title: Cauza T-192/21: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Laboratorios Ern/EUIPO – Beta Sports (META) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale META – Marca națională verbală anterioară METALGIAL – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/34

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Laboratorios Ern/EUIPO – Beta Sports (META)
      (Cauza T-192/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale META - Marca națională verbală anterioară METALGIAL - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2022/C 171/44)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: T. González Martínez, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Beta Sports LLC (Coconut Creek, Florida, Statele Unite)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 ianuarie 2021 (cauza R 1152/2020-2) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Ern și Beta Sports

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Laboratorios Ern, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 217, 7.6.2021.


title: Cauza T-669/20: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Pluscard Service/EUIPO (PLUSCARD) [„Marcă a Uniunii Europene – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă PLUSCARD – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/27

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Pluscard Service/EUIPO (PLUSCARD)
      (Cauza T-669/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă PLUSCARD - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2022/C 171/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH (Sarrebruck, Germania) (reprezentant: M. Dury, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Raponi și J. Crespo Carrillo, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 septembrie 2020 (cauza R 638/2020-4), privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative PLUSCARD

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza C-275/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 martie 2022 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Eurpoene [Acțiune în anulare – Decizia (UE) 2020/470 – Prelungirea perioadei de aplicare a autorizării acordate coproducțiilor audiovizuale prevăzută la articolul 5 din Protocolul privind cooperarea culturală la Acordul de liber schimb dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte – Temeiul juridic procedural – Articolul 218 alineatul (7) TFUE – Procedura și regula de vot aplicabile]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/8

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 martie 2022 – Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Eurpoene
      (Cauza C-275/20) (1)

      (Acțiune în anulare - Decizia (UE) 2020/470 - Prelungirea perioadei de aplicare a autorizării acordate coproducțiilor audiovizuale prevăzută la articolul 5 din Protocolul privind cooperarea culturală la Acordul de liber schimb dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte - Temeiul juridic procedural - Articolul 218 alineatul (7) TFUE - Procedura și regula de vot aplicabile)
      (2022/C 171/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, M. Afonso și D. Schaffrin, agenți)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Plaza García și B. Driessen, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Franceză (reprezentanți: J.-L. Carré, T. Stehelin, E. de Moustier și A. Daniel, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans și J. Langer, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia (UE) 2020/470 a Consiliului din 25 martie 2020 privind prelungirea perioadei de aplicare a autorizării acordate coproducțiilor audiovizuale prevăzută la articolul 5 din Protocolul privind cooperarea culturală la Acordul de liber schimb dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte.

                  2)

                  Menține în vigoare efectele Deciziei 2020/470 până la remedierea motivelor de anulare constatate.

                  3)

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                  Republica Franceză și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.


title: Cauza C-35/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Málaga (Spania) la 17 ianuarie 2022 – CAJASUR Banco S.A./JO și IM

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Málaga (Spania) la 17 ianuarie 2022 – CAJASUR Banco S.A./JO și IM
      (Cauza C-35/22)
      (2022/C 171/20)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de Málaga

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: CAJASUR Banco S.A.

         Intimați: JO și IM

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este contrar dreptului la o cale de atac efectivă și articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene să se impună consumatorului să formuleze o cerere extrajudiciară înainte de a recurge la o procedură judiciară, pentru ca declararea nulității unei anumite clauze contractuale generale ca urmare a caracterului său abuziv să producă toate efectele compensatorii (inclusiv cheltuielile aferente procedurii judiciare) ale nulității respective, în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 17 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1)?

                  2)

                  Este conformă cu dreptul la o despăgubire integrală și cu caracterul efectiv al dreptului Uniunii Europene și al articolului 6 alineatul (1) din directiva menționată stabilirea unui criteriu privind obligarea la plata cheltuielilor de judecată (inclusiv a cheltuielilor aferente procedurii) în funcție de existența unei cereri extrajudiciare prealabile formulate de consumator împotriva instituției financiare în vederea eliminării clauzei respective?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-671/20: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – OA/CESE („Funcție publică – Funcționari – Hărțuire morală – Procedură disciplinară – Sancțiune disciplinară – Avertisment scris – Dreptul la apărare – Eroare de apreciere – Răspundere”)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/28

