title: Cauza T-697/13: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2013 — Kinnarps/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (MAKING LIFE BETTER AT WORK)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/25

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2013 — Kinnarps/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
   (Cauza T-697/13)
   2014/C 93/44
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Kinnarps AB (Falköping, Suedia) (reprezentant: M. Wahlin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 28 octombrie 2013 din cauza R 2272/2012-2;

               —

               constatarea faptului că marca reclamantei MAKING LIFE BETTER AT WORK are caracterul distinctiv necesar, în raport cu produsele și serviciile invocate în cauză, pentru înregistrarea ca marcă comunitară;

               —

               obligarea OAPI la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată atât din fața Tribunalului, cât și din fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „MAKING LIFE BETTER AT WORK” pentru produse și servicii din clasele 16, 20, 35 și 42 — cererea de înregistrare a unei mărcii comunitare nr. 10 887 982

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: nerespectarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-119/10: Acțiune introdusă la 5 martie 2010 — Țările de Jos/Comisia

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/77

         Acțiune introdusă la 5 martie 2010 — Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-119/10)
   2010/C 113/111
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, Y. de Vries și J. Langer, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei C(2009) 1072 a Comisiei din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței din partea Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER) acordată inițial în favoarea programului de inițiativă comunitară Interreg II/C „Bazin de inundare Rin-Mosela” Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos, în aplicarea Deciziei C(97) 3742 a Comisiei din 18 decembrie 1997 (FEDER nr. 970010008);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un număr de șapte motive:

               —

               încălcarea articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 4253/88 (1), în măsura în care reducerile asistenței au la bază o extrapolare, fără ca o astfel de posibilitate să fie prevăzută de dispoziția menționată;

               —

               încălcarea articolului 24 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 4253/88, prin impunerea de reduceri forfetare ale asistenței, fără ca o astfel de posibilitate să fie prevăzută de dispoziția menționată;.

               —

               încălcarea principiului securității juridice prin impunerea de obligații unui stat membru în temeiul jurisprudenței Curții de Justiției posterioare momentului instituirii acestor obligații, fără ca la momentul respectiv acestea să fie clare, precise și previzibile pentru statele membre;

               —

               încălcarea principiului proporționalității, prin impunerea unei reduceri a asistenței reprezentând echivalentul a 25 % din totalul cheltuielilor declarate în temeiul unor contractele încheiate, fără respectarea, în special, a principiilor transparenței, nediscriminării și egalității de tratament;

               —

               încălcarea principiului proporționalității, prin impunerea unei reduceri a asistenței reprezentând echivalentul a 100 % din cheltuielile declarate în temeiul unor contracte încheiate care depășesc valorile limită stabilite prin Directiva 93/37/CEE (2), Directiva 93/36/CEE (3), sau prin Directiva 92/50/CEE (4), și care au fost atribuite în lipsa oricărei concurențe;

               —

               nerespectarea obligației de motivare, prin neindicarea modului în care a fost stabilită valoarea reducerilor la un nivel atât de ridicat;

               —

               nerespectarea obligației de motivare, prin impunerea, pentru proiecte specifice, a unor reduceri insuficient motivate.

      (1)  Regulamentul (CEE) al Consiliului nr. 4253/88 din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente (JO L 374, 31.12.1988, p. 1).

      (2)  Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1933 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54).

      (3)  Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri (JO L 199, p. 1).

      (4)  Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50).


title: Cauza C-28/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 18 ianuarie 2016 – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 18 ianuarie 2016 – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Cauza C-28/16)
   (2016/C 156/30)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Întrebările preliminare

               1)

               Trebuie să se considere că o societate de tip holding care are un rol activ în managementul anumitor afaceri ale filialelor și ale întregului grup de societăţi, dar care nu repercutează asupra filialelor costurile serviciilor prestate în legătură cu activitatea de holding activ și nici TVA-ul aferent, constituie o persoană impozabilă obligată la plata TVA-ului în raport cu serviciile respective?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, societatea de tip holding activ poate exercita, și dacă da, în ce mod, dreptul de deducere a TVA-ului aferent serviciilor utilizate de aceasta care sunt direct legate de activitatea economică supusă TVA-ului a fiecărei filiale?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, societatea de tip holding activ poate exercita, și dacă da, în ce mod, dreptul de deducere a TVA-ului aferent serviciilor utilizate de aceasta care sunt în interesul întregului grup de societăți?

               4)

               Răspunsurile la întrebările de mai sus sunt diferite, și dacă da, în ce măsură, în cazul în care societatea de tip holding activ facturează filialelor serviciile utilizate menţionate cu titlu de servicii intermediare?


title: Cauza C-27/09 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2011 — Republica Franceză/People's Mojahedin Organization of Iran, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană [Recurs — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Poziția comună 2001/931/PESC — Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 — Înghețarea fondurilor aplicabilă unui grup înscris pe o listă întocmită, revizuită și modificată de Consiliul Uniunii Europene — Dreptul la apărare]

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2011 — Republica Franceză/People's Mojahedin Organization of Iran, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-27/09 P) (1)

   (Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Poziția comună 2001/931/PESC - Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 - Înghețarea fondurilor aplicabilă unui grup înscris pe o listă întocmită, revizuită și modificată de Consiliul Uniunii Europene - Dreptul la apărare)
   2012/C 49/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și A. Adam, agenți)

      Celelalte părți în proces: People's Mojahedin Organization of Iran (reprezentanți: J.-P. Spitzer, avocat, D. Vaughan QC și M.-E. Demetriou, Barrister), Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană (reprezentanți: S. Boelaert și P. Aalto, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 4 decembrie 2008 în cauza People’s Mojahedin Organization of Iran/Consiliu (T-284/08), prin care Tribunalul a anulat, în ceea ce privește People’s Mojahedin Organization of Iran, Decizia 2008/583/CE a Consiliului din 15 iulie 2008 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2007/868/CE (JO L 188, p. 21)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza F-16/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009 — de Britto Patrício-Dias/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2007 — Încălcarea articolului 43 din Statutul funcționarilor — Motivare — Eroare vădită de apreciere — Evaluarea eficienței în legătură cu o parte din perioada de referință)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/77

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009 — de Britto Patrício-Dias/Comisia
   (Cauza F-16/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2007 - Încălcarea articolului 43 din Statutul funcționarilor - Motivare - Eroare vădită de apreciere - Evaluarea eficienței în legătură cu o parte din perioada de referință)
   2010/C 24/144
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jorge de Britto Patrício-Dias (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Massaux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei de respingere a reclamației formulate de reclamant împotriva deciziei de evaluare a acestuia pentru anul 2007

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul de Britto Patrício-Dias la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009, p. 41.


title: Cauza C-582/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 17 decembrie 2014  – Patrick Breyer/Republica Federală Germania

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 17 decembrie 2014 – Patrick Breyer/Republica Federală Germania
   (Cauza C-582/14)
   (2015/C 089/05)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Patrick Breyer

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (1) (Directiva privind protecția datelor) trebuie interpretat în sensul că o adresă de protocol internet (adresă IP) care este înregistrată de un furnizor de servicii cu ocazia accesului la site-ul său internet constituie pentru acesta o dată cu caracter personal, în cazul în care un terț (în speță furnizorul de acces) dispune de informațiile suplimentare necesare pentru identificarea persoanei vizate?

               2)

               Articolul 7 litera (f) din Directiva privind protecția datelor se opune unei dispoziții de drept național potrivit căreia furnizorul de servicii poate colecta și utiliza datele personale ale unui utilizator fără consimțământul acestuia numai în măsura în care este necesar pentru a permite și a factura utilizarea efectivă a serviciului de comunicații electronice de către respectivul utilizator și potrivit căreia scopul asigurării unei funcționalități generale a serviciului respectiv nu poate justifica utilizarea datelor după terminarea sesiunii în curs?

