title: Cauza C-563/19 P: Recurs introdus la 23 iulie 2019 de Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 23 mai 2019 în cauza T-222/17, Recylex și alții/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/8

      Recurs introdus la 23 iulie 2019 de Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 23 mai 2019 în cauza T-222/17, Recylex și alții/Comisia
      (Cauza C-563/19 P)
      (2019/C 312/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH (reprezentanți: M. Wellinger, avocat, S. Reinart și K. Bongs, Rechtsanwälte)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 23 mai 2019 în cauza T-222/17, în măsura în care menține amenda aplicată recurentelor prin decizia atacată (1) și obligă recurentele la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  anularea deciziei atacate, în măsura în care prin aceasta se aplică recurentelor o amendă de 26 739 000 EUR;

                  —

                  reducerea cuantumului amenzii aplicate recurentelor la 5 877 732 EUR în temeiul tuturor celor trei motive sau, cel puțin, la 17 679 141 EUR doar în temeiul primului motiv, la 13 305 478 EUR doar în temeiul celui de al doilea motiv, la 19 099 565 EUR doar în temeiul celui de al treilea motiv, la 8 228 824 EUR în temeiul primului și al celui de al doilea motiv, la 12 627 958 EUR în temeiul primului și al celui de al treilea motiv ori la 9 503 913 EUR în temeiul celui de al doilea și al celui de al treilea motiv; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, inclusiv a celor aferente procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, recurentul invocă trei motive.

                  1)

                  Hotărârea atacată este afectată de o eroare de drept, în primul rând, întrucât motivarea sa este incoerentă și imprecisă în ceea ce privește criteriul juridic aplicabil pentru acordarea imunității parțiale și, în al doilea rând, întrucât, cu ocazia aplicării unui criteriu juridic, prin hotărârea atacată s-au denaturat în mod vădit elementele de probă și nu s-a ținut seama de normele privind sarcina probei.

                  2)

                  Hotărârea atacată este afectată de o eroare de drept, întrucât prin aceasta au fost interpretate eronat și aplicate incorect normele privind imunitatea parțială din cuprinsul punctului 26 al treilea paragraf din Comunicarea din 2006 privind cooperarea.

                  3)

                  Hotărârea atacată este afectată de o eroare de drept în ceea ce privește aplicarea secțiunii III din Comunicarea din 2006 privind cooperarea, întrucât prin aceasta s-a considerat că a doua întreprindere care a furnizat elemente de probă cu o valoare adăugată semnificativă nu poate lua locul primei întreprinderi care a furnizat asemenea elemente de probă, dar care nu îndeplinește condițiile pentru a beneficia de o reducere a amenzii sale.

         (1)  Decizia C(2017) 900 final a Comisiei din 8 februarie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE (cazul AT.40018 — Reciclarea bateriilor pentru automobile).


title: Cauza T-456/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — ITV/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/12

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — ITV/Comisia
      (Cauza T-456/19)
      (2019/C 312/13)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ITV plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Lesar, Solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere în selectarea cadrului de referință pentru analiza regimului fiscal. Comisia ar fi trebuit să ia drept cadru de referință regimul Regatului Unit de impozitare a societăților, și nu doar regimul societăților străine controlate (SSC)

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a unei erori vădite de apreciere prin adoptarea unei abordări eronate în analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile capitolului 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] ca o formă de derogare de la o taxă generală prevăzută în capitolul 5 din legea menționată

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat, în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate, că era respectat criteriul selectivității în măsura în care întreprinderi aflate în situații de fapt și de drept comparabile erau tratate diferit

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că scutirea de 75 % prevăzută în secțiunea 371ID din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impozitarea unei sarcini fiscale a SSC care îndeplinește condițiile de scutire prevăzute în capitolul 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] în calitate de clasă ar încălca libertatea de stabilire a reclamantei, contrar articolului 49 TFUE

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori evidente de apreciere în ceea ce privește scutirea de 75 % și aspectul ratei fixe

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii al nediscriminării sau al egalității

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea prin analogie sau prin invocarea în mod nejustificat a dispozițiilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (care include reclamanta) și că reclamanta a obținut un ajutor care trebuia să fie recuperat în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1)


title: Cauza T-473/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Diageo și alții/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/18

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Diageo și alții/Comisia
      (Cauza T-473/19)
      (2019/C 312/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Diageo plc (Londra, Regatul Unit), UDV (SJ) Ltd (Londra), Diageo US Investments (Londra), Diageo UK Turkey Ltd (Londra) și Diageo Investment Holdings Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, Solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere în selectarea cadrului de referință pentru analiza regimului fiscal. Comisia ar fi trebuit să ia drept cadru de referință regimul Regatului Unit de impozitare a societăților, și nu doar regimul societăților străine controlate (SSC)

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a unei erori vădite de apreciere prin adoptarea unei abordări eronate în analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile capitolului 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] ca o formă de derogare de la o taxă generală prevăzută în capitolul 5 din legea menționată

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat, în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate, că era respectat criteriul selectivității în măsura în care întreprinderi aflate în situații de fapt și de drept comparabile erau tratate diferit

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că scutirea de 75 % prevăzută în secțiunea 371ID din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impozitarea unei sarcini fiscale a SSC care îndeplinește condițiile de scutire prevăzute în capitolul 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] în calitate de clasă ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori evidente de apreciere în ceea ce privește scutirea de 75 % și aspectul ratei fixe

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii al nediscriminării sau al egalității

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea prin analogie sau prin invocarea în mod nejustificat a dispozițiilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (care include reclamantele) și că reclamantele au obținut un ajutor care trebuia să fie recuperat în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1)


title: Cauza T-474/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Halma și alții/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/19

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Halma și alții/Comisia
      (Cauza T-474/19)
      (2019/C 312/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Halma plc (Amersham, Regatul Unit), Halma Overseas Funding Ltd (Amersham) și Halma International Ltd (Amersham) (reprezentanți: J. Lesar, Solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere în selectarea cadrului de referință pentru analiza regimului fiscal. Comisia ar fi trebuit să ia drept cadru de referință regimul Regatului Unit de impozitare a societăților, și nu doar regimul societăților străine controlate (SSC)

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a unei erori vădite de apreciere prin adoptarea unei abordări eronate în analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile capitolului 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] ca o formă de derogare de la o taxă generală prevăzută în capitolul 5 din legea menționată

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat, în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate, că era respectat criteriul selectivității în măsura în care întreprinderi aflate în situații de fapt și de drept comparabile erau tratate diferit