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – OA/CESE
      (Cauza T-671/20) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Hărțuire morală - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Avertisment scris - Dreptul la apărare - Eroare de apreciere - Răspundere”)
      (2022/C 171/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: OA (reprezentanți: M. Casado García Hirschfeld și M. Aboudi, avocați)

         Pârât: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal García-Valdecasas și L. Camarena Januzec, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei nr. 293/19 a CESE din 5 decembrie 2019 prin care reclamantului i s-a aplicat sancțiunea cu avertismentul scris și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor material și moral pe care reclamantul le-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia nr. 293/19 a Comitetului Economic și Social European (CESE) din 5 decembrie 2019 prin care lui OA i s-a aplicat sancțiunea cu avertismentul scris.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă CESE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 9, 11.1.2021.


title: Cauza T-198/21: Hotărârea Tribunalului din 23 februaurie 2022 – Ancor Group/EUIPO – Cody’s Drinks International (CODE-X) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Marca Uniunii Europene verbală CODE-X – Mărcile naționale verbală și figurativă anterioare Cody’s – Marca internațională figurativă anterioară Cody’s – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/34

      Hotărârea Tribunalului din 23 februaurie 2022 – Ancor Group/EUIPO – Cody’s Drinks International (CODE-X)
      (Cauza T-198/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Marca Uniunii Europene verbală CODE-X - Mărcile naționale verbală și figurativă anterioare Cody’s - Marca internațională figurativă anterioară Cody’s - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2022/C 171/45)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Ancor Group GmbH (Igersheim, Germania) (reprezentanți: J. Wachsmuth și W. Berlit, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. M. Eberl și E. Markakis, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Cody’s Drinks International GmbH (Bremen, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 februarie 2021 (cauza R 208/2020-5) privind o procedură de opoziție între Cody’s Drinks International și Ancor Group

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 februarie 2021 (cauza R 208/2020-5).

                  2)

                  Respinge opoziția formulată de Cody’s Drinks International GmbH.

                  3)

                  Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 217, 7.6.2021.


title: Cauza C-42/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 19 ianuarie 2022 – Global, Companhia de Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 19 ianuarie 2022 – Global, Companhia de Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-42/22)
      (2022/C 171/21)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal Administrativo

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Global, Companhia de Seguros SA

         Intimată: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebările preliminare

                  A.

                  Articolul 13 partea B litera (a) din A șasea directivă TVA (1) și, prin urmare, actualul articol 135 alineatul (1) litera (a) din Directiva TVA trebuie interpretate în sensul că noțiunea de „tranzacții de asigurare și reasigurare” include, în scopul scutirii de TVA, activități conexe sau complementare, precum achiziția și vânzarea de resturi de vehicule avariate?

                  B.

                  Articolul 13 partea B litera (c) din A șasea directivă TVA și, prin urmare, articolul 136 litera (a) din Directiva TVA (2) trebuie interpretate în sensul că achiziția și vânzarea de resturi de vehicule avariate se consideră efectuate exclusiv pentru o entitate scutită de TVA, în cazul în care bunurile respective nu au făcut obiectul unui drept de deducere a TVA-ului?

                  C.

                  Este contrar principiului neutralității TVA-ului faptul că vânzarea de resturi de vehicule avariate de către societățile de asigurare nu este scutită de TVA în cazul în care nu a existat un drept de deducere a TVA-ului?

         (1)  Directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977, A șasea directivă privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: bază unitară de evaluare (JO 1977, L 145, p. 1).

         (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-715/20: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Degode/EUIPO – Leo Pharma (Skinovea) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Skinovea – Marca națională verbală anterioară SKINOREN – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/28

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Degode/EUIPO – Leo Pharma (Skinovea)
      (Cauza T-715/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Skinovea - Marca națională verbală anterioară SKINOREN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2022/C 171/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Degode-Dermago Development GmbH (Strausberg, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Capostagno și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Leo Pharma A/S (Ballerup, Danemarca)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 septembrie 2020 (cauza R 337/2020-5), privind o procedură de opoziție între Leo Pharma și Degode-Dermago Development

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Degode-Dermago Development GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 35, 1.2.2021.


title: Cauza C-69/22: Acţiune introdusă la data de 2 februarie 2022 – Comisia Europeană / România