      (1)  JO L 281, p. 31, Ediție specială 13/vol. 17, p. 10.


title: Cauza T-750/15: Ordonanța Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft și alții/Comisia [„Acțiunea în anulare — Ajutoare de stat — Energii din surse regenerabile — Ajutor acordat prin anumite dispoziții ale Legii germane modificate privind sursele regenerabile de energie (Legea EEG din 2014) — Ajutor în favoarea energiei electrice de origine regenerabilă și taxă EEG redusă pentru marii consumatori de energie — Decizie prin care un ajutor este declarat compatibil cu piața internă — Acțiune în anulare — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate”]

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/20

         Ordonanța Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft și alții/Comisia
   (Cauza T-750/15) (1)

   ([„Acțiunea în anulare - Ajutoare de stat - Energii din surse regenerabile - Ajutor acordat prin anumite dispoziții ale Legii germane modificate privind sursele regenerabile de energie (Legea EEG din 2014) - Ajutor în favoarea energiei electrice de origine regenerabilă și taxă EEG redusă pentru marii consumatori de energie - Decizie prin care un ajutor este declarat compatibil cu piața internă - Acțiune în anulare - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 410/27)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Germania), RWE Power AG (Essen, Germania) și Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Germania) (reprezentanți: U. Karpenstein, K. Dingemann și M. Kottmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și care are ca obiect anularea Deciziei C(2014) 5081 final a Comisiei din 23 iulie 2014 în procedura privind ajutorul de stat SA.38632 (2014/N) pus în aplicare de Republica Federală Germania (EEG 2014 – Reforma Legii privind energiile din surse regenerabile)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH și Vattenfall Europe Mining AG suportă cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-255/06 P: Ordonanța Curții din 5 iulie 2007 — Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene (Recurs — Acorduri internaționale — Acordul CEE/Turcia — Uniune vamală între Uniunea Europeană și Turcia — Ajutoare financiare compensatorii)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/19

         Ordonanța Curții din 5 iulie 2007 — Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-255/06 P) (1)

   (Recurs - Acorduri internaționale - Acordul CEE/Turcia - Uniune vamală între Uniunea Europeană și Turcia - Ajutoare financiare compensatorii)
   (2007/C 297/31)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ (reprezentant: R. Sinner, avocat)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și D. Canga Fano, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis și J. Hottiaux, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 30 martie 2006, Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret/Consiliul și Comisia (T-367/03), prin care Tribunalul a respins ca neîntemeiată o acțiune în despăgubiri având drept obiect obținerea reparării prejudiciului pe care recurenta pretinde că l-a suportat ca urmare a nerespectării de către instituțiile intimate a obligațiilor prevăzute de dispozițiile privind uniunea vamală între Uniunea Europeană și Turcia și în special aceea de a plăti ajutoare financiare pentru a compensa efectele negative ale uniunii vamale asupra economiei turcești
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-433/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 20 noiembrie 2008 — SIAE/Comisia ( Măsuri provizorii — Decizie a Comisiei prin care se dispune încetarea unei practici concertate în materia gestiunii colective a drepturilor de autor — Cerere de suspendare a aplicării — Lipsa urgenței )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/36

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 20 noiembrie 2008 — SIAE/Comisia
   (Cauza T-433/08 R)
   („Măsuri provizorii - Decizie a Comisiei prin care se dispune încetarea unei practici concertate în materia gestiunii colective a drepturilor de autor - Cerere de suspendare a aplicării - Lipsa urgenței’)
   (2009/C 32/71)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Società Italiana degli Autori ed Editori (SIAE) (Roma, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, M. Mandel, L.Vullo și S. Valentino, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentați: V. Di Bucci și F. Castillo de la Torre, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a aplicării articolului 4 alineatul (2) din Decizia C (2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-325/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Iliad și alții/Comisia ( „Ajutoare de stat — Compensarea costurilor de serviciu public în cadrul unui proiect de rețea de comunicații electronice de mare viteză în departamentul Hauts-de-Seine — Decizie prin care se constată lipsa unui ajutor — Lipsa deschiderii procedurii oficiale de investigație — Dificultăți serioase — Hotărârea Altmark — Serviciu economic de interes general — Deprecierea pieței — Supracompensare” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/18

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Iliad și alții/Comisia
   (Cauza T-325/10) (1)

   (Ajutoare de stat - Compensarea costurilor de serviciu public în cadrul unui proiect de rețea de comunicații electronice de mare viteză în departamentul Hauts-de-Seine - Decizie prin care se constată lipsa unui ajutor - Lipsa deschiderii procedurii oficiale de investigație - Dificultăți serioase - Hotărârea Altmark - Serviciu economic de interes general - Deprecierea pieței - Supracompensare)
   2013/C 336/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Iliad (Paris, Franța), Free infrastructure (Paris) și Free (Paris) (reprezentant: T. Cabot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues și J. Gstalter, ulterior D. Colas și J. Bousin, agenți), Republica Polonă (reprezentanți: inițial M. Szpunar și B. Majczyna, ulterior B. Majczyna, agenți) și departamentul Hauts-de-Seine (Franța) (reprezentanți: J.-D. Bloch și G. O’Mahony, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 7426 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind proiectul de acordare a unei compensări a costurilor de serviciu public în valoare de 59 milioane de euro pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice de mare viteză în departamentul Hauts-de-Seine (ajutorul de stat N 331/2008 — Franța)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Iliad, Free infrastructure și Free vor suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Departamentul Hauts-de-Seine, Republica Franceză și Republica Polonă vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-338/08: Acțiune introdusă la 11 august 2008 — Stichting Natuur en Milieu și Pesticide Action Network Europe/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/40

         Acțiune introdusă la 11 august 2008 — Stichting Natuur en Milieu și Pesticide Action Network Europe/Comisia
   (Cauza T-338/08)
   (2008/C 301/69)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamante: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Țările de Jos) și Pesticide Action Network Europe (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: B. Kloostra și A. van den Biesen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziilor Comisiei din 1 iulie 2008 adresate reclamantelor;

               —

               obligarea Comisiei să examineze pe fond cererile de reexaminare internă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele au solicitat Comisiei să reexamineze Regulamentul nr. 149/2008 (1), în conformitate cu titlul IV din Regulamentul nr. 1367/2006 (2). Prin scrisorile din 1 iulie 2008, Comisia a respins aceste solicitări ca inadmisibile pentru motivul că regulamentul contestat nu poate fi considerat drept o măsură cu aplicare individuală sau drept un ansamblu de măsuri.
   În susținerea cererii, reclamantele afirmă în primul rând că Regulamentul nr. 149/2008 constă dintr-un ansamblu de decizii. Regulamentul s-ar aplica unui grup bine definit și prestabilit de produse și de substanțe active.
   În această privință, reclamantele invocă de asemenea conținutul Regulamentului nr. 396/2005 (3). Potrivit articolului 6 din acest regulament, o cerere separată de modificare poate fi prezentată în ceea ce privește conținutul maxim stabilit pentru fiecare reziduu. Această posibilitate ar fi acordată și organizațiilor care fac parte din societatea civilă și care, precum reclamantele, sunt interesate de protecția sănătății. Prin urmare o decizie cu privire la o astfel de cerere ar trebui să fie o decizie care să se refere în mod specific la un anumit produs sau la o substanță activă anume. Același raționament ar trebui,să fie urmat în ceea ce privește conținuturile maxime ale reziduurilor stabilite prin Regulamentul nr. 149/2008.
   În subsidiar, reclamantele afirmă că Regulamentul nr. 149/2008 privește o decizie care se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 6 alineatul (1) din Convenția de la Aarhus (4). Într-adevăr, acestea se referă la o decizie care le privește direct și individual, astfel încât sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 230 al patrulea paragraf CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 149/2008 al Comisiei din 29 ianuarie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului, prin elaborarea anexelor II, III și IV de stabilire a conținuturilor maxime aplicabile reziduurilor pentru produsele care fac obiectul anexei I la regulamentul menționat (JO L 58, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 februarie 2005 privind conținuturile maxime aplicabile reziduurilor de pesticide din sau de pe produse alimentare și hrana de origine vegetală și animală pentru animale și de modificare a Directivei 91/414/CEE (text cu relevanță pentru SEE) (JO L 70, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 63, p. 55).