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe întemeiat pe faptul că scutirea de 75 % prevăzută în secțiunea 371ID din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impozitarea unei sarcini fiscale a SSC care îndeplinește condițiile de scutire prevăzute în capitolul 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] în calitate de clasă ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe întemeiat pe săvârșirea unei erori evidente de apreciere în ceea ce privește scutirea de 75 % și aspectul ratei fixe

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii al nediscriminării sau al egalității

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea prin analogie sau prin invocarea în mod nejustificat a dispozițiilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (care include reclamantele) și că reclamantele au obținut un ajutor care trebuia să fie recuperat în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1)


title: Cauza T-482/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — BT Group și Communications Global Network Services/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/24

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — BT Group și Communications Global Network Services/Comisia
      (Cauza T-482/19)
      (2019/C 312/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: BT Group plc (Londra, Regatul Unit) și Communications Global Network Services Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, Solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere în selectarea cadrului de referință pentru analiza regimului fiscal. Comisia ar fi trebuit să ia drept cadru de referință regimul Regatului Unit de impozitare a societăților, și nu doar regimul societăților străine controlate (SSC)

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a unei erori vădite de apreciere prin adoptarea unei abordări eronate în analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile capitolului 9 din secțiunea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] ca o formă de derogare de la o taxă generală prevăzută în capitolul 5 din legea menționată

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat, în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate, că era respectat criteriul selectivității în măsura în care întreprinderi aflate în situații de fapt și de drept comparabile erau tratate diferit

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe întemeiat pe faptul că scutirea de 75 % prevăzută în secțiunea 371ID din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impozitarea unei sarcini fiscale a SSC care îndeplinește condițiile de scutire prevăzute în capitolul 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] în calitate de clasă ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe întemeiat pe săvârșirea unei erori evidente de apreciere în ceea ce privește scutirea de 75 % și aspectul ratei fixe

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii al nediscriminării sau al egalității

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea prin analogie sau prin invocarea în mod nejustificat a dispozițiilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (care include reclamantele) și că reclamantele au obținut un ajutor care trebuia să fie recuperat în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1)


title: Cauza T-483/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Meggitt și Cavehurst/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/25

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Meggitt și Cavehurst/Comisia
      (Cauza T-483/19)
      (2019/C 312/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Meggitt plc (Christchurch, Regatul Unit) și Cavehurst Ltd (Christchurch) (reprezentanți: J. Lesar, Solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere în selectarea cadrului de referință pentru analiza regimului fiscal. Comisia ar fi trebuit să ia drept cadru de referință regimul Regatului Unit de impozitare a societăților, și nu doar regimul societăților străine controlate (SSC)

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a unei erori vădite de apreciere prin adoptarea unei abordări eronate în analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile capitolului 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] ca o formă de derogare de la o taxă generală prevăzută în capitolul 5 din legea menționată

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat, în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate, că era respectat criteriul selectivității în măsura în care întreprinderi aflate în situații de fapt și de drept comparabile erau tratate diferit

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că scutirea „integrală” prevăzută în secțiunea 371IB din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că scutirea de 75 % prevăzută în secțiunea 371ID din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că impozitarea unei sarcini fiscale a SSC care îndeplinește condițiile de scutire prevăzute în capitolul 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] în calitate de clasă ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori evidente de apreciere în ceea ce privește scutirea de 75 % și aspectul ratei fixe

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii al nediscriminării sau al egalității

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea prin analogie sau prin invocarea în mod nejustificat a dispozițiilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (care include reclamantele) și că reclamantele au obținut un ajutor care trebuia să fie recuperat în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1)


title: Cauza T-485/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Babcock International Group și alții/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/28

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Babcock International Group și alții/Comisia
      (Cauza T-485/19)
      (2019/C 312/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Babcock International Group plc (Londra, Regatul Unit), Babcock Aviation Services (Holdings) Ltd (Londra) și Babcock Mission Critical Services Leasing Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, Solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere în selectarea cadrului de referință pentru analiza regimului fiscal. Comisia ar fi trebuit să ia drept cadru de referință regimul Regatului Unit de impozitare a societăților, și nu doar regimul societăților străine controlate (SSC)

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a unei erori vădite de apreciere prin adoptarea unei abordări eronate în analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile capitolului 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] ca o formă de derogare de la o taxă generală prevăzută în capitolul 5 din legea menționată

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat, în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate, că era respectat criteriul selectivității în măsura în care întreprinderi aflate în situații de fapt și de drept comparabile erau tratate diferit

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că scutirea de 75 % prevăzută în secțiunea 371ID din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impozitarea unei sarcini fiscale a SSC care îndeplinește condițiile de scutire prevăzute în capitolul 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] în calitate de clasă ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori evidente de apreciere în ceea ce privește scutirea de 75 % și aspectul ratei fixe

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii al nediscriminării sau al egalității

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea prin analogie sau prin invocarea în mod nejustificat a dispozițiilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1)


title: Cauza T-486/19: Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Spectris și Spectris Group/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/29

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Spectris și Spectris Group/Comisia
      (Cauza T-486/19)
      (2019/C 312/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Spectris plc (Egham, Regatul Unit) și Spectris Group Holdings Ltd (Egham) (reprezentanți: C. McDonnell, Barrister, B. Goren și K. Desai, Solicitors, și M. Peristeraki, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea inexistenței vreunui ajutor de stat ilegal și (i) anularea articolului 1 din Decizia C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate], în măsura în care acesta constată că există un ajutor de stat ilicit și (ii) neaplicarea cerinței ca Regatul Unit să recupereze de la reclamante ajutorul de stat pretins ilegal primit în acest context (articolele 2 și 3 din decizia atacată);

                  —

                  în subsidiar, anularea articolelor 2 și 3 din decizia atacată, în măsura în care acestea impun Regatului Unit să recupereze de la reclamante pretinsul ajutor de stat;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este viciată de erori vădite de apreciere a faptelor și normelor relevante

                              —

                              În special, se invocă faptul că Comisia nu înțelege modul în care funcționează normele privind societățile străine controlate (SSC) în discuție în ceea ce privește tratamentul profitului financiar necomercial. În plus, decizia atacată a interpretat în mod eronat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (EFG) drept o scutire fiscală.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a constatat în mod eronat că normele privind SSC constituie o măsură de ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și, prin urmare, că normele au conferit un avantaj selectiv anumitor operatori