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/17

      Acţiune introdusă la data de 2 februarie 2022 – Comisia Europeană / România
      (Cauza C-69/22)
      (2022/C 171/22)
      Limba de procedură: română

         Părţile

         Reclamanta: Comisia Europeană (reprezentanţi: M. Noll-Ehlers, M. Ioan, agenţi)

         Pârâtă: România

         Concluziile reclamantei

                  —

                  să constate că România, prin neadoptarea și netransmiterea către Comisia Europeană a unui Plan Național de Control a Poluării Atmosferice, România nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (1) și articolului 10 alineatul (1) din Directiva (UE) 2016/2284 a Parlamentului European și a Consiliului privind reducerea emisiilor naționale de anumiți poluanți atmosferici, de modificare a Directivei 2003/35/CE și de abrogare a Directivei 2001/81/CE (1)

                  —

                  să oblige România la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive şi argumente principale

      Comisia susține că, prin Directiva (UE) 2016/2284 privind reducerea emisiilor naționale ale anumitor poluanți atmosferici, au fost stabilite angajamente de reducere a emisiilor pentru cinci poluanți atmosferici cheie pentru perioada 2020-2029 și începând cu 2030. În vederea respectării acestor angajamente de reducere a emisiilor și pentru a contribui la atingerea obiectivelor Uniunii privind calitatea aerului, prin articolul 6 alineatul (1) se solicită statelor membre să adopte un Program Național de Control al Poluării Atmosferice (PNCPA).
      În temeiul articolului 10 alineatul (1) din Directiva (UE) 2016/2284, România trebuia să transmită Comisiei PNCPA până cel târziu la 1 aprilie 2019, iar acțiunile preconizate de autoritățile române ar fi trebuit să fie demarate înainte de această dată.
      Prin urmare, Comisia susține că, prin neadoptarea și netransmiterea către Comisie a PNCPA până la data prezentei cereri, România și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (1) și al articolului 10 alineatul (1) din Directiva (UE) 2016/2284.

         (1)  JO L 344, 17.12.2016, p. 1–31.


title: Cauza C-349/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) – Regatul Unit) – NB, AB/Secretary of State for the Home Department [Trimitere preliminară – Politica comună în materie de azil și de imigrare – Standarde referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională – Directiva 2004/83/CE – Articolul 12 – Excludere de la recunoașterea statutului de refugiat – Apatrid de origine palestiniană înregistrat la Agenția Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări (pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Apropiat) (UNRWA) – Condiții pentru a beneficia ipso facto de Directiva 2004/83/CE – Încetarea protecției sau a asistenței din partea UNRWA]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) – Regatul Unit) – NB, AB/Secretary of State for the Home Department
      (Cauza C-349/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica comună în materie de azil și de imigrare - Standarde referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională - Directiva 2004/83/CE - Articolul 12 - Excludere de la recunoașterea statutului de refugiat - Apatrid de origine palestiniană înregistrat la Agenția Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări (pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Apropiat) (UNRWA) - Condiții pentru a beneficia ipso facto de Directiva 2004/83/CE - Încetarea protecției sau a asistenței din partea UNRWA)
      (2022/C 171/11)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: NB, AB

         Intimat: Secretary of State for the Home Department

         Cu participarea: United Nations High Commissioner for Refugees (UK)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili dacă protecția sau asistența Agenției Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări (pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Apropiat) (UNRWA) a încetat, astfel încât o persoană poate beneficia ipso facto de „statutul de refugiat”, în sensul acestei dispoziții, trebuie să se ia în considerare, în cadrul unei evaluări individuale, circumstanțele relevante astfel cum se prezintă acestea nu numai în momentul plecării respectivei persoane din zona de operațiuni a UNRWA, ci și în momentul în care autoritățile administrative competente examinează o cerere de acordare a statutului de refugiat sau autoritățile judiciare în cauză statuează cu privire la calea de atac îndreptată împotriva unei decizii de refuz al acordării unui asemenea statut.