      (4)  Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu (JO L 124, p. 4, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 204).


title: Cauza C-283/07: Acțiune introdusă la 12 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/22

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-283/07)
   (2007/C 199/34)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Zadra și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea că, prin adoptarea și menținerea în vigoare a unor dispoziții precum:

                           —

                           articolul 1 alineatele 25-27 și alineatul 29 litera a) din Legea nr. 308 din 15 decembrie 2004 și

                           —

                           articolul 1 alineatul 29 litera b) din Legea nr. 308 din 15 decembrie 2004, precum și articolul 183 primul alineat litera s) și articolul 229 din Decretul Legislativ nr. 152 din 3 aprilie 2006,

                     în temeiul cărora anumite tipuri de fier vechi destinate utilizării în activități siderurgice și metalurgice și, respectiv, combustibilul provenit din deșeuri (RDF), de înaltă calitate sunt excluse a priori din domeniul de aplicare a legislației italiene privind deșeurile, de transpunere a Directivei 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (1), astfel cum a fost modificată de Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 (2), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 litera (a) din directiva menționată mai sus;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia susține că, în lumina jurisprudenței Curții, dispozițiile articolului 1 alineatele 25-27 și alineatul 29 din Legea nr. 308, precum și ale articolului 183 primul alineat litera s) și ale articolului 229 din Decretul Legislativ nr. 152, prin care sunt excluse în mod sistematic și a priori din cuprinsul noțiunii de deșeu anumite tipuri de fier vechi destinate utilizării în activități siderurgice și combustibilul obținut din deșeuri (RDF refuse-derived fuel) de înaltă calitate, au ca efect restrângerea nejustificată a definiției deșeului prevăzută de directiva 75/442 și, prin urmare, domeniul de aplicare a acestei directive, aducând în mod inevitabil atingere efectului util al acesteia. Aceste dispoziții sunt, deci, contrare directivei însăși, de la care nu se poate deroga printr-o normă de drept intern și care nu prevede nicio excludere din domeniul său de aplicare a obiectelor și substanțelor menționate mai sus.
   Excluderea din noțiunea de deșeu a fierului vechi destinat utilizării în activități siderurgice și a RDF de înaltă calitate este instituită de legiuitorul italian, prin intermediul prezumției juris et de iure că aceste obiecte și substanțe, astfel cum sunt definite în dispozițiile în discuție, ar trebui întotdeauna să fie calificate drept materii prime. O astfel de prevedere restrânge în mod inevitabil definiția dinamică și funcțională prevăzută de directivă. Aceasta exclude, într-adevăr, posibilitatea ca existența unui „deșeu” în sensul Directivei 75/442 să poată fi „constatată în lumina complexului de circumstanțe” care ar trebui, de la caz la caz, să stabilească dacă este vorba despre un deșeu în sensul directivei.
   Excluderea sistematică a acestor materiale reziduale din domeniul de aplicare a directivei aduce atingere nu numai efectului util al directivei și, mai precis, al sistemului de controale asupra gestionării deșeurilor instituit de aceasta în scopul protejării mediului, dar în plus are drept consecință excluderea aplicabilității la aceste materiale reziduale a întregii legislații privind mediul al cărei domeniu de aplicare este definit chiar prin trimitere la noțiunea de deșeu prevăzută de directivă. Consecințele potențiale adverse mediului ale unei astfel de excluderi, le depășesc, deci, pe cele care rezultă numai din neaplicarea directivei.

      (1)  JO L 194, p. 47.

      (2)  JO L 78, p. 32.


title: Cauza C-53/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajským soudem v Ostravě (Republica Cehă) la 30 ianuarie 2013 — Strojírny Prostějov, a. s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajským soudem v Ostravě (Republica Cehă) la 30 ianuarie 2013 — Strojírny Prostějov, a. s./Odvolací finanční ředitelství
   (Cauza C-53/13)
   2013/C 141/18
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Krajský soud v Ostravě

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Strojírny Prostějov, a. s.

      Pârât: Odvolací finanční ředitelství

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolelor 56 și 57 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene se opun unei reglementări naționale care, în cazul în care o întreprindere (prestatorul) care pune la dispoziția altei întreprinderi lucrători are sediul pe teritoriul altui stat membru, impune întreprinderii utilizatoare să rețină impozitul pe venit perceput pentru remunerațiile plătite acestor lucrători și să îl plătească mai departe la bugetul de stat, în timp ce, în cazul în care prestatorul are sediul pe teritoriul Republicii Cehe, această obligație revine prestatorului?


title: Cauza T-630/11 P: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Strobl/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Concurs general — Candidați înscriși pe o listă de rezervă anterior intrării în vigoare a noului statut — Anunț pentru ocuparea unui post vacant — Numire — Încadrare în grad conform noilor norme mai puțin favorabile — Articolul 12 din anexa XIII la statut — Eroare de drept — Obligație de motivare de către Tribunalul Funcției Publice” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/43

         Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Strobl/Comisia
   (Cauza T-630/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Concurs general - Candidați înscriși pe o listă de rezervă anterior intrării în vigoare a noului statut - Anunț pentru ocuparea unui post vacant - Numire - Încadrare în grad conform noilor norme mai puțin favorabile - Articolul 12 din anexa XIII la statut - Eroare de drept - Obligație de motivare de către Tribunalul Funcției Publice)
   2013/C 26/83
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Peter Strobl (Besozzo, Italia) (reprezentant: H.-J. Rüber, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. Herrmann și A. Jensen, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 29 septembrie 2011, Strobl/Comisia (F-56/05, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Peter Strobl suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza C-123/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 12 martie 2015 – Max-Heinz Feilen/Finanzamt Fulda

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 12 martie 2015 – Max-Heinz Feilen/Finanzamt Fulda
   (Cauza C-123/15)
   (2015/C 213/23)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Max-Heinz Feilen

      Pârât: Finanzamt Fulda

      Întrebarea preliminară

   Libera circulație a capitalurilor, care rezultă din articolul 63 alineatul (1) coroborat cu articolul 65 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, se opune reglementării dintr-un stat membru care, în cazul succesiunii în beneficiul unor persoane dintr-o anumită clasă de impunere, prevede o reducere a impozitului pe succesiune atunci când bunurile succesorale cuprind un patrimoniu care, în ultimii zece ani înaintea dobândirii, a fost dobândit deja prin succesiune de persoane din această clasă de impunere, iar pentru această dobândire anterioară s-a plătit impozitul pe succesiune în statul membru, în timp ce reducerea nu se aplică atunci când pentru dobândirea anterioară s-a perceput impozit pe succesiune în alt stat membru?