                              —

                              Mai precis, se susține că Comisia a stabilit în mod greșit sistemul de referință pentru evaluarea efectelor normelor privind SSC și a identificat în mod eronat două situații diferite ca fiind comparabile cu situația în care se aplică EFG. Ca urmare a uneia sau a ambelor erori, Comisia a afirmat în mod eronat că aceste norme au conferit un avantaj selectiv anumitor operatori de piață. În plus, Comisia a calificat în mod eronat normele privind SSC drept un set de norme distinct de sistemul global al Regatului Unit de impozitare a societăților, ignorând în același timp alte caracteristici ale sistemului Regatului Unit de impozitare a societăților destinat să funcționeze împreună cu normele privind SSC. Prin urmare, analiza Comisiei cu privire la comparabilitate și selectivitate este viciată de erori vădite de apreciere ale factorilor relevanți și de erori de drept.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, chiar presupunând că măsurile în discuție privind SSC constituiau un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, decizia atacată a concluzionat în mod eronat că nu exista nicio justificare care se putea aplica pentru a susține compatibilitatea măsurilor în discuție cu normele Uniunii Europene în materia ajutoarelor de stat. În plus, decizia atacată este irațională și incoerentă, prin faptul că Comisia a acceptat în mod corect că respectivul capitol 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificat în cazurile în care singurul motiv pentru aplicarea unui impozit SSC este testul „capitalului conectat cu Regatul Unit”, pe baza faptului că respectivul test poate fi excesiv de dificil de aplicat în practică dar, în același timp și fără să prezinte o motivare corespunzătoare, Comisia susține că respectivul capitol 9 nu este niciodată justificat în cazurile în care testul privind funcțiile de conducere relevante (SPF) implică aplicarea unui impozit SSC. În fapt, testul SPF este excesiv de dificil de aplicat în practică, astfel încât Comisia ar fi trebuit să constate de asemenea că respectivul capitol 9 este justificat în contextul testului menționat și, prin urmare, să concluzioneze că nu există un ajutor de stat.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, dacă decizia atacată este confirmată, punerea în aplicare a acesteia prin recuperarea pretinsului ajutor de stat de la reclamante ar încălca principiile fundamentale ale dreptului Uniunii, inclusiv libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii, având în vedere faptul că, în cazul reclamantelor, SSC în discuție sunt situate în alte state membre.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că ordinul de recuperare care rezultă din decizia atacată este nefondat și contrar principiilor fundamentale ale dreptului Uniunii

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a furnizat o motivare corespunzătoare pentru elementele cruciale ale deciziei contestate, precum concluzia potrivit căreia impozitarea SSC în temeiul capitolului 5 partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] putea fi aplicată prin folosirea fără dificultate sau fără o sarcină disproporționată a testului SPF.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă de asemenea principiul bunei administrări, care impune ca Comisia să permită transparența și predictibilitatea în procedurile sale administrative și să își adopte deciziile într-un interval de timp adecvat. Nu este rezonabil să treacă mai mult de patru ani pentru ca Comisia să emită o decizie de deschidere a investigației în prezenta cauză și să adopte o decizie după mai mult de șase ani de la data intrării în vigoare a măsurii contestate.


title: Cauza T-490/19: Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Weston Investment și alții/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/31

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Weston Investment și alții/Comisia
      (Cauza T-490/19)
      (2019/C 312/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Weston Investment Co. Ltd (Londra, Regatul Unit), Precis (1814) Ltd (Londra), British American Tobacco Holdings Belgium NV (Bruxelles, Belgia), British American Tobacco International Holdings (UK) Ltd (Londra) și British American Tobacco (GLP) Ltd (Londra) (reprezentant: M. Anderson, Solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate (SSC)], în măsura în care privește reclamantele;

                  —

                  în cazul în care decizia nu este anulată în totalitate, să dispună ca, atunci când se stabilește valoarea ajutorului care trebuie recuperat, pierderile, reducerile sau scutirile disponibile pentru un solicitant la data la care acesta a solicitat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (EFG) sau care ar fi fost disponibile pentru un solicitant în cazul în care acesta nu ar fi solicitat EFG să fie luate în considerare chiar dacă accesul la aceste pierderi, reduceri sau scutiri este în prezent prescris în temeiul dreptului Regatului Unit;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că reclamanta nu a stabilit că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (EFG) constituie un avantaj. Reclamantele susțin că pârâta nu a demonstrat că există un avantaj în fiecare caz în care s-a solicitat EFG. În plus, fiecare reclamantă susține că a ales să solicite EFG fără a ține cont de faptul că impozitarea sa ar fi putut fi mai puțin oneroasă dacă ar fi făcut o analiză în temeiul testului privind funcțiile de conducere relevante prevăzut în secțiunea 371EB („testul SPF”) din capitolul 5 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)].