                  2)

                  Articolul 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2004/83 trebuie interpretat în sensul că, în cadrul analizei prin care se urmărește să se stabilească dacă protecția sau asistența Agenției Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări (pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Apropiat) (UNRWA) a încetat, astfel încât o persoană poate beneficia ipso facto de „statutul de refugiat”, în sensul acestei dispoziții, atunci când persoana în cauză dovedește că a fost constrânsă să părăsească zona de operațiuni a UNRWA pentru motive nesupuse controlului său și independente de voința sa, revine statului membru, în cazul în care consideră că această persoană este acum în măsură să se întoarcă în zona respectivă și să beneficieze acolo de această protecție sau de această asistență, sarcina de a stabili că aceasta este situația.

                  3)

                  Articolul 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2004/83 trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili dacă protecția sau asistența Agenției Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări (pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Apropiat) (UNRWA) a încetat, în sensul acestei dispoziții, astfel încât o persoană care a solicitat să beneficieze de protecție internațională a fost constrânsă să părăsească zona de operațiuni a acestui organism, nu este necesar să se stabilească faptul că UNRWA sau statul pe teritoriul căruia acesta își desfășoară activitatea a avut intenția de a cauza o vătămare persoanei respective sau de a o priva de asistență prin acțiune sau prin omisiune. În sensul acestei dispoziții, este suficient să se stabilească faptul că asistența sau protecția UNRWA a încetat efectiv pentru orice motiv, astfel încât acest organism nu mai este în măsură, pentru motive obiective sau legate de situația individuală a persoanei menționate, să îi asigure acesteia condiții de viață conforme misiunii cu care este însărcinat.

                  4)

                  Articolul 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2004/83 coroborat cu articolul 1 secțiunea D din Convenția privind statutul refugiaților, semnată la Geneva la 28 iulie 1951 trebuie interpretat în sensul că, în cadrul aprecierii condițiilor necesare pentru a verifica dacă protecția sau asistența Agenției Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări (pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Apropiat) (UNRWA) a încetat, astfel încât o persoană poate beneficia ipso facto de „statutul de refugiat”, în sensul acestei dispoziții din Directiva 2004/83, trebuie să se țină seama de asistența acordată persoanei respective de actori ai societății civile precum ONG-urile, cu condiția ca UNRWA să întrețină cu aceștia o relație oficială de cooperare cu caracter de stabilitate, în cadrul căreia ei asistă UNRWA în îndeplinirea mandatului său.

         (1)  JO C 62, 22.2.2021.


title: Cauza T-126/22: Acțiune introdusă la 7 martie 2022 – Coinbase/EUIPO – Coinbase Global (coinbase)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/43

      Acțiune introdusă la 7 martie 2022 – Coinbase/EUIPO – Coinbase Global (coinbase)
      (Cauza T-126/22)
      (2022/C 171/59)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Coinbase, Inc. (San Francisco, California, Statele Unite) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Coinbase Global OÜ (Talin, Estonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale coinbase – cererea de înregistrare nr. 18 090 762

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 decembrie 2021 în cauza R 1097/2021-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-72/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 4 februarie 2022 – M.A./Valstybės sienos apsaugos tarnybą

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 4 februarie 2022 – M.A./Valstybės sienos apsaugos tarnybą
      (Cauza C-72/22)
      (2022/C 171/23)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurent: M.A.

         Cealaltă parte în procedură: Valstybės sienos apsaugos tarnybą

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2013/32/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale, coroborat cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2011/95/UE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că se opune unor norme de drept național, precum cele aplicabile în speță, în temeiul cărora, în cazul declarării stării de război, a stării de urgență ori al declarării unei situații de urgență ca urmare a unui aflux masiv de străini, un străin care a intrat și se află în mod ilegal pe teritoriul unui stat membru nu poate, în principiu, să depună o cerere de protecție internațională?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 8 alineatele (2) și (3) din Directiva 2013/33/UE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională trebuie interpretat în sensul că se opune unor norme de drept național în temeiul cărora, în cazul declarării stării de război, a stării de urgență ori al declarării unei situații de urgență ca urmare a unui aflux masiv de străini, un solicitant de azil poate fi plasat în detenție pentru simplul motiv că a intrat pe teritoriul Republicii Lituania prin trecerea ilegală a frontierei de stat a Republicii Lituania?

         (1)  JO 2013, L 180, p. 60.

         (2)  JO 2011, L 337, p. 9.