title: Cauza C-393/13 P: Recurs introdus la 11 iulie 2013 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 aprilie 2013 în cauza T-304/11, Alumina d.o.o./Consiliul și Comisia

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/10

         Recurs introdus la 11 iulie 2013 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 aprilie 2013 în cauza T-304/11, Alumina d.o.o./Consiliul și Comisia
   (Cauza C-393/13 P)
   2013/C 274/17
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, și G. Berrisch, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Alumina d.o.o., Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               respingerea acțiunii;

               —

               obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Consiliul invocă un motiv unic în susținerea recursului declarat împotriva Hotărârii Tribunalului din 30 aprilie 2013 în cauza T-304/11, prin care acesta a anulat Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 464/2011 al Consiliului din 11 mai 2011 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate importurilor de pudră de zeolit A originară din Bosnia și Herțegovina (1).
   Consiliul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de interpretare a noțiunii „vânzări efectuate în cursul unor operațiuni comerciale normale” în sensul articolului 2 alineatele (1) și (6) din regulamentul de bază (2). Mai precis, Consiliul susține că pot avea loc vânzări „în cursul unor operațiuni comerciale normale” chiar dacă vânzătorul și-a majorat prețul de vânzare cu o primă pentru a acoperi riscul de neplată sau de plată tardivă.
   Potrivit Consiliului, interpretarea contrară reținută de Tribunal ar fi, în plus, incompatibilă cu principiul securității juridice.

      (1)  JO L 125, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre al Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza C-35/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg — Germania) — Grundstücksgemeinschaft Busley și Cibrian Fernandez/Finanzamt Stuttgart-Körperschaften (Libera circulație a capitalurilor — Bunuri imobile — Impozit pe venit — Deductibilitatea pierderilor locative din veniturile impozabile ale unui contribuabil — Aplicarea unei amortizări degresive asupra costurilor de achiziționare sau de construire — Tratament fiscal mai favorabil rezervat numai bunurilor imobile situate pe teritoriul național)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg — Germania) — Grundstücksgemeinschaft Busley și Cibrian Fernandez/Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   (Cauza C-35/08) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Bunuri imobile - Impozit pe venit - Deductibilitatea pierderilor locative din veniturile impozabile ale unui contribuabil - Aplicarea unei amortizări degresive asupra costurilor de achiziționare sau de construire - Tratament fiscal mai favorabil rezervat numai bunurilor imobile situate pe teritoriul național)
   2009/C 297/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Grundstücksgemeinschaft Busley și Cibrian Fernandez

      Pârât: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Baden-Württemberg — Interpretarea articolelor 18 și 56 din Tratatul CE — Reglementare națională în materia impozitului pe venit care limitează deducerea pierderilor rezultate din închirierea de bunuri imobile doar la pierderi privind bunuri situate pe teritoriul național și care rezervă doar acestor bunuri aplicarea unui regim mai favorabil de amortizare pentru depreciere

      Dispozitivul

   Articolul 56 CE se opune legislației unui stat membru privind impozitul pe venit care subordonează dreptul persoanelor fizice rezidente și integral supuse la plata impozitului de a beneficia atât de deducerea din baza impozabilă a pierderilor provenite din închirierea și din arendarea unui bun imobil în anul producerii acestora, cât și de aplicarea unei amortizări degresive, în cadrul determinării veniturilor obținute dintr-un astfel de bun, condiției ca acesta din urmă să fie situat pe teritoriul statului membru respectiv.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-298/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 septembrie 2014 – Erbslöh Aluminium/Comisia („Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile — Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/27

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 septembrie 2014 – Erbslöh Aluminium/Comisia
   (Cauza T-298/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile - Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/47)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Erbslöh Aluminium GmbH (Velbert, Germania) (reprezentanți: T. Volz și B. Wißmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a efectelor juridice ale deciziei prin care Comisia a inițiat o procedură oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat în ceea ce privește legea germană privind energia din surse regenerabile

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-541/15: Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2017 – Industrie Aeronautiche Reggiane/EUIPO – Audi (NSU) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NSU — Marca națională verbală anterioară NSU — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/19

         Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2017 – Industrie Aeronautiche Reggiane/EUIPO – Audi (NSU)
   (Cauza T-541/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NSU - Marca națională verbală anterioară NSU - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 256/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Italia) (reprezentant: M. Gurrado, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. Kunz, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Audi AG (Ingolstadt, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 iulie 2015 (caua R 2132/2014-2) privind o procedură de opoziție între Audi și Industrie Aeronautiche Reggiane

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Aeronautiche Reggiane Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-140/16: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2016 – Le Pen/Parlamentul

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/37

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2016 – Le Pen/Parlamentul
   (Cauza T-140/16)
   (2016/C 191/50)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-Marie Le Pen (La Trinité-sur-Mer, Franța) (reprezentanți: M. Ceccaldi și J.-P. Le Moigne, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Secretarului general al Parlamentului European din data de 29 ianuarie 2016, notificată prin scrisoarea nr. D 302191 din data de 5 februarie 2016, adoptată în temeiul articolului 68 din Decizia 2009/C 159/01 a Biroului Parlamentului European din 19 mai și 9 iulie 2008„privind normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European”, astfel cum a fost modificată, prin care se constată o creanță în privința reclamantului într-un cuantum de 320 026,23 de euro cu titlu de sume plătite în mod necuvenit în cadrul asistenței parlamentare și prin care se motivează recuperarea acestora;

               —

               anularea notei de debit nr. 2016-195 din 4 februarie 2016 prin care reclamantul este informat că în privința sa s-a constatat existența unei creanțe conform deciziei Secretarului general din 29 ianuarie 2016, recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit cu titlu de asistență parlamentară, aplicarea articolului 68 din normele de aplicare a Statutului deputaților și a articolelor 78, 79 și 80 din Regulamentul financiar;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Parlamentului European să plătească domnului Jean-Marie Le Pen, cu titlu de rambursare a cheltuielilor recuperabile, suma de 50 000,00 de euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe vicii care afectează legalitatea externă a actelor atacate. Acest motiv se împarte în două aspecte.

                           —

                           Primul aspect, potrivit căruia competența în materia deciziilor financiare privind partidele politice și, prin urmare, deputații, ar aparține Biroului Parlamentului European, iar nu Secretarului general.

                           —

                           Al doilea aspect, potrivit căruia Biroul Parlamentului European nu ar putea modifica natura și întinderea competenței sale. Or, Secretarul general nu ar justifica nicio delegare legală din partea președintelui Biroului Parlamentului care să îi acorde competența de a adopta și de a notifica actele atacate în ceea ce privește reglementarea chestiunilor financiare referitoare la un deputat.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe vicii care afectează legalitatea internă a actelor atacate. Acest motiv se împarte în patru aspecte.

                           —

                           Primul aspect, potrivit căruia actele atacate ar fi afectate de o eroare vădită de apreciere.

                           —

                           Al doilea aspect, potrivit căruia Biroul Parlamentului nu ar fi furnizat niciun element de probă în justificarea actelor atacate.

                           —

                           Al treilea aspect, potrivit căruia actele atacate ar fi afectate de un abuz de putere și de procedură.