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că nu a existat nicio intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat. Reclamantele susțin că pârâta nu a demonstrat că solicitarea EFG a condus cu siguranță la o reducere a obligațiilor fiscale ale societăților din Regatul Unit.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că EFG nu favorizează anumite întreprinderi sau producția anumitor bunuri. Reclamantele susțin că pârâta a săvârșit o eroare: (i) prin definirea sistemului de referință într-un mod prea restrâns, precum normele din partea 9A din legislația menționată mai sus, în loc să aleagă sistemul mai extins al Regatului Unit de impozitare a întreprinderilor; (ii) prin neînțelegerea faptului că respectivul capitol 9 din partea 9A menționată nu este o derogare de la capitolul 5 din legislația menționată mai sus și (iii) prin nerecunoașterea faptului că, chiar dacă respectivul capitol 9 ar fi o derogare de la capitolul 5 menționat, el este justificat prin natura sau prin structura generală a părții 9A din legislația în discuție.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că EFG nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre. Reclamantele susțin că pârâta a săvârșit o eroare concluzionând că EFG poate influența alegerile făcute de grupurile multinaționale referitoare la localizarea funcțiilor financiare ale grupurilor respective și a sediului lor social în cadrul Uniunii Europene.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că EFG nu denaturează sau nu amenință să denatureze concurența. Reclamantele susțin că pârâta nu a demonstrat că solicitarea EFG a condus cu siguranță la o reducere a obligațiilor fiscale ale societăților din Regatul Unit.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că recuperarea pretinsului ajutor ar fi contrară principiilor generale de drept al Uniunii. Reclamantele susțin că testul SPF nu respectă cerința securității juridice, că Regatul Unit avea o marjă de apreciere pentru a soluționa respectiva lipsă a securității juridice și că pârâta și-a încălcat obligația de a efectua o analiză completă a tuturor factorilor relevanți. Dispunând recuperarea ajutorului, pârâta a acționat cu încălcarea articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul UE 2015/1589 al Consiliului (1), care interzice recuperarea ajutorului în cazul în care aceasta ar contraveni unui principiu general de drept al Uniunii.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că avantajul selectiv ar fi eliminat și că nu ar fi necesară nicio recuperare în cazul în care Regatul Unit ar extinde retroactiv EFG la împrumuturi în amonte și la împrumuturi de la terți. Reclamantele susțin că pârâta nu a recunoscut că o astfel de acțiune ar elimina orice avantaj selectiv (presupunându-se, pentru moment, că există unul) și că, într-un astfel de caz, nu ar exista niciun ajutor de stat ilicit care trebuie recuperat în temeiul dreptului Uniunii.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că, atunci când se stabilește valoarea ajutorului care trebuie recuperat, pierderile, reducerile sau scutirile disponibile pentru un solicitant la data la care acesta a solicitat EFG sau care ar fi fost disponibile pentru un solicitant în cazul în care acesta nu ar fi solicitat EFG ar trebui să fie luate în considerare, chiar dacă accesul la aceste pierderi, reduceri sau scutiri este în prezent prescris în temeiul dreptului Regatului Unit. Reclamantele susțin că aceasta este interpretarea corectă a considerentului (203) din decizia atacată dar că, întrucât nu acesta este cazul, decizia atacată este eronată, deoarece nu ține cont de aceste pierderi, reduceri sau scutiri și ar conduce la o supraestimare a valorii ajutorului, care ar introduce o denaturare pe piața internă.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015 L 248, p. 9).


title: Cauza T-492/19: Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — GlaxoSmithKline Finance și Setfirst/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/33

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — GlaxoSmithKline Finance și Setfirst/Comisia
      (Cauza T-492/19)
      (2019/C 312/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: GlaxoSmithKline Finance plc (Brentford, Regatul Unit) și Setfirst Ltd (Brentford) (reprezentanți: K. Bacon, QC, și A. Lyle-Smythe, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în totalitate a Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate (SSC)];

                  —

                  în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta privește sau ar putea privi societăți străine controlate efectiv stabilite și care desfășoară activități economice reale în alt stat membru;

                  —

                  în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta nu furnizează suficiente informații destinatarului pentru a calcula fără dificultăți excesive valoarea exactă a ajutorului care trebuie recuperat;

                  —

                  în subsidiar, Tribunalul să dispună anularea parțială a deciziei, după cum consideră corespunzător și

                  —

                  în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în legătură cu această procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare atunci când a constatat că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (EFG) constituie un avantaj întrucât, pentru societățile străine controlate care sunt stabilite efectiv în alt stat membru efectul hotărârii Cadbury Schweppes (1) este că societățile-mamă ale acestora nu ar trebui să fie supuse niciunui impozit privind SSC (nici chiar unui impozit redus aplicat ca urmare a unei exonerări parțiale referitoare la finanțarea grupurilor)

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept, a săvârșit o eroare vădită de apreciere și nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare atunci când a constatat că EFG nu este justificată de obiectivul de a asigura respectarea libertății de stabilire

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că EFG nu este o derogare justificată de necesitatea de a evita o repartizare a profitului complexă și disproporționat de împovărătoare pentru funcțiile de conducere relevante în temeiul abordării OCDE privind repartizarea profitului între sediile permanente

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a furnizat informații corespunzătoare referitoare la parametrii recuperării

         (1)  Hotărârea din 12 septembrie 2006, Cadbury Schweppes și Cadbury Schweppes Overseas/Commissioners of Inland Revenue (C-196/04, EU:C:2006:544).


title: Cauza T-493/19: Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — International Personal Finance Investments/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/35

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — International Personal Finance Investments/Comisia
      (Cauza T-493/19)
      (2019/C 312/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: International Personal Finance Investments Ltd (Leeds, Regatul Unit) (reprezentant: M. Anderson, Solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate], în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  în cazul în care decizia atacată nu este anulată în tot, (a) anularea acesteia în măsura în care se aplică excepției interesului combinat prevăzută în capitolul 9 partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] și (b) dispunerea faptului că, pentru stabilirea valorii ajutorului care trebuie recuperat, pierderile, reducerile sau scutirile disponibile pentru reclamantă la data la care acesta a solicitat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (EFG) sau care ar fi fost disponibile pentru reclamantă în cazul în care aceasta nu ar fi solicitat EFG să fie luate în considerare, chiar dacă accesul la aceste pierderi, reduceri sau scutiri este în prezent prescris în temeiul dreptului Regatului Unit;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a demonstrat că EFG constituie un avantaj în fiecare caz în care EFG a fost solicitată. În plus, reclamanta susține că a ales să solicite EFG inițial preconizând o scutire de 75 %, fără a ține cont de faptul că impozitarea sa ar fi putut fi mai puțin oneroasă dacă ar fi făcut o analiză în temeiul testului privind funcțiile de conducere relevante („testul SPF”) prevăzut în secțiunea 371EB din capitolul 5 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)].

