo (Desene)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/35

         Acțiune introdusă la data de 9 ianuarie 2007 — Grupo Promer Mon-Graphic/OAPI — PepsiCo (Desene)
   (Cauza T-9/07)
   (2007/C 56/66)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Grupo Promer Mon-Graphic, SA (Sabadell, Spania) (reprezentant: R. Almaraz Palmero, lawyer)

      Pârâtă: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: PepsiCo, Inc. (New York, Statele Unite ale Americii)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea hotărârii pronunțate de camera a treia de recurs a OAPI în data de 27 octombrie 2006 in cauza C 1001/2005-3;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) și a intervenientei, PepsiCo Inc., la plata tuturor cheltuielilor aferente litigiului de la Tribunalul de Primă Instanță, inclusiv a celor referitoare la procedura în fața camerei a treia de recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Desenul sau modelul comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri în declararea nulității: Desenul sau modelul comunitar înregistrat pentru „articole promoționale pentru jocuri“ — Desenul sau modelul comunitar nr. 74463-1

      Titularul desenului sau modelului comunitar: PepsiCo, Inc.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau a modelului comunitar: reclamanta
   Desenul sau modelul părții care solicită declararea nulității: Desen sau model comunitar înregistrat pentru „plăci metalice pentru jocuri“ — Desenul sau modelul comunitar nr. 53186-1

      Decizia diviziei de anulare: declararea nulității desenului sau a modelului comunitar

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de anulare și respingerea cererii de anulare a desenului sau a modelului comunitar înregistrat

      Motivele invocate: desenului sau modelului comunitar nr. 74463-1 i se contestă noutatea și caracterul individual în comparație cu desenul sau modelul comunitar înregistrat nr. 53186-1, pentru care s-a invocat prioritatea unui desen sau model spaniol anterior.


title: Cauza C-434/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom la 5 noiembrie 2009 — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom la 5 noiembrie 2009 — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-434/09)
   2010/C 11/30
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Shirley McCarthy

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Întrebările preliminare

               1.

               O persoană cu dublă cetățenie, irlandeză și britanică, care a avut reședința în Regatul Unit pe întreaga durată a vieții este inclusă în noțiunea „destinatar” în sensul articolului 3 din Directiva 2004/38/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului (denumită în continuare „directiva”)?

               2.

               O astfel de persoană „a avut reședința legală” în statul membru gazdă în scopul articolului 16 din directivă în situația în care nu a putut să îndeplinească cerințele articolului 7 din Directiva 2004/38/CE?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (OJ L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 07, p. 56).


title: Cauza T-655/11: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – FSL și alţii/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a bananelor în Italia, în Grecia și în Portugalia — Coordonare în stabilirea prețurilor — Admisibilitatea probelor — Dreptul la apărare — Abuz de putere — Dovada încălcării — Calculul cuantumului amenzii”)

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/14

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – FSL și alţii/Comisia
   (Cauza T-655/11) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a bananelor în Italia, în Grecia și în Portugalia - Coordonare în stabilirea prețurilor - Admisibilitatea probelor - Dreptul la apărare - Abuz de putere - Dovada încălcării - Calculul cuantumului amenzii”))
   (2015/C 262/18)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: FSL Holdings (Anvers, Belgia), Firma Léon Van Parys (Anvers) şi Pacific Fruit Company Italy SpA (Roma, Italia) (reprezentanţi: P. Vlaemminck, C. Verdonck, B. Van Vooren şi B. Gielen, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer şi A. Biolan, agenţi)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2011) 7273 final a Comisiei din 12 octombrie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] [cazul COMP/39482 – Fructe exotice (banane)] și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a amenzii

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 din Decizia C(2011) 7273 final a Comisiei din 12 octombrie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] [cazul COMP/39482 – Fructe exotice (banane)] în măsura în care vizează perioada 11 august 2004–19 ianuarie 2005 și privește FSL Holdings, Firma Léon Van Parys și Pacific Fruit Company Italy SpA.

               2)

               Anulează articolul 2 din Decizia C(2011) 7273 final în măsura în care stabilește cuantumul amenzii aplicate FSL Holdings, Firma Léon Van Parys și Pacific Fruit Company Italy la 8 9 19  000 de euro.