                           —

                           Al patrulea aspect, potrivit căruia actele atacate ar avea un caracter discriminatoriu.


title: Cauza C-349/15: Ordonanța președintelui Curții din 23 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Castellón – Spania) – Banco Popular Español SA/Elena Lucaciu și Cristian Laurentiu Lucaciu

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/31

         Ordonanța președintelui Curții din 23 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Castellón – Spania) – Banco Popular Español SA/Elena Lucaciu și Cristian Laurentiu Lucaciu
   (Cauza C-349/15) (1)

   (2017/C 112/41)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 302, 4.9.2015


title: Cauza T-509/12: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — Advance Magazine Publishers/OAPI — Nanso Group (TEEN VOGUE)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/64

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — Advance Magazine Publishers/OAPI — Nanso Group (TEEN VOGUE)
   (Cauza T-509/12)
   2013/C 26/127
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentant: C. Aikens, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nanso Group Oy (Nokia, Finlanda)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 septembrie 2012 în cauza R 147/2011-4 și respingerea opoziției; și

               —

               obligarea persoanei care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TEEN VOGUE” pentru produse care fac parte, printre altele, din clasa 25 — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3529476

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală suedeză „VOGUE”, înregistrată sub nr. 126124 pentru produse din clasa 25; marca figurativă suedeză „Vogue”, înregistrată sub nr. 43934 pentru produse din clasa 25; cererea de înregistrare a mărcii verbale finlandeze nr. T 199 803 628„VOGUE”, pentru produse din clasa 25; denumirea comercială auxiliară înregistrată „VO Gue”

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele contestate

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-552/12 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 19 iunie 2014 – Republica Elenă/Comisia Europeană (Recurs — FEOGA, FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene — Cheltuieli efectuate de Republica Elenă)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/26

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 19 iunie 2014 – Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza C-552/12 P) (1)

   ((Recurs - FEOGA, FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene - Cheltuieli efectuate de Republica Elenă))
   2014/C 315/40
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și E. Leftheriotou, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe și A. Markoulli, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza C-631/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Noord-Holland (Țările de Jos) la 7 decembrie 2016 – X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Noord-Holland (Țările de Jos) la 7 decembrie 2016 – X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Cauza C-631/16)
   (2017/C 086/08)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Noord-Holland

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: X BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Întrebările preliminare

               1)

               Este valid Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1647 (1) al Comisiei din 13 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și produse de [ÎNTREPRINDEREA A] Ltd. și de punere în aplicare a Hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14?

               2)

               Este valid Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1731 (2) al Comisiei din 28 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de [ÎNTREPRINDEREA I] Ltd (China) și de punere în aplicare a Hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14?

               3)

               Un răspuns negativ la prima și/sau la a doua întrebare implică necesitatea ca taxele plătite să fie restituite reclamantei împreună cu dobânzile aferente?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare, cum trebuie calculate aceste dobânzi?

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1647 al Comisiei din 13 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și produse de Best Royal Co., Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co., Ltd, Freetrend Industrial Ltd. și societatea sa afiliată Freetrend Industrial A (Vietnam) Co., Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd., General Shoes Ltd., Golden Star Co., Ltd., Golden Top Company Co., Ltd., Kingmaker Footwear Co., Ltd, Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd., și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2016, L 245. p. 16).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1731 al Comisiei din 28 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de General Footwear Ltd (China), Diamond Vietnam Co. Ltd și Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2016, L 262, p. 4).


title: Cauza C-519/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Anotato Dikastirio Kyprou – Cipru) – Alpha Bank Cyprus Ltd/Dau Si Senh și alții [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă sau comercială — Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare — Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 — Articolul 8 — Refuzul primirii unui act — Lipsa traducerii unuia dintre documentele transmise — Lipsa formularului tip prevăzut în anexa II la regulamentul menționat — Consecințe]

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Anotato Dikastirio Kyprou – Cipru) – Alpha Bank Cyprus Ltd/Dau Si Senh și alții
   (Cauza C-519/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă sau comercială - Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare - Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 - Articolul 8 - Refuzul primirii unui act - Lipsa traducerii unuia dintre documentele transmise - Lipsa formularului tip prevăzut în anexa II la regulamentul menționat - Consecințe])
   (2015/C 371/04)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Alpha Bank Cyprus Ltd

      Pârâți: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani, Richard Simpson

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială („notificarea sau comunicarea actelor”) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că:

               —

               agenția de primire este ținută, în toate împrejurările și fără a dispune în această privință de o marjă de apreciere, să informeze destinatarul unui act despre dreptul său de a refuza primirea acestuia prin utilizarea sistematică în acest scop a formularului tip prevăzut în anexa II la regulamentul menționat și

               —

               împrejurarea că această agenție, atunci când notifică sau comunică un act destinatarului acestuia, nu a atașat formularul tip prevăzut în anexa II la Regulamentul nr. 1393/2007 nu constituie un motiv de nulitate a procedurii, ci o omisiune care trebuie îndreptată în conformitate cu dispozițiile prevăzute de acest regulament.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza C-538/13: Cerere de decizie preliminară introdusă Lietuvos Aukščiausiojo asis Teismoas (Lituania) la 14 octombrie 2013 — eVigilo Ltd prieš Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentąas prie Vidaus reikalų ministerijos

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă Lietuvos Aukščiausiojo asis Teismoas (Lituania) la 14 octombrie 2013 — eVigilo Ltd prieš Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentąas prie Vidaus reikalų ministerijos
   (Cauza C-538/13)
   2014/C 9/28
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: eVigilo Ltd

      Pârât: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

      Întrebările preliminare

               1.

               Normele de drept al Uniunii în domeniul achizițiilor publice — articolul 1 alineatul (1) al treilea paragraf din [Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin] Directiva 2007/66 (1), care prevede principiul efectivității și cel al celerității în ceea ce privește apărarea drepturilor ofertanților care au fost încălcate, articolul 2 din Directiva 2004/18 (2), care prevede principiul egalității de tratament al ofertanților și cel al transparenței, articolul 44 alineatul (1) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/18, în care se stabilește procedura de atribuire a contractelor ofertanților care au depus oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic trebuie înțelese și interpretate, împreună sau separat (dar nelimitându-se la dispozițiile menționate mai sus), în sensul că:

                           (a)

                           În cazul în care un ofertat a aflat despre o posibilă relație (legătură) semnificativă pe care un alt ofertant o are cu experții autorității contractante care au evaluat ofertele, și (sau) a aflat despre situația potențial specială pe care o are ofertantul respectiv datorită lucrărilor pregătitoare realizate în legătură cu procedura de achiziții în litigiu, și în cazul în care, în aceste împrejurări, autoritatea contractantă nu a luat nicio măsură, această informație este suficientă în sine pentru a solicita organismului responsabil de soluționarea căilor de atac să declare nelegale acțiunile autorității contractante, care nu a asigurat caracterul transparent și obiectiv al procedurii, fără ca solicitantul să fie obligat să prezinte elemente concrete prin care să dovedească faptul că experții au acționat în mod lipsit de imparțialitate?

                           (b)

                           Organismul responsabil de soluționarea căilor de atac, după ce a stabilit că cererea solicitantului menționat anterior este întemeiată, este obligat ca, atunci când se pronunță cu privire la consecințele pe care le pot avea aceste motive ale cererii asupra rezultatelor procedurii de atribuire, să nu ia în considerare faptul că rezultatele evaluării ofertelor depuse de ofertanți ar fi fost, în esență, aceleași, chiar și dacă printre experții care au evaluat ofertele nu ar fi existat evaluatori parțiali?

                           (c)

                           În cazul în care ofertantul ia cunoștință (în sfârșit) despre conținutul criteriilor privind oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic, care au fost formulate pe baza unor parametri calitativi și au fost stabilite în termeni abstracți în condițiile privind cererea de ofertă (criterii precum caracterul integral și compatibilitatea cu necesitățile autorității contractante), în raport cu care ofertantul era în măsură, în esență, să depună o ofertă, abia în momentul în care, în conformitate cu aceste criterii, autoritatea contractantă a evaluat ofertele depuse de ofertanți și a furnizat părților interesate informații complete cu privire la motivele care au stat la baza deciziei adoptate, pentru ofertantul respectiv termenul de prescripție privind procedura căilor de atac prevăzută de legislația națională ar putea să înceapă să curgă abia din acest moment?