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că nu a existat nicio intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat. Reclamanta susține că pârâta nu a demonstrat că solicitarea EFG a condus cu siguranță la o reducere a obligațiilor fiscale ale societăților din Regatul Unit.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că EFG nu favorizează anumite întreprinderi sau producția anumitor bunuri. Reclamanta susține că pârâta a săvârșit o eroare: (i) prin definirea sistemului de referință într-un mod prea restrâns, precum normele din așa-numita parte 9A din legislația menționată mai sus, în loc să aleagă sistemul mai extins al Regatului Unit de impozitare a întreprinderilor; (ii) prin neînțelegerea faptului că respectivul capitol 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] nu este o derogare de la capitolul 5 din legislația menționată mai sus și (iii) prin nerecunoașterea faptului că, chiar dacă respectivul capitol 9 ar fi o derogare de la capitolul 5 menționat, el este justificat prin natura sau prin structura generală a părții 9A din legislația în discuție.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că EFG nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre. Reclamanta susține că pârâta a săvârșit o eroare concluzionând că EFG poate influența alegerile făcute de grupurile multinaționale referitoare la localizarea funcțiilor financiare ale grupurilor respective și a sediului lor social în cadrul Uniunii Europene, în special având în vedere lipsa unor condiții echitabile și lipsa normelor privind SSC în 15 alte state membre înainte de 2016.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că EFG nu denaturează sau nu amenință să denatureze concurența. Reclamanta susține că pârâta nu a demonstrat că solicitarea EFG a condus cu siguranță la o reducere a obligațiilor fiscale ale societăților din Regatul Unit și că EFG nu denaturează concurența, ținând cont de argumentele ilustrate în temeiul celui de al patrulea motiv.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că recuperarea pretinsului ajutor ar fi contrară principiilor generale de drept al Uniunii. Reclamanta susține că testul SPF nu respectă cerința securității juridice, că Regatul Unit avea o marjă de apreciere pentru a soluționa respectiva lipsă a securității juridice și că pârâta și-a încălcat obligația de a efectua o analiză completă a tuturor factorilor relevanți. Dispunând recuperarea ajutorului, pârâta a acționat cu încălcarea articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul UE 2015/1589 al Consiliului (1), care interzice recuperarea ajutorului în cazul în care aceasta ar contraveni unui principiu general de drept al Uniunii.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că avantajul selectiv ar fi eliminat și că nu ar fi necesară nicio recuperare în cazul în care Regatul Unit ar extinde retroactiv EFG la împrumuturi în amonte și la împrumuturi de la terți. Reclamanta susține că pârâta nu a recunoscut că o astfel de acțiune ar elimina orice avantaj selectiv (presupunându-se, pentru moment, că există unul) și că, într-un astfel de caz, nu ar exista niciun ajutor de stat ilicit care trebuie recuperat în temeiul dreptului Uniunii.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că, atunci când se stabilește valoarea ajutorului care trebuie recuperat, pierderile, reducerile sau scutirile disponibile pentru reclamantă la data la care acesta a solicitat EFG sau care ar fi fost disponibile pentru reclamantă în cazul în care aceasta nu ar fi solicitat EFG ar trebui să fie luate în considerare, chiar dacă accesul la aceste pierderi, reduceri sau scutiri este în prezent prescris în temeiul dreptului Regatului Unit. Reclamanta susține că aceasta este interpretarea corectă a considerentului (203) din decizia atacată dar că, întrucât nu acesta este cazul, decizia atacată este eronată, deoarece nu ține cont de aceste pierderi, reduceri sau scutiri și ar conduce la o supraestimare a valorii ajutorului, care ar introduce o denaturare pe piața internă.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu și-a fundamentat motivarea în privința excepției interesului combinat (EIC) și nu a realizat o analiză completă a tuturor factorilor relevanți. Reclamanta susține că pârâta nu a făcut distincție între trei scutiri diferite în temeiul capitolului 9 menționat, care funcționează independent și nu a înțeles că EIC nu este un indicator pentru testul SPF și că existența EIC (care este indisolubil legată de normele de restrângere a deductibilității cheltuielilor cu dobânzile) în capitolul 9 menționat demonstrează că pârâta a săvârșit o eroare prin definirea prea restrânsă a sistemului de referință ca norme din partea 9A din legislația menționată, în locul sistemului mai larg al Regatului Unit de impozitare a societăților.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015 L 248, p. 9).


title: Cauza T-498/19: Acțiune introdusă la 9 iulie 2019 — Banco Cooperativo Español/SRB

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/37

      Acțiune introdusă la 9 iulie 2019 — Banco Cooperativo Español/SRB
      (Cauza T-498/19)
      (2019/C 312/30)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: D. Sarmiento Ramírez-Escudero și J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain, abogados)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  cu titlu principal, declararea nulității deciziei atacate;

                  —

                  cu titlu subsidiar,

                              a.

                              declararea inaplicabilității articolelor 12 și 14 din Regulamentul delegat 2015/63 în termenii indicați în această cerere și

                              b.

                              declararea nulității deciziei atacate și

                  —

                  în orice caz, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Comitetului unic de rezoluție din 16 aprilie 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10) privind calculul contribuției ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru perioada de contribuție 2019.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei (1).

                              —

                              Se susține în această privință că articolele 12 și 14 din regulamentul delegat trebuie interpretate în sensul că un sistem instituțional de protecție creat în anul 2018 trebuie să fie recunoscut în scopul calculării contribuției ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru perioada de contribuție 2019.

                  2.

                  Al doilea motiv, cu caracter subsidiar, întemeiat pe o excepție de nelegalitate în temeiul articolului 277 TFUE, prin care se urmărește ca Tribunalul să declare inaplicabilitatea articolelor 12 și 14 din regulamentul delegat întrucât nu sunt conforme cu articolul 103 alineatele (2) și (7) din Directiva 2014/59/UE (2).

                              —

                              Se susține în această privință că, dacă articolele 12 și 14 din regulamentul delegat ar trebui interpretate în sensul că un sistem instituțional de protecție creat în anul 2018 nu trebuie să fie recunoscut în scopul calculării contribuției ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru perioada de contribuție 2019, atunci articolele menționate din regulamentul delegat nu sunt conforme cu articolul 103 alineatele 2 și 7 din Directiva 2014/59/UE, întrucât nu respectă condițiile delegării de competențe în favoarea Comisiei care constau în faptul că (i) contribuțiile la fond trebuie ajustate la profilul de risc al contribuabilului și că (ii) contribuțiile la fond trebuie să țină seama de participarea la un sistem instituțional de protecție.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2016 L 233, p. 1).

         (2)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (DO 2014 L 173, p. 190)


title: Cauza T-501/19: Acțiune introdusă la 12 iulie 2019 — Corneli/BCE

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/38

      Acțiune introdusă la 12 iulie 2019 — Corneli/BCE
      (Cauza T-501/19)
      (2019/C 312/31)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Francesca Corneli (Velletri, Italia) (reprezentant: F. Ferraro, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei nr. L/LDG/19/182 a Comitetului executiv al BCE din 29 mai 2019, prin care a fost respinsă cererea de acces la decizia BCE privind plasarea Banca Carige S.p.A., cu sediul în Genova, Italia, în regim de administrare extraordinară, și la dosarul aferent, precum și obligarea pârâtei să prezinte și să depună la dosarul cauzei decizia menționată anterior și toate înscrisurile prealabile, pregătitoare, conexe și subsecvente;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune are ca obiect anularea Deciziei nr. L/LDG/19/182 a Comitetului executiv al BCE din 29 mai 2019, prin care a fost respinsă cererea de acces la decizia BCE privind plasarea Banca Carige S.p.A., cu sediul în Genova, Italia, în regim de administrare extraordinară, și la dosarul aferent, precum și obligarea pârâtei să prezinte și să depună la dosarul cauzei decizia menționată anterior și toate înscrisurile prealabile, pregătitoare, conexe și subsecvente.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 4 din Decizia BCE 2004/3 și pe aplicarea eronată a excepției privind confidențialitatea informațiilor, protejată ca atare de dreptul Uniunii.