               3)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate FSL Holdings, Firma Léon Van Parys și Pacific Fruit Company Italy la articolul 2 din Decizia C(2011) 7273 final menționată la 6 6 89  000 de euro.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Obligă FSL Holdings, Firma Léon Van Parys și Pacific Fruit Company Italy la suportarea unei treimi din propriile cheltuieli de judecată și a jumătate din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene.

               6)

               Obligă Comisia la suportarea a jumătate din propriile cheltuieli de judecată și a două treimi din cheltuielile de judecată ale FSL Holdings, ale Firma Léon Van Parys și ale Pacific Fruit Company Italy.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012.


title: Cauza T-398/08: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2008 — Stowarzyszenie Autorów ZAIKS /Comisia Comunităților Europene

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/53

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2008 — Stowarzyszenie Autorów „ZAIKS”/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-398/08)
   (2008/C 285/94)
   Limba de procedură: polona
   Părțile

      Reclamantă: Stowarzyszenie Autorów „ZAIKS” (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: B. Borkowska, M. Błeszyński, radcowie prawni)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 3 și a articolului 4 alineatele (2) și (3) (în măsura în care se referă la articolul 3) din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei din 26 iulie 2008, privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) în măsura în care se referă la practici concertate care privesc condițiile de exercitare a drepturilor de execuție publică a operelor muzicale și acordarea licențelor corespunzătoare de către societățile de gestiune colectivă și prin care se acceptă forma restricțiilor de afiliere aplicate în acordurile de reciprocitate, astfel cum sunt acestea prevăzute în modelul de acord al Międzynarodowej Konfederacji Stowarzyszeń Autorów i Kompozytorów (Confederația Internațională a Societăților de Autori și Compozitori — CISAC) sau cum sunt aplicate în practică.
   În susținerea cereri sale, reclamanta invocă următoarele motive:

               —

               neevaluarea generală a tuturor elementelor presupuse a fi esențiale pentru o interpretare corespunzătoare a noțiunii de „practică concertată”, din cauza neluării în considerare complete a situației de fapt și a neluării în considerare a tuturor elementelor legate în mod indisolubil de exercitarea colectivă a drepturilor de autor;

               —

               aprecierea eronată a motivelor aflate la baza principiului teritorialității prevăzut în acordurile de reciprocitate;

               —

               reprezentarea și aprecierea eronată a consecințelor unei eventuale modificări a sistemului existent de exercitare colectivă a drepturilor de autor;

               —

               aprecierea eronată a tuturor elementelor de probă din prezenta cauză, ca urmare a neluării în considerare a faptelor prezentate de recurentă privind specificitatea activității Stowarzyszenie Autorów „ZAIKS”, precum și a reglementării poloneze în materie.


title: Cauza C-543/15: Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/25

         Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Cauza C-543/15) (1)

   (2016/C 279/36)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza C-242/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 29 aprilie 2013 — Commerz Nederland NV, cealaltă parte din procedură: Havenbedrijf Rotterdam NV

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 29 aprilie 2013 — Commerz Nederland NV, cealaltă parte din procedură: Havenbedrijf Rotterdam NV
   (Cauza C-242/13)
   2013/C 207/38
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Commerz Nederland NV

      Cealaltă parte din procedură: Havenbedrijf Rotterdam NV

      Întrebările preliminare

               1.

               Imputabilitatea în sarcina autorităților publice, necesară în vederea calificării unui ajutor drept ajutor de stat în sensul articolelor 107 TFUE și 108 TFUE, a acordării unei garanții de către o întreprindere publică este în mod necesar exclusă în cazul în care garanția, precum în speță, a fost acordată de administratorul (unic) al întreprinderii publice, care era competent din perspectiva dreptului civil, dar care a acționat în mod arbitrar, a ținut secretă în mod deliberat acordarea garanției și nu a respectat normele statutului întreprinderii publice, prin faptul că nu a solicitat acordul consiliului de supraveghere, și se poate prezuma în plus că administrația publică în cauză (în speță orașul) nu a dorit acordarea garanției?

               2.