               2.

               Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/18 coroborat cu principiile care stau la baza atribuirii unui contract prevăzute la [articolul 2] din această directivă trebuie înțeles și interpretat în sensul că autorităților contractante le este interzis să instituie (și să aplice) o procedură de evaluare a ofertelor depuse de ofertanți în conformitate cu care rezultatele evaluării ofertelor depind de gradul de detaliu prezentat de ofertanți pentru a demonstra că ofertele lor îndeplinesc cerințele prevăzute în caietul de sarcini, în alți termeni, cu cât mai detaliat (mai extensiv) a descris ofertantul conformitatea ofertei sale cu caietul de sarcini, cu atât mai mare va fi punctajul atribuit ofertei sale?

      (1)  Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (JO L 335, p. 31).

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-428/13: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – IOC-UK/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețare a fondurilor — Dreptul de a fi ascultat — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Eroare vădită de apreciere — Proporționalitate — Dreptul de proprietate — Egalitate de tratament și nediscriminare”)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/23

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – IOC-UK/Consiliul
   (Cauza T-428/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețare a fondurilor - Dreptul de a fi ascultat - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate - Dreptul de proprietate - Egalitate de tratament și nediscriminare”))
   (2015/C 371/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) (Londra, Regatul Unit) (reprezentanţi: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers şi N. Pilkington, avocaţi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux şi M. Bishop, agenţi)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Unit la Marii Britanii şi Irlandei de Nord (reprezentanţi: iniţial S. Behzadi-Spencer şi V. Kaye, ulterior V. Kaye, agenţi, asistaţi de M. Gray, barrister)

      Obiectul

   Cererea de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2013/270/PESC a Consiliului din 6 iunie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 156, p. 10) și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 522/2013 al Consiliului din 6 iunie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 156, p. 3)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza C-558/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 29 octombrie 2013 — CD Consulting s. r. o./Marián Vasko

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 29 octombrie 2013 — CD Consulting s. r. o./Marián Vasko
   (Cauza C-558/13)
   2014/C 45/30
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CD Consulting s. r. o.

      Pârât: Marián Vasko

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) și ale articolului 4 din Directiva 87/102/CEE a Consiliului din 22 decembrie 1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (2) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, prin care instanței naționale care urmează să se pronunțe cu privire la drepturile rezultate dintr-un bilet la ordin girat nu îi este permis, în principiu, în nicio etapă procedurală, să examineze din oficiu contractul care se află la originea biletului la ordin, cauza raportului juridic, eventualul caracter abuziv al condițiilor contractuale și eventuala încălcare a normelor privind lipsa menționării DAE într-un contract de credit de consum?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO L 42, p. 48, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 252.


title: Cauza C-405/11 P: Recurs introdus la 28 iulie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului pronunțate la 17 mai 2011 în cauza T-1/08, Buczek Automotive/Comisia

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/19

         Recurs introdus la 28 iulie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului pronunțate la 17 mai 2011 în cauza T-1/08, Buczek Automotive/Comisia
   (Cauza C-405/11 P)
   2011/C 311/32
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Stobiecka-Kuik și T. Maxian Rusche, agenți)

      Celelalte părți în proces: Buczek Automotive Sp. zoo, Republica Polonă

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 17 mai 2011 pronunțate în cauza T-1/08, Buczek Automotive Sp. zoo/Comisia, în măsura în care prin aceasta se anulează decizia atacată;

               —

               soluționarea definitivă a litigiului în ceea ce privește punctele care fac obiectul prezentului recurs;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare în ceea ce privește celelalte critici care au fost formulate în cursul procedurii în primă instanță;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia invocă două motive de recurs, și anume încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, precum și încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 296 TFUE și încălcarea Protocolului nr. 8 la Actul de aderare din 2004 privind restructurarea industriei siderurgice poloneze (1) (denumit în continuare „Protocolul nr. 8”).
   În primul rând, Tribunalul a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE, prin faptul că a aplicat o normă juridică greșită cu ocazia aprecierii criteriului referitor la creditorul privat, aplicat de Comisie. Astfel, Tribunalul a constatat că Comisia ar fi fost obligată să calculeze în mod suplimentar avantajele diferitelor modalități de executare și că ar fi trebuit să se realizeze o comparație între durata diferitelor modalități de executare prin care se urmărește recuperarea creanțelor publice. Comisia susține că nu este obligată să efectueze calcule elaborate, ci să țină seama de factorii pe care un creditor privat i-ar lua în considerare la adoptarea deciziei sale.
   În plus, Tribunalul a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât acesta, în vederea respingerii argumentului referitor la comportamentul creditorului privat, a impus în mod neîntemeiat Comisiei sarcina probei, și anume a impus acesteia obligația de a prezenta mijloace de probă suplimentare, în special cu privire la durata diferitelor proceduri sau la realizarea unei comparații a întinderii efectelor diferitelor modalități sau etape ale unei executări eficiente a creanțelor.
   În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 296 TFUE și Protocolul nr. 8, prin faptul că a considerat în mod neîntemeiat că Comisia nu și-a îndeplinit obligația privind menționarea condițiilor în care ajutoarele ar afecta schimburile dintre statele membre sau ar denatura ori ar amenința să denatureze concurența. Tribunalul nu a ținut deloc seama de faptul că ar trebui să se considere că, în temeiul dreptului primar, și anume al Protocolului nr. 8, care se află la baza deciziei, ajutoarele în cauză denaturează sau amenință să denatureze concurența, motiv pentru care ar fi fost inutilă o motivare suplimentară în cuprinsul deciziei a condițiilor referitoare la schimburile comerciale și la concurență.

      (1)  Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, Republicii Estonia, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Republicii Ungare, Republicii Malta, Republicii Polone, Republicii Slovenia și Republicii Slovace și adaptările tratatelor care stau la baza Uniunii Europene (JO 2003, L 236, p. 948).


title: Cauza T-493/09 P: Recurs introdus la 21 mai 2010 de Y împotriva Hotărârii pronunțate la 7 octombrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-29/08, Y/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/46

         Recurs introdus la 21 mai 2010 de Y împotriva Hotărârii pronunțate la 7 octombrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-29/08, Y/Comisia
   (cauza T-493/09 P)
   ()
   2010/C 221/77
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Y (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: J. Van Rossum, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate la 7 octombrie 2009 (cauza F-29/08, Y/Comisia) prin care a fost respinsă acțiunea recurentului;

               —

               anularea Deciziei din 24 mai 2007 de a concedia recurentul;

               —

               obligarea Comisiei să îi plătească remunerația pe care ar fi continuat să o primească dacă nu i-ar fi fost reziliat prematur contractul, precum și toate indemnizațiile pe care le poate pretinde;

               —

               obligarea Comisiei să îi plătească o indemnizație de 500 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral pe care l-a suferit;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs, recurentul solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) pronunțate la 7 octombrie 2009 în cauza Y/Comisia, F-29/08, prin care a fost respinsă acțiunea prin care recurentul solicitase, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei prin care fusese concediat și, pe de altă parte, despăgubiri.
   În susținerea recursului formulat, recurentul arată că TFP a comis erori de drept:

               —

               atunci când a considerat că nu exista o obligație a Comisiei de a consulta comitetul pentru rapoarte de evaluare, în condițiile în care Decizia Comisiei din 7 aprilie 2004 privind dispozițiile generale de punere în aplicare referitoare la procedurile care reglementează angajarea și raporturile de muncă ale agenților contractuali ar impune o astfel de consultare;