         (3)  JO 2013, L 180, p. 96.


title: Cauza T-209/21: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Ignacio Carrasco/EUIPO – Santos Carrasco Manzano (La Hoja del Carrasco) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă La Hoja del Carrasco – Marca națională figurativă anterioară CARRASCO, Guijuelo – Motiv relativ de refuz – Risc e confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Elemente dominante și distinctive ale mărcilor în conflict”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/35

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Ignacio Carrasco/EUIPO – Santos Carrasco Manzano (La Hoja del Carrasco)
      (Cauza T-209/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă La Hoja del Carrasco - Marca națională figurativă anterioară CARRASCO, Guijuelo - Motiv relativ de refuz - Risc e confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Elemente dominante și distinctive ale mărcilor în conflict”)
      (2022/C 171/46)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Ignacio Carrasco SL (Guijuelo, Spania) (reprezentant: J. Donoso Romero, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Santana Davies și D. Gája, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Santos Carrasco Manzano SA (Guijuelo) (reprezentant: F. Marín Riaño, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 10 februarie 2021 (cauza R 175/2020-1), privind o procedură de declarare a nulității între Santos Carrasco Manzano și Ignacio Carrasco.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Ignacio Carrasco SL la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 217, 7.6.2021.


title: Cauza T-129/22: Acțiune introdusă la 7 martie 2022 – Simba Toys/EUIPO – Master Gift Import (BIMBA TOYS)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/44

      Acțiune introdusă la 7 martie 2022 – Simba Toys/EUIPO – Master Gift Import (BIMBA TOYS)
      (Cauza T-129/22)
      (2022/C 171/60)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Germania) (reprezentant: O. Ruhl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Master Gift Import, SLU (Ronda, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative „BIMBA TOYS” – cererea de înregistrare nr. 17 846 486

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 decembrie 2021 în cauza R 629/2021-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-161/15: Ordonanța Tribunalului din 22 februarie 2022 – Brinkmann (Steel Trading) și alții/Comisia și BCE („Acțiune în despăgubire – Politica economică și monetară – Program de sprijin pentru stabilitatea Ciprului – Memorandumul de înțelegere din 26 aprilie 2013 privind condițiile specifice de politică economică, încheiat între Cipru și Mecanismul european de stabilitate – Competența Tribunalului – Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor – Egalitate de tratament – Principiul proporționalității – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/36

      Ordonanța Tribunalului din 22 februarie 2022 – Brinkmann (Steel Trading) și alții/Comisia și BCE
      (Cauza T-161/15) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Politica economică și monetară - Program de sprijin pentru stabilitatea Ciprului - Memorandumul de înțelegere din 26 aprilie 2013 privind condițiile specifice de politică economică, încheiat între Cipru și Mecanismul european de stabilitate - Competența Tribunalului - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Egalitate de tratament - Principiul proporționalității - Acțiune vădit nefondată”)
      (2022/C 171/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Brinkmann (Steel Trading) Ltd (Londra, Regatul Unit) și ceilalți 18 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: R. Nowinski, avocat)

         Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis și S. Delaude, agenți) și Banca Centrală Europeană (reprezentanți: K. Laurinavičius și M. Szablewska, agenți, asistați de H.-G. Kamann, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului care ar fi fost suferit de reclamanți ca urmare a deciziei Comisiei și a BCE de a supune anumitor condiții acordarea unei facilități de asistență financiară Republicii Cipru

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Brinkmann (Steel Trading) Ltd și celelalte părți ale căror nume figurează în anexă să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Banca Centrală Europeană (BCE).

         (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-104/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Markkinaoikeus (Finlanda) la 15 februarie 2022 – Lännen MCE Oy/Berky GmbH și Senwatec GmbH & Co. KG

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Markkinaoikeus (Finlanda) la 15 februarie 2022 – Lännen MCE Oy/Berky GmbH și Senwatec GmbH & Co. KG
      (Cauza C-104/22)
      (2022/C 171/24)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Markkinaoikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Lännen MCE Oy

         Pârâte: Berky GmbH și Senwatec Gmbh & Co. Kg

         Întrebările preliminare

      Întreprinderea A este stabilită în statul membru X în care își are sediul și a folosit pe un site, într-o reclamă sau drept cuvânt-cheie, un semn care este identic cu o marcă a Uniunii aparținând întreprinderii B.