                              —

                              Se arată în această privință că decizia atacată este nelegală, întrucât este lipsită de elemente concrete care să indice părțile confidențiale ale documentului în litigiu, funcția și finalitatea acestora în cadrul BCE și riscul pe care divulgarea lor l-ar prezenta. În cadrul evaluării comparative a diverselor interese, se consideră că interesul concret al micilor investitori de a-și proteja participația, precum și eficiența și transparența guvernanței societare nu pot decât să prevaleze asupra cerinței generale și nemotivate privind protejarea procedurilor de supraveghere.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe lipsa motivării cu privire la caracterul confidențial al documentului solicitat.

                              —

                              Se arată în această privință că BCE nu oferă nicio motivare cu privire la caracterul „confidențial” pe care l-ar avea decizia atacată, limitându-se la a afirma în mod clar că protejarea procedurilor sale de supraveghere justifică respingerea cererii de acces.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) și a articolului 8 alineatul (1) din Decizia BCE 2004/3 și pe lipsa motivării.

                              —

                              Se invocă încălcarea gravă a articolului 7 alineatul (1) și a articolului 8 alineatul (1) din Decizia BCE 2004/3 și lipsa motivării, întrucât nu sunt îndeplinite condițiile pentru invocarea unei prezumții generale de confidențialitate și întrucât BCE nu a făcut în niciun caz o evaluare concretă a documentelor cu privire la care s-a solicitat accesul.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului fundamental la o protecție jurisdicțională efectivă (articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene), a articolului 7 alineatul (3) și a articolului 8 alineatul (2) din Decizia BCE 2004/3.

                              —

                              Se arată că BCE nu poate să anihileze în totalitate interesele părților destinatare ale deciziei, printre care acționarii băncii, care, în temeiul articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii, au dreptul la o protecție efectivă împotriva așa-numitului „abuz de putere” din partea autorităților publice. BCE a încălcat de asemenea articolul 7 alineatul (3) și articolul 8 alineatul (2) din Decizia BCE 2004/3, întrucât a invocat în mai multe rânduri un volum de muncă excepțional de mare, fără a furniza vreo dovadă în această privință, în scopul de a prelungi cu încă 20 de zile termenul prevăzut pentru răspunsul la cererea de acces formulată de reclamantă.


title: Cauza T-504/19: Acțiune introdusă la 12 iulie 2019 — Crédit Lyonnais/BCE

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/41

      Acțiune introdusă la 12 iulie 2019 — Crédit Lyonnais/BCE
      (Cauza T-504/19)
      (2019/C 312/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Crédit Lyonnais (Lyon, Franța) (reprezentanți: A. Champsaur și A. Delors, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în temeiul articolelor 256 și 263 TFUE, a Deciziei ECB-SSM-2019-FRCAG-39 adoptate de BCE la data de 3 mai 2019, în măsura în care prin aceasta BCE a refuzat să autorizeze reclamanta să excludă de la calcularea indicatorului efectului de levier 34 % din expunerile sale față de CDC;

                  —

                  obligarea BCE la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE și a autorității de lucru judecat de către Tribunal. Reclamanta apreciază că, prin faptul că și-a întemeiat decizia pe motive care au fost deja examinate și înlăturate de Tribunal în Hotărârea din 13 iulie 2018, Crédit agricole/BCE (T-758/16, EU:T:2018:472) și prin faptul că a persistat în invocarea unui risc teoretic de nerambursare a statului francez și a unui risc de vânzare în regim de urgență a unor active fără a demonstra probabilitatea acestor susțineri, Banca Centrală Europeană a încălcat articolul 266 TFUE și autoritatea de lucru judecat.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea articolului 429 alineatul (14) și a articolului 400 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1) și, pe de altă parte, pe abuzul de putere comis de BCE. Reclamanta consideră că, prin faptul că și-a întemeiat decizia pe existența unui risc de concentrare în privința Caisse des dépôts et consignations (denumită în continuare „CDC”) pentru a refuza să excludă în totalitate expunerile Crédit Lyonnais (denumită în continuare „LCL”) față de CDC privind indicatorul efectului de levier, BCE a impus LCL o cerință prudențială cu titlu de concentrare asupra expunerilor suverane pe care articolul 400 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 nu îi permite să o impună și a utilizat competențele conferite de articolul 429 alineatul (14) din același regulament în alte scopuri decât cele prevăzute la acest articol.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere pe care BCE ar fi comis-o prin faptul că a persistat în a nu lua în considerare caracteristicile specifice economiilor reglementate, încălcând astfel obligația de a examina, în mod temeinic și cu imparțialitate, ansamblul elementelor pertinente ale speței și de a trage de aici concluziile care se impun. Reclamanta apreciază că, procedând astfel, BCE a comis și o eroare vădită de apreciere a riscurilor prudențiale referitoare la economiile reglementate.


title: Cauza T-520/19: Acțiune introdusă la 22 iulie 2019 — Heitec/EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/43

      Acțiune introdusă la 22 iulie 2019 — Heitec/EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)
      (Cauza T-520/19)
      (2019/C 312/35)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Heitec AG (Erlangen, Germania) (reprezentant: G. Wagner, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hetec Datensysteme GmbH (Germering, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „HEITEC” — marca Uniunii Europene nr. 774 331

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 aprilie 2019 în cauza R 1171/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat cu norma 40 alineatul (5) și cu norma 22 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei.


title: Cauza T-527/19: Acțiune introdusă la 26 iulie 2019 — Sánchez Cano/EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/44

      Acțiune introdusă la 26 iulie 2019 — Sánchez Cano/EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)
      (Cauza T-527/19)
      (2019/C 312/36)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Sánchez Cano, SA (Molina del Segura, Spania) (reprezentanți: C. Giner Mas și M. González Aleixandre, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative „EL TORO BALLS Fini” — cererea de înregistrare nr. 15 648 595

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 martie 2019 în cauza R 2690/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză, precum și pe cele efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul Camerei de recurs sau, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine în proces, obligarea EUIPO în solidar cu aceasta din urmă la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză, precum și pe cele efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul Camerei de recurs.