               —

               atunci când a considerat că recurentul fusese concediat în mod legal, deși nu ar fi putut să își expună observațiile cu privire la avizul comitetului pentru rapoarte de evaluare, care nu i-ar fi fost comunicat;

               —

               atunci când a apreciat că necomunicarea către recurent a avizului comitetului pentru rapoarte de evaluare nu ar încălca dreptul acestuia la apărare;

               —

               atunci când a considerat că decizia de concediere nu era întemeiată pe avizul comitetului pentru rapoarte de evaluare, deși acest aviz ar fi menționat în mod expres în motivele deciziei de concediere;

               —

               atunci când a apreciat că instituția s-a întemeiat numai pe motive și pe elemente de fapt menționate în raportul de stagiu al recurentului, deși ar rezulta din textul acestei decizii că este întemeiată pe aspecte referitoare la susținerile de corupție pasivă;

               —

               atunci când a apreciat că decizia de concediere era întemeiată în mod corespunzător, deși aceasta ar fi fondată pe motive și pe elemente de fapt intervenite înainte de angajarea în muncă a recurentului ca agent contractual și

               —

               atunci când a considerat că decizia de concediere nu era o sancțiune disciplinară, deși încălcările obligațiilor care îi sunt reproșate recurentului au determinat deschiderea unei proceduri disciplinare ce are ca obiect aceleași fapte și același comportament cu cele reținute pentru a justifica decizia de concediere.


title: Cauza C-212/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Republica Polonă) — Logstor ROR Polska Sp z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach (Fiscalitate — Impozit pe capital — Directiva 69/335/CEE — Impozitarea indirectă a majorării de capital — Impozitarea unui împrumut contractat de o societate de capital de la o persoană care are dreptul la un procent din profiturile aceleiași societăți — Dreptul unui stat membru de a reintroduce un impozit care nu mai era în vigoare la data aderării acestuia la Uniunea Europeană)

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Republica Polonă) — Logstor ROR Polska Sp z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach
   (Cauza C-212/10) (1)

   (Fiscalitate - Impozit pe capital - Directiva 69/335/CEE - Impozitarea indirectă a majorării de capital - Impozitarea unui împrumut contractat de o societate de capital de la o persoană care are dreptul la un procent din profiturile aceleiași societăți - Dreptul unui stat membru de a reintroduce un impozit care nu mai era în vigoare la data aderării acestuia la Uniunea Europeană)
   2011/C 232/14
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Logstor ROR Polska Sp z o.o.

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Interpretarea articolului 4 alineatul (2) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9), astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 (JO L 156, p. 23, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 75) — Drept al unui stat membru de a reintroduce un impozit eliminat la data aderării la Uniunea Europeană — Drept de aport — Impozitare a unui împrumut contractat de o societate de capital de la o persoană care are dreptul la un procent din beneficiile societății

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985, trebuie interpretat în sensul că se opune posibilității ca un stat membru să reintroducă un impozit pe capital care se aplică asupra împrumutului contractat de o societate de capital, dacă creditorul are dreptul la un procent din profiturile societății, în cazul în care statul membru a renunțat anterior la aplicarea acestui impozit.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010


title: Cauza T-690/13: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 – Invivo Ltd/OLAF

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/20

         Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 – Invivo Ltd/OLAF
   (Cauza T-690/13)
   2014/C 151/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Invivo Ltd (Abinsk, Rusia) (reprezentant: T. Huopalainen, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               controlul legalității abținerii de a acționa a pârâtului în cauza OF/2013/0902, ulterioară solicitării de a acționa venite din partea reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului să acționeze.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv, întemeiat pe abținerea de a acționa potrivit articolului 265 TFUE, având în vedere că sunt în discuție interesele financiare al UE în sensul articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 1073/1099 (1) în măsura în care agenția națională care acordă ajutorul primește majoritatea fondurilor sale de la UE și în măsura în care în frauda invocată implică participarea unor entități juridice din cel puțin două state membre.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 mai 1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Lupta Antifraudă (OLAF) (JO L 136, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2 p. 129).


title: Cauza C-407/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing/Staatssecretaris van Financiën (A șasea directivă TVA — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (f) — Scutiri — Condiții — Servicii prestate de către grupuri independente — Servicii oferite unuia sau mai multor membri ai grupului)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-407/07) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (f) - Scutiri - Condiții - Servicii prestate de către grupuri independente - Servicii oferite unuia sau mai multor membri ai grupului)
   (2009/C 32/13)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 13 secțiunea A alineatul (1) litera (f) din A șasea directivă 77/388/CEE:A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Servicii prestate de grupuri independente în vederea oferirii către membrii lor de servicii direct necesare exercitării unei activități scutite de taxa pe valoarea adăugată
   Dispozitivul
   Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (f) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că, sub rezerva îndeplinirii celorlalte condiții prevăzute de această dispoziție, serviciile prestate membrilor lor de către grupuri independente beneficiază de scutirea prevăzută de dispoziția menționată, chiar dacă aceste servicii sunt prestate unuia sau câtorva dintre acești membri.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza T-491/14: Acțiune introdusă la 30 iunie 2014 – Bodegas Muga/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/51

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2014 – Bodegas Muga/Comisia
   (Cauza T-491/14)
   2014/C 282/67
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bodegas Muga, SL (Haro, Spania) (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie sistemul spaniol în materie de leasing fiscal („SEAF”) drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare cu încălcarea principiilor generale ale dreptului UE;

               —

               în orice caz, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza C-409/13: Acțiune introdusă la 18 iulie 2013 — Consiliul/Comisia

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/15

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2013 — Consiliul/Comisia
   (Cauza C-409/13)
   2013/C 274/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Maganza, A. de Gregorio Merino și I. Gurov, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 8 mai 2013 prin care aceasta a stabilit revocarea propunerii de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a dispozițiilor generale privind acordarea de asistență macrofinanciară țărilor terțe;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Consiliul invocă trei motive în susținerea acțiunii sale care vizează anularea deciziei Comisiei de revocare a unei propuneri de regulament într-un stadiu tardiv al primei lecturi al procedurii legislative ordinare.
   În primul rând, Consiliul susține că revocarea propunerii de regulament constituie o încălcare gravă a principiului conferirii de competențe prevăzut la articolul 13 alineatul (2) TUE, precum și a principiului echilibrului instituțional. Potrivit Consiliului, nicio prevedere din tratate nu conferă expres Comisiei o prerogativă generală pentru a revoca o propunere pe care a supus-o legiuitorului Uniunii. Cu toate acestea, deși Consiliul nu contestă existența unei astfel de competențe de revocare în temeiul articolului 293 alineatul (2) TFUE, Comisia nu poate să o exercite în mod discreționar sau abuziv. Consiliul consideră că revocarea unei astfel de propuneri într-un stadiu foarte avansat al procesului legislativ ar echivala cu acordarea unei forme de drept de veto Comisiei față de co-legiuitorii Uniunii. Prin urmare, Comisia ar fi plasată la același nivel cu aceștia din urmă, ceea ce ar conduce la o deturnare a procedurii legislative ordinare prevăzute la articolul 294 TFUE, ar depăși competența de inițiativă legislativă a Comisiei prevăzută articolul 293 alineatul (2) TFUE și ar lipsi de efect util dreptul de modificare al Consiliului prevăzut la articolul 293 alineatul (1) TFUE. Potrivit Consiliului, o astfel de modalitate de exercitare a competenței de revocare ar conduce în plus la o contradicție cu articolul 10 alineatele (1) și (2) TFUE întrucât Comisia nu ar mai fi o instituție cu funcție executivă, ci ar participa la procesul legislativ la același nivel cu instituțiile care au legitimitate democratică.
   În al doilea rând, revocarea propunerii de regulament ar constitui de asemenea o încălcare a principiului cooperării loiale la care se referă articolul 13 alineatul (2) TUE. Pe de o parte, Consiliul susține că revocarea propunerii de regulament a fost efectuată în mod foarte tardiv. După numeroase întâlniri tripartite care au avut loc în cursul etapei primei lecturi („triloguri”) Comisia a revocat totuși propunerea sa de regulament în ziua în care Parlamentul European și Consiliul trebuiau să parafeze compromisul la care ajunseseră. Pe de o parte, Consiliul reproșează Comisiei că nu a epuizat toate posibilitățile procedurale existente în cadrul regulamentului interior al Consiliului înainte de a efectua revocarea.
   În sfârșit, Consiliul susține că actul de revocare atacat nu a respectat cerința motivării actelor menționată la articolul 296 al doilea paragraf TFUE. Consiliul reproșează Comisiei că nu a prezentat împreună cu decizia sa de revocare nicio explicație și că nu a publicat această decizie.