               În cazul în care circumstanțele menționate nu exclud în mod necesar imputabilitatea în sarcina autorităților publice, acestea trebuie să fie considerate ca fiind irelevante pentru a răspunde la întrebarea dacă acordarea garanției poate fi imputată autorităților publice sau instanța trebuie să efectueze o apreciere în lumina celorlalte indicii existente în favoarea, respectiv împotriva imputabilității în sarcina autorităților publice?


title: Cauza T-141/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 mai 2014 – SolarWorld și alții/Consiliul [ „Măsuri provizorii — Dumping — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China — Taxă antidumping definitivă — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” ]

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/18

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 mai 2014 – SolarWorld și alții/Consiliul
   (Cauza T-141/14 R)
   ([„Măsuri provizorii - Dumping - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Taxă antidumping definitivă - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”])
   2014/C 235/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: SolarWorld A.G. (Bonn, Germania), Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Italia) şi Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, şi J. Beck, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentant: B. Driessen, agent)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării articolului 3 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO L 325, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-744/15: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016 – Puro Italian Style/EUIPO (smartline) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative smartline — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009”]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/46

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016 – Puro Italian Style/EUIPO (smartline)
   (Cauza T-744/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative smartline - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009”])
   (2017/C 030/51)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Puro Italian Style SpA (Modena, Italia) (reprezentant: F. Terrano, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 octombrie 2015 (cauza R 2258/2014-1), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ smartline ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Puro Italian Style SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 78, 29.2.2016.


title: Cauza T-747/15: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2015 – EDF/Comisia

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/24

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2015 – EDF/Comisia
   (Cauza T-747/15)
   (2016/C 078/35)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Électricité de France (EDF) (Paris, Franța) (reprezentant: M. Debroux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu principal, anularea articolelor 1, 2, 3, 4 și 5 din decizia atacată, pentru încălcarea unor norme fundamentale de procedură, erori de drept și erori de fapt;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolelor 1, 2 și 3 din decizia atacată, întrucât cuantumul a cărui rambursare a fost impusă EDF a fost supraestimat în mod semnificativ și

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive cu titlu principal.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea articolului 107 TFUE. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, privind aplicabilitatea testului investitorului privat, care cuprinde cinci componente;

                                       —

                                       prima componentă, potrivit căreia Comisia nu ar fi ținut seama, fără vreo justificare sau motivare, de numeroase documente și înscrisuri care i-ar fi fost comunicate în mod corespunzător de Franța și de EDF;

                                       —

                                       a doua componentă, potrivit căreia Comisia ar fi confundat în mod sistematic elementele aplicabilității și, respectiv, ale aplicării testului investitorului privat;

                                       —

                                       a treia componentă, potrivit căreia Comisia ar fi exclus în mod eronat aplicabilitatea criteriului investitorului privat prudent, pentru simplul motiv că Franța ar fi ținut în special seama, în examinarea măsurii, de considerații care țin de calitatea sa de autoritate publică, pe lângă considerații care țin de calitatea sa de acționar;

                                       —

                                       a patra componentă, potrivit căreia Comisia ar fi individualizat în mod eronat în sarcina EDF o obligație de a dispune de un business plan formal pentru a justifica aplicabilitatea criteriului investitorului privat prudent;

                                       —

                                       a cincea componentă, potrivit căreia Comisia nu ar fi respectat natura și obiectul acestei măsuri, contextul în care se înscrie, precum și obiectivul urmărit și normele care guvernează măsura menționată.

                           —

                           al doilea aspect, privind aplicarea testului investitorului privat, care cuprinde trei componente;

                                       —

                                       prima componentă, potrivit căreia Comisia ar fi concluzionat în mod eronat că Raportul Oxera nu putea fi admis ca probă;

                                       —

                                       a doua componentă, potrivit căreia metodologia Comisiei ar fi afectată de vicii flagrante. În primul rând, Comisia nu ar fi ținut seama nici de contextul perioadei, nici de criteriile pe care le-ar fi reținut investitorii din acea perioadă. În al doilea rând, teza „cadoului fiscal” pe care ar insista Comisia nu ar constitui doar o eroare de drept, ci ar fi și la originea unor erori săvârșite în evaluarea pertinenței investiției. În al treilea rând, Comisia ar fi săvârșit multiple erori metodologice, dintre care fiecare ar fi suficientă pentru a stabili că Comisia nu ar fi demonstrat, în mod evident, că criteriul investitorului privat nu ar fi fost aplicat;

                                       —

                                       a treia componentă, privind consecințele erorilor metodologice săvârșite de Comisie.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate.

         În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, de asemenea, două motive cu titlu subsidiar.

               1.