                  1)

                  În cazul descris anterior, se poate considera că publicitatea se adresează consumatorilor sau profesioniștilor din statul membru Y, în care își are sediul întreprinderea B, și are o instanță competentă în domeniul mărcilor UE din statul membru Y posibilitatea, în temeiul articolului 125 alineatul (5) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene (1), să examineze o acțiune în contrafacerea unei mărci UE în cazul în care, în publicitatea afișată pe cale electronică sau accesibilă printr-un link de pe un site internet al unui agent de publicitate, nu se specifică – cel puțin, nu în mod expres – zona geografică de livrare a produselor sau nu se exclude în mod expres niciun stat membru concret din zona de livrare? În acest context, pot fi luate în considerare natura produselor la care se referă publicitatea și faptul că zona de piață a produselor întreprinderii A este, astfel cum se susține, mondială și, prin urmare, acoperă întregul teritoriu al Uniunii Europene, inclusiv statul membru Y?

                  2)

                  Se poate considera că publicitatea menționată anterior se adresează consumatorilor sau profesioniștilor din statul membru Y, în cazul în care publicitatea este afișată pe site-ul unui motor de căutare care funcționează în domeniul național de prim nivel al statului membru Y?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare: ce alte împrejurări ar trebui, eventual, să fie luate în considerare pentru a stabili dacă publicitatea se adresează consumatorilor sau profesioniștilor din statul membru Y?

         (1)  Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


title: Cauza C-409/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso Administrativo n° 1 de Pontevedra – Spania) – UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Directiva 2008/115/CE – Standarde și proceduri comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală – Articolul 6 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) – Reglementare națională care prevede, în caz de ședere ilegală, impunerea unei amenzi însoțite de obligația de a părăsi teritoriul – Posibilitatea regularizării șederii în termenul prevăzut – Articolul 7 alineatele (1) și (2) – Termenul pentru plecarea voluntară]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso Administrativo no 1 de Pontevedra – Spania) – UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra
      (Cauza C-409/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Standarde și proceduri comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Articolul 6 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) - Reglementare națională care prevede, în caz de ședere ilegală, impunerea unei amenzi însoțite de obligația de a părăsi teritoriul - Posibilitatea regularizării șederii în termenul prevăzut - Articolul 7 alineatele (1) și (2) - Termenul pentru plecarea voluntară)
      (2022/C 171/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado Contencioso Administrativo no 1 de Pontevedra

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UN

         Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

         Dispozitivul

      Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, în special articolul 6 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din aceasta coroborate cu articolul 6 alineatul (4) și cu articolul 7 alineatele (1) și (2) din această directivă, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru care sancționează șederea ilegală a unui resortisant al unei țări terțe pe teritoriul acestui stat membru, în lipsa unor circumstanțe agravante, în primă fază, cu o amendă însoțită de obligația de a părăsi teritoriul respectivului stat membru în termenul prevăzut, cu excepția cazului în care, înainte de expirarea acestui termen, șederea resortisantului menționat este regularizată, și, în a doua fază, în cazul în care șederea respectivului resortisant nu este regularizată, printr-o decizie prin care se dispune îndepărtarea obligatorie a acestuia, cu condiția ca termenul menționat să fie stabilit în conformitate cu dispozițiile articolului 7 alineatele (1) și (2) din directivă.

         (1)  JO C 53, 15.2.2021.


title: Cauza T-295/21: Ordonanța Tribunalului din 15 februarie 2022 – eSlovensko Bratislava/Comisia („Acțiune în anulare – Dispoziţii financiare – Programul Uniunii de promovare a utilizării mai sigure a internetului – Încălcare a cerințelor de formă – Inadmisibilitate”)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/36

      Ordonanța Tribunalului din 15 februarie 2022 – eSlovensko Bratislava/Comisia
      (Cauza T-295/21) (1)

      („Acțiune în anulare - Dispoziţii financiare - Programul Uniunii de promovare a utilizării mai sigure a internetului - Încălcare a cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 171/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: eSlovensko Bratislava (Lučenec, Slovacia) (reprezentant: B. Fridrich, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și S. Romoli, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei Ares(2021) 1955613 a Comisiei din 18 martie 2021 privind ordinul de recuperare pentru proiectul SI-2010-SIC-1231002 („Safer Internet SK SIC”).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  eSlovensko va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 320, 9.8.2021.