         Motivul invocat

      încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-530/19: Acțiune introdusă la 26 iulie 2019 — Nord Stream/Parlamentul și Consiliul

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/45

      Acțiune introdusă la 26 iulie 2019 — Nord Stream/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-530/19)
      (2019/C 312/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Nord Stream AG (Zug, Elveția) (reprezentanți: M. Raible, C. von Köckritz și J. von Andreae, avocați)

         Pârâți: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Directivei (EU) 2019/692 a Parlamentului European și a Consiliului din 17 aprilie 2019 de modificare a Directivei 2009/73/CE privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale, în măsura în care prin articolul 1 alineatul (9) din această directivă s-a introdus articolul 49a alineatul (3) prima teză din Directiva 2009/73, care prevede că „[d]eciziile în temeiul alineatelor (1) și (2) se adoptă până la 24 mai 2020”;

                  —

                  obligarea Parlamentului European și/sau a Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că termenul pentru obținerea unor eventuale decizii de derogare în temeiul noului articol 49a inserat în Directiva 2009/73 este excesiv de scurt și prin aceasta încalcă principiul general de drept al proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 alineatul (4) TUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că directiva de modificare trebuie să fie anulată în parte pentru încălcarea articolul 296 TFUE, întrucât este afectată de nemotivare în ceea ce privește instituirea termenului excesiv de scurt în cuprinsul dispoziției atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin intermediul căruia se susține că dispoziția atacată încalcă principiul încrederii legitime, întrucât limitează în mod nejustificat posibilitatea de a obține derogări în temeiul noului articol 49a inserat în Directiva 2009/73. Posibilitatea de a obține astfel de derogări este impusă în mod legal în scopul protecției încrederii legitime a operatorilor de conducte offshore din țări terțe care erau finalizate și funcționale la data intrării în vigoare a directivei de modificare.


title: Cauza T-532/19: Acțiune introdusă la 29 iulie 2019 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/46

      Acțiune introdusă la 29 iulie 2019 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)
      (Cauza T-532/19)
      (2019/C 312/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral LTDA (Sorocaba, Brazilia) (reprezentanți: B. Bittner și U. Heinrich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative pantys — cererea de înregistrare nr. 17 869 310

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 mai 2019 în cauza R 314/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care a respins acțiunea privind următoarele produse și servicii:

                              —

                              clasa 5: produse absorbante igienice, scutece igienice, șervețele igienice, produse absorbante pentru incontinență;

                              —

                              clasa 35: servicii de comerț cu amănuntul online de produse sanitare pentru femei;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  utilizarea pe scară largă în Uniunea Europeană.


title: Cauza T-533/198: Acțiune introdusă la 29 iulie 2019 — Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/47

      Acțiune introdusă la 29 iulie 2019 — Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)
      (Cauza T-533/198)
      (2019/C 312/39)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda (Sintra, Portugalia) (reprezentant: D. Martins Pereira Soares, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Anadeco Gestion, SA (Cartagena, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative sflooring în culorile negru, alb și gri — cererea de înregistrare nr. 11 943 586

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 mai 2019 în cauza R 1870/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea prezentei acțiuni în totalitate;

                  —

                  revocarea deciziei atacate în ansamblu;

                  —

                  reformarea deciziei atacate pe baza motivelor prezentei acțiuni și acordarea protecției mărcii Uniunii Europene nr. 11 943 586 sflooring;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, inclusiv a celor aferente procedurii desfășurate în fața EUIPO;

                  —

                  obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în procedura desfășurată în fața EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  Lipsa unor dovezi suficiente privind utilizarea serioasă a mărcii anterioare T-FLOORING

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-535/19: Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 — H.R. Participations/EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/48

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 — H.R. Participations/EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)
      (Cauza T-535/19)
      (2019/C 312/40)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: H.R. Participations SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: P. Wilhelm și J. Rossi, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hottinger Investment Management Ltd (Londra, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală JCE HOTTINGUER — marca Uniunii Europene nr. 10 093 391

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 mai 2019 în cauza R 2078/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii drept admisibilă și întemeiată;

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea normelor fundamentale de procedură, în măsura în care cererea de declarare a nulității din fața diviziei de anulare a fost viciată de nereguli;

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din același regulament.


title: Cauza T-546/19: Acțiune introdusă la 7 august 2019 — Isigny — Sainte Mère/EUIPO (Forma unui recipient auriu cu un fel de val)

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/49

      Acțiune introdusă la 7 august 2019 — Isigny — Sainte Mère/EUIPO (Forma unui recipient auriu cu un fel de val)
      (Cauza T-546/19)
      (2019/C 312/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Isigny — Sainte Mère (Isigny-sur-Mer, Franța) (reprezentant: D. Mallo Saint-Jalmes, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale (Forma unui recipient auriu cu un fel de val) — cererea de înregistrare nr. 17 871 521

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 mai 2019 în cauza R 1513/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului anularea deciziei atacate.

         Motivul invocat

      încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-411/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 27 mai 2019 — WWF Italia o.n.l.u.s. și alții/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 27 mai 2019 — WWF Italia o.n.l.u.s. și alții/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)
      (Cauza C-411/19)
      (2019/C 328/02)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: WWF Italia o.n.l.u.s., Lega Italiana Protezione Uccelli o.n.l.u.s., Gruppo di Intervento Giuridico o.n.l.u.s., Italia Nostra o.n.l.u.s., Forum Ambientalista, FC și alții

         Pârâte: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 6 din Directiva 1992/43/CEE (1), coroborat cu Directiva 2009/47/CE (2) în măsura în care este aplicabilă în speță, se opune unei reglementări interne primare și reglementării secundare corespunzătoare, astfel cum sunt prezentate mai sus, care permit organului de „ultimă instanță” care este competent să adopte decizia privind compatibilitatea cu normele de mediu a unui proiect preliminar de lucrări în cazul unui dezacord motivat al Ministro dell’ambiente e della tutela del territorio e del mare [ministrul mediului și protecției teritoriului și a mării] să aprobe și, prin urmare, să accepte continuarea procedurii, invocând existența unui interes public major, deși organul de stat competent în materie de protecție a mediului a constatat imposibilitatea de a elabora eventuale prevederi și măsuri de atenuare pentru proiectul alternativ aflat în etapa de aprobare, pentru care fusese deja dat un aviz negativ privind evaluarea efectelor asupra mediului?