               Primul motiv invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe faptul că cea mai mare parte a ajutorului pretins ar fi prescrisă. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, potrivit căruia ar fi vorba, în principal, de un ajutor existent rezultat dintr-o măsură pusă în aplicare înaintea deschiderii pieței europene a energiei electrice către concurență;

                           —

                           al doilea aspect, potrivit căruia o parte semnificativă din ajutorul pretins ar rezulta dintr-o măsură pusă în aplicare cu mai mult de zece ani înainte de primul act de cercetare judecătorească.

               2.

               Al doilea motiv invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe erorile de calcul pe care Comisia le-ar fi săvârșit în stabilirea ajutorului pretins. Acest motiv cuprinde trei aspecte:

                           —

                           primul aspect, potrivit căruia Comisia ar fi săvârșit erori cu privire la cuantumul total al provizioanelor pentru reînnoire;

                           —

                           al doilea aspect, potrivit căruia Comisia ar fi săvârșit erori cu privire la cota de impozit aplicabilă;

                           —

                           al treilea aspect, potrivit căruia cuantumul ajutorului pretins ar trebui revizuit în temeiul acestor date corectate.


title: Cauza C-468/13: Recurs introdus la 28 august 2013 de MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 27 iunie 2013 în cauza T-367/12, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/45

         Recurs introdus la 28 august 2013 de MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 27 iunie 2013 în cauza T-367/12, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-468/13)
   2013/C 344/77
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (reprezentant: K. Szamosi, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 27 iunie 2013 în cauza T-367/12 și anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne nr. R 2532/2011-2 din 30 mai 2012, în măsura în care calea de atac a recurentei a fost respinsă, iar respingerea opoziției intervenientei a fost confirmată sau, în subsidiar,

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe pe fond și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului și a Curții.

      Motivele și principalele argumente

               —

               Concluziile Tribunalului în ceea ce privește admisibilitatea argumentelor invocate de recurentă în fața OAPI sunt, pe de o parte, lipsite de pertinență, iar, pe de altă parte, nejustificate și incorecte; în consecință, Tribunalul a încălcat articolul 44 din Regulamentul său de procedură precum și articolul 21 din Statutul Curții de Justiție.

               —

               Nu exista nicio necesitate și nicio justificare juridică pentru a îndepărta probele prezentate de recurentă în cadrul procedurii din fața Tribunalului, iar Tribunalul a încălcat, așadar, articolul 65 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) precum și articolul 135 alineatul (4) din Regulamentul său de procedură prin aceea că a considerat inadmisibile probele recurentei.

               —

               Tribunalul a încălcat Regulamentul nr. 207/2009 în cadrul definirii publicului relevant și a importanței sale în vederea aprecierii riscului de confuzie.

               —

               Tribunalul a încălcat Regulamentul nr. 207/2009 precum și jurisprudența constantă prin aceea că a statuat că serviciile în cauză trebuie considerate identice.

               —

               Tribunalul nu a realizat o apreciere clară și individuală a aspectelor similitudinii vizuale, fonetice, conceptuale și nu a examinat împrejurările relevante ale cauzei în lumina acestei aprecieri; în consecință, Tribunalul a încălcat Regulamentul nr. 207/2009.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat că în mod întemeiat camera de recurs a decis în sensul existenței unui risc de confuzie între mărcile anterioare ale intervenientei și cererea de înregistrare a mărcii comunitare a recurentei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-314/11: Acțiune introdusă la 17 iunie 2011 — Fortress Participations/OAPI — Fortress Investment Group și Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/32

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2011 — Fortress Participations/OAPI — Fortress Investment Group și Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)
   (Cauza T-314/11)
   2011/C 238/55
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fortress Participations BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: M. L. J. van de Braak, avocat, B. Ladas, Solicitor și S. Malynicz, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fortress Investment Group LLC (New York, USA) și Fortress Investment Group (UK) Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 aprilie 2011 în cauza R 354/2009-2 și

               —

               obligarea pârâtului și a celorlalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte propriile cheltuieli de judecată efectuate în procedura în fața Oficiului și a Tribunalului, precum și cele ale reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă comunitară „FORTRESS” înregistrată cu numărul 3398451 pentru servicii din clasele 35, 36 și 42, cu revendicarea culorilor roșu, negru și alb