title: Cauza T-130/22: Acțiune introdusă la 7 martie 2022 – Biologische Heilmittel Heel/EUIPO – Esi (TRAUMGEL)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/44

      Acțiune introdusă la 7 martie 2022 – Biologische Heilmittel Heel/EUIPO – Esi (TRAUMGEL)
      (Cauza T-130/22)
      (2022/C 171/61)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Biologische Heilmittel Heel GmbH (Baden-Baden, Germania) (reprezentant: J. Künzel, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Esi Srl (Albisola Superiore, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurativă „TRAUMGEL – cererea de înregistrare nr. 16 289 712

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 decembrie 2021 în cauza R 813/2021-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea punctului 3 din dispozitivul deciziei atacate a Camerei a patra de recurs – R 813/2021-4 din 20 decembrie 2021;

                  —

                  anularea punctului 1 din dispozitivul deciziei atacate a Camerei a patra de recurs – R 813/2021-4 din 20 decembrie 2021;

                  —

                  anularea deciziei din 6 aprilie 2021 a diviziei de opoziție în ceea ce privește bunurile care nu sunt cuprinse la punctul 1 din dispozitiv, în măsura în care opoziția a fost respinsă pentru bunurile din clasa 3;

                  —

                  obligarea celeilalte părți din procedura din fața EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-133/22: Acțiune introdusă la 10 martie 2022 – Katjes Fassin/EUIPO (THE FUTURE IS PLANT-BASED)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/45

      Acțiune introdusă la 10 martie 2022 – Katjes Fassin/EUIPO (THE FUTURE IS PLANT-BASED)
      (Cauza T-133/22)
      (2022/C 171/62)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Germania) (reprezentanți: T. Schmitz și S. Stolzenburg-Wiemer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale THE FUTURE IS PLANT-BASED – cererea de înregistrare nr. 18 310 582

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 decembrie 2021 în cauza R 1023/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-695/20: Ordonanța Tribunalului din 23 februarie 2022 – OG/BEI

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/46

      Ordonanța Tribunalului din 23 februarie 2022 – OG/BEI
      (Cauza T-695/20) (1)

      (2022/C 171/63)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 35, 1.2.2021.


title: Acțiune introdusă la 3 iunie 2022 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei (Cauza E-6/22) 2022/C 271/09

text:
               14.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/10

      Acțiune introdusă la 3 iunie 2022 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
      (Cauza E-6/22)
      (2022/C 271/09)
      La data de 3 iunie 2022, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Kyrre Isaksen, Ingibjörg-Ólöf Vilhjálmsdóttir și Melpo-Menie Joséphidès, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Avenue de Arts 19H, B-1000 Bruxelles, Belgia, au introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
      Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

                  1.

                  să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a inclus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 19bi din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul delegat (UE) 2016/778 al Comisiei din 2 februarie 2016 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește circumstanțele și condițiile în care plata contribuțiilor ex post extraordinare poate fi amânată parțial sau integral și în ceea ce privește criteriile de stabilire a activităților, serviciilor și operațiunilor cu privire la funcțiile critice și de stabilire a liniilor de activitate și a serviciilor asociate cu privire la liniile de activitate esențiale], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;

                  2.

                  să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

            Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

                  —

                  Prin această cerere, Autoritatea AELS de Supraveghere solicită să se declare că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a include în ordinea sa juridică internă actul menţionat la punctul 19bi din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), și anume Regulamentul delegat (UE) 2016/778 al Comisiei din 2 februarie 2016 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește circumstanțele și condițiile în care plata contribuțiilor ex post extraordinare poate fi amânată parțial sau integral și în ceea ce privește criteriile de stabilire a activităților, serviciilor și operațiunilor pentru funcțiile critice și de stabilire a liniilor de activitate și a serviciilor asociate pentru liniile de activitate esențiale (denumit în continuare „actul”), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE.

                  —

                  Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a inclus în ordinea sa juridică internă actul menționat, în intervalul de timp prevăzut.


title: Acțiune introdusă la 3 iunie 2022 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei (Cauza E-7/22) 2022/C 271/10

text:
               14