                  2)

                  Directivele menționate mai sus se opun unei soluții precum cea adoptată, potrivit căreia, în scopul aprobării unui proiect preliminar de lucrări care face obiectul procedurii de evaluare a efectelor asupra mediului, „interesul public major” amintit este considerat prevalent în raport cu cel de mediu, în cazul în care este întemeiat exclusiv pe o eficiență economică mai mare a lucrărilor, pe conformitatea lor inclusiv cu protecția peisagistică, istorică, culturală și socio-economică și pe necesitatea de a finaliza o rețea rutieră transeuropeană, în speță TEN-[T], definită „globală” conform Regulamentului (UE) nr. 1315/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 (3), chiar în prezența unei soluții alternative existente și deja aprobate din punctul de vedere al mediului?

                  3)

                  O soluție precum cea adoptată, potrivit căreia se consideră posibil să se facă trimitere la etapa proiectului definitiv pentru cercetări și studii suplimentare cu privire la importanța din punctul de vedere al mediului a traseului de drum neaprobat în etapa evaluării efectelor asupra mediului — printre care și evaluarea efectelor asupra sitului — în loc să ceară părții care formulează propunerea efectuarea unor cercetări și studii suplimentare în vederea atenuării impactului economic și peisagistic pe traseul alternativ care, dimpotrivă, fusese deja aprobat din punctul de vedere al mediului, este compatibilă cu reglementările comunitare amintite anterior?

                  4)

                  În aceste împrejurări și în cazul unui răspuns afirmativ în ceea ce privește compatibilitatea [cu dreptul Uniunii] la prima, la a doua și la a treia întrebare, directivele menționate mai sus se opun unei soluții precum cea adoptată, potrivit căreia nu se consideră obligatoriu în sens negativ avizul de incompatibilitate din punctul de vedere al mediului dat de organul competent în cadrul procedurii de aprobare a unui proiect preliminar de lucrări, făcând trimitere la etapa proiectului definitiv pentru efectuarea unor evaluări mai aprofundate ale efectelor care decurg asupra elementelor peisagistice și de mediu ale teritoriului, în ceea ce privește în mod specific evaluarea efectelor asupra sitului și prevederea, în consecință, a unor măsuri adecvate compensatorii și de atenuare a efectelor?

                  5)

                  Directivele menționate mai sus se opun unei soluții precum cea adoptată, în care părții care formulează propunerea de intervenție îi revine, în etapa de întocmire a proiectului definitiv de lucrări, sarcina de a transpune prevederile, observațiile și recomandările cu caracter peisagistic și de mediu prevăzute în cadrul conferinței serviciilor, desfășurată cu referire la proiectul preliminar, deși în legătură cu acesta organul competent în materie de protecție a mediului a constatat imposibilitatea de a elabora eventuale prevederi și măsuri de atenuare pentru proiectul alternativ aflat în etapa de aprobare?

                  6)

                  Directivele menționate mai sus se opun unei soluții precum cea adoptată, în care părții care formulează propunerea îi revine de asemenea sarcina de a realiza studiul de impact asupra mediului al lucrărilor, inclusiv așa-numita „evaluare cu mare atenție”, care trebuie întocmit în deplină conformitate cu cerințele legale în vigoare, pe baza căruia să se efectueze evaluarea efectelor în discuție?

                  7)

                  Directivele menționate mai sus se opun unei soluții precum cea adoptată, în care a fost indicat un terț (Regiunea Lazio), altul decât cel abilitat în mod obișnuit (Commissione VIA-VAS del MATTM [Comisia de evaluare a efectelor asupra mediului și de evaluare strategică de mediu din cadrul Ministerului Mediului și Protecției Teritoriului și a Mării]), pentru a verifica studiul de impact asupra mediului anexat la proiectul definitiv de lucrări, inclusiv în scopul de a identifica eventualele măsuri suplimentare de atenuare și compensatorii necesare pentru protejarea și conservarea elementelor de mediu și peisagistice ale teritoriul în cauză, lăsând Commissione VIA-VAS del MATTM [Comisia de evaluare a efectelor asupra mediului și de evaluare strategică de mediu din cadrul Ministerului Mediului și Protecției Teritoriului și a Mării], în conformitate cu articolul 185 alineatele 4 și 5 din Decretul legislativ nr. 163/06, doar sarcina de a-și da a posteriori avizul cu privire la conformitatea proiectului definitiv de lucrări rutiere în discuție cu cerințele peisagistice și de mediu, după efectuarea verificării menționate mai sus?

         (1)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială 15/vol. 2, p. 109).

         (2)  Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO 2010, L 20, p. 7).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 1315/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind orientările Uniunii pentru dezvoltarea rețelei transeuropene de transport și de abrogare a Deciziei nr. 661/2010/UE (JO 2013, L 348, p. 1).


title: Cauza C-415/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 mai 2019 — Blumar SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 mai 2019 — Blumar SpA/Agenzia delle Entrate
      (Cauza C-415/19)
      (2019/C 328/03)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Blumar SpA

         Intimată: Agenzia delle Entrate

         Întrebarea preliminară

      Având în vedere articolul 108 [alineatul] (3) TFUE, astfel cum a fost interpretat de jurisprudența denumită Deggendorf, Decizia C(2008) 380 a Comisiei Europene și principiul comunitar al proporționalității, alineatul 1223 al articolului unic din Legea nr. 296 din 27 decembrie 2006 (în prezent, articolul 16 bis alineatul 11 din Legea nr. 11 din 4 februarie 2005) și Decretul Președintelui Consiliului de Miniștri din 23 mai 2007 sunt compatibile cu ordinea juridică a Uniunii?


title: Cauza T-244/16 și T-285/17: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2019 — Yanukovych/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețare a fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Menținerea numelui reclamantului pe listă — Obligația Consiliului să verifice că decizia unei autorități a unui stat terț a fost luată cu respectarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă”)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/38

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2019 — Yanukovych/Consiliul
      (Cauza T-244/16 și T-285/17) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețare a fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe listă - Obligația Consiliului să verifice că decizia unei autorități a unui stat terț a fost luată cu respectarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă”)
      (2019/C 328/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: T. Beazley, QC, E. Dean și J. Marjason-Stamp, barristers)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Mahnič și J. P. Hix, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1) și, pe de altă parte, a Deciziei (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 34) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 1), în măsura în care numele reclamantului a fost menținut pe lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, precum și Decizia (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care numele domnului Viktor Fedorovych Yanukovych a fost menținut pe lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive.

                  2)

                     Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Yanukovych.

         (1)  JO C 243, 4.7.2016.