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea de declarare a nulității se întemeiază pe cauzele de nulitate relativă, în conformitate cu articolul 53 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul Consiliului (CE) nr. 207/2009. Aceasta se întemeiază și pe mai multe mărci din Regatul Unit neînregistrate „FORTRESS”, „FORTRESS INVESTMENT” și „FORTRESS INVESTMENT GROUP”, utilizate în comerț.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a analizat corespunzător problema forței de atracție asupra clientelei („goodwill”) conform dreptului din Regatul Unit privind utilizarea abuzivă a unei denumiri („passing off”) și nu a analizat corespunzător riscul de prezentare înșelătoare și prejudiciul care putea fi cauzat.


title: Cauza T-94/08: Hotărârea Tribunalului din 18 martie 2010 — Centre de coordination Carrefour/Comisia ( Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutor în favoarea centrelor de coordonare stabilite în Belgia — Nouă decizie a Comisiei adoptată ca urmare a unei anulări în parte de către Curte — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate )

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/41

         Hotărârea Tribunalului din 18 martie 2010 — Centre de coordination Carrefour/Comisia
   (Cauza T-94/08) (1)

   („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Schemă de ajutor în favoarea centrelor de coordonare stabilite în Belgia - Nouă decizie a Comisiei adoptată ca urmare a unei anulări în parte de către Curte - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”)
   2010/C 113/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Centre de coordination Carrefour SNC (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: X. Clarebout și K. Platteau, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: J.-P. Keppenne, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/283/CE a Comisiei din 13 noiembrie 2007 privind schema de ajutor pusă în aplicare de Belgia în favoarea centrelor de coordonare stabilite în Belgia și de modificare a Deciziei 2003/757/CE (JO 2008, L 90, p. 7), în măsura în care nu prevede o perioadă tranzitorie adecvată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Centre de coordination Carrefour SNC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-121/12: Recurs introdus la 5 martie 2012 de Bernhard Rintisch împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-109/09, Bernhard Rintisch/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/10

         Recurs introdus la 5 martie 2012 de Bernhard Rintisch împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-109/09, Bernhard Rintisch/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-121/12)
   2012/C 165/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Bernhard Rintisch (reprezentant: A. Dreyer, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Camerei a patra a Tribunalului din 16 decembrie 2011 în cauza T-109/09;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru motivul că Tribunalul a încălcat articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) [devenit articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2)] și ca urmare a săvârșirii unui abuz de putere. Potrivit recurentului, Tribunalul a făcut o greșită interpretare a articolului 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 atunci când a statuat că este corectă decizia camerei de recurs de a nu lua în considerare documentele și probele prezentate de recurent. Tribunalul a statuat în mod eronat că este întemeiat refuzul camerei de recurs de a-și exercita puterea discreționară atunci când a decis să nu ia în considerare documentele menționate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-282/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Bayer MaterialScience/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/66

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Bayer MaterialScience/Comisia
   (Cauza T-282/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2015/C 294/80)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bayer MaterialScience AG (Leverkusen, Germania) (reprezentanți: C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer și T. Woltering, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeana (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de C. von Donat și G. Quardt, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare parţială a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de iniţiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile şi al marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunţarea asupra prezentei acţiuni.

               2)

               Nu mai este necesară pronunţarea asupra cererii de intervenţie formulate de Autoritatea de Supraveghere a AELS.

               3)

               Bayer MaterialScience AG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Autoritatea de supraveghere a AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-539/07: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/17

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-539/07)
   (2008/C 37/23)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Montaguti și A. Nijenhuis, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin nepunerea la dispoziția autorităților chemate să intervină în caz de urgență a informațiilor privind localizarea apelului, în limitele posibilităților tehnice, pentru toate apelurile la numărul de apel de urgență unic european „112”, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2002/22/CE a expirat la 24 iulie 2003.

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213).


title: Cauza C-288/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 15 iunie 2015 – Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 15 iunie 2015 – Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München
   (Cauza C-288/15)
   (2015/C 294/39)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Medical Imaging Systems GmbH (MIS)

      Pârât: Hauptzollamt München

      Întrebările preliminare

   Pentru clasificarea unui articol la subpoziţia 6211 33 10 00 0 „Îmbrăcăminte de lucru” din Nomenclatura combinată (1) sunt determinante exclusiv aspectul exterior sau destinaţia, ori, prin aplicarea regulii generale 3 litera (b), trebuie luate în considerare componentele care îi conferă articolului caracterul său esenţial?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012 (JO L 304, p. 1).