title: Cauza T-459/08: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — EuroChem MCC/Consiliul

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/37

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — EuroChem MCC/Consiliul
   (Cauza T-459/08)
   (2008/C 327/66)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: EuroChem Mineral și Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Moscova, Rusia), (reprezentanți: P. Vander Schueren și B. Evtimov, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Regulamentul (CE) nr. 661/2008 al Consiliului din 8 iulie 2008 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) și a unei reexaminări parțiale intermediare, în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (1) în măsura în care acesta impune o taxă antidumping reclamantelor, filialelor lor și societăților lor afiliate, indicate la punctul 23 literele (a) și (c) și la articolele 1.2 litera (a) și 2.2 litera (a) din regulamentul atacat;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea cererii lor, reclamantele invocă două motive de anulare. Al doilea motiv este împărțit în trei aspecte.
   În primul rand, potrivit reclamantelor, Consiliul și Comisia au încălcat articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază (2) și/sau au încălcat norme fundamentale de procedură refuzând să inițieze din oficiu o reexaminare intermediară a prejudiciului și constatări privind marjele acestuia paralel cu reexaminarea efectuată în considerarea expirării măsurilor și că, prin urmare, acestea au comis o eroare vădită de apreciere concluzionând în cadrul examinării efectuate în considerarea expirării măsurilor în sensul ezistenței probabile a unei reapariții a prejudiciului.
   În al doilea rând, potrivit reclamantelor, Consiliul și Comisia au stabilit în mod eronat valoarea normală care li se aplică reclamantelor în cadrul reexaminării parțiale intermediare, ceea ce a condus la o creștere artificială a acesteia; acestea au procedat la o comparație greșită cu prețul de export și, prin urmare, au concluzionat în mod eronat că există o situație de dumping, încălcând astfel articolele 1 și 2 din regulamentul de bază, prin săvârșirea mai multor erori vădite de apreciere și prin încălcarea unor principii fundamentale de drept comunitar.
   Mai precis, potrivit reclamantelor, Consiliul și Comisia au comis o eroare de drept și au încălcat articolul 2 alineatul (3) și articolul 5 din regulamentul de bază, precum și cadrul lor legal stabilit la articolele 1 și 2 din regulamentul de bază, neluând în considerare o mare parte a costurilor de producție ale reclamantelor sub pretextul că nu erau fiabile și/sau prin faptul că au aplicat de facto o metodologie neconformă cu economia de piață pentru a stabili marea parte a valorii normale a reclamantelor.
   După ce a decis să procedeze la ajustarea prețurilor la gaz, Comisia a încălcat articolul 2 alineatul (5) teza a doua și/sau a comis o eroare evidentă de apreciere. În plus, reclamantele pretind că prin aplicarea ajustării prețului la gaz pe baza prețului intracomunitar la Waidhaus (Germania) și prin neefectuarea unor deduceri suplimentare, Comisia a dat dovadă de lipsă de raționament.
   În sfârșit, potrivi reclamantelor, Consiliul și Comisia au încălcat articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază și au săvârșit erori evidente de apreciere a faptelor prin deducerea din prețul de export al reclamantelor a cheltuielilor de vânzare ale primului client independent, a cheltuielilor administrative și a altor cheltuieli generale, precum și a comisioanelor societăților afiliate, care fac parte din entitățile economice ale reclamantelor și din departamentele de vânzare integrată ale acestora.

      (1)  JO L 185, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza C-29/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 21 ianuarie 2013 — Global Trans Lodzhistik ООD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 21 ianuarie 2013 — Global Trans Lodzhistik ООD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
   (Cauza C-29/13)
   2013/C 108/32
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Global Trans Lodzhistik ООD

      Pârât: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Întrebările preliminare

               1.

               Din articolul 243 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1) al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, în cazul în care este interpretat în coroborare cu articolul 245 din acest regulament, precum și cu principiul dreptului la apărare și cu principiul autorității de lucru judecat, rezultă că acesta permite o reglementare națională precum cea prevăzută la articolele 220 și 211a din Legea vamală, în temeiul căreia este atacabilă mai mult de o decizie a unei autorități vamale prin care se stabilește o datorie vamală suplimentară în scopul perceperii ulterioare a acesteia, și anume și atunci când în împrejurări precum cele din procedura principală, pentru stabilirea acestei datorii vamale, ar fi posibilă emiterea unei decizii finale în sensul articolului 181a alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 (2) al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92?

               2.

               Articolul 243 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2913/92 privind introducerea unei acțiuni trebuie interpretat în sensul că nu prevede că o decizie finală în sensul articolului 181a alineatul (2) din Regulamentul nr. 2454/93 trebuie să fie atacată mai întâi pe cale administrativă, pentru ca o procedură judiciară să fie admisibilă?

               3.

               În împrejurări precum cele din procedura principală, articolul 181a alineatul (2) din Regulamentul nr. 2454/93 trebuie interpretat în sensul că în cazul în care în procedura prevăzută la această dispoziție nu s-au respectat dreptul de a fi ascultat și dreptul de a formula obiecțiuni, decizia emisă de autoritățile vamale cu încălcarea acestor prevederi nu este o decizie finală în sensul dispoziției menționate, ci reprezintă numai o parte a procedurii de emitere a deciziei finale? În caz contrar, în împrejurări precum cele din acțiunea principală această dispoziție trebuie interpretată în sensul că decizia emisă prin săvârșirea viciului de procedură menționat, este supusă direct controlului judiciar și instanța trebuie să soluționeze pe fond acțiunea formulată?

               4.

               În împrejurări precum cele din procedura principală și ținând seama de principiul legalității, articolul 181a alineatul (2) din regulament trebuie interpretat în sensul că în cazul în care în procedura prevăzută la această dispoziție nu s-au respectat dreptul de a fi ascultat și dreptul de a formula obiecțiuni, decizia emisă de autoritățile vamale cu încălcarea acestor prevederi este nulă în temeiul unui viciu esențial de procedură, comparabil cu încălcarea unei norme fundamentale de procedură a cărei nerespectare duce la nulitatea actului independent de consecințele concrete ale încălcării, astfel încât instanța este ținută să soluționeze acțiunea formulată împotriva acestui act, fără să poată să considere că pentru finalizarea în mod legal a procedurii trebuie să retrimită cauza autorității administrative?

      (1)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

      (2)  JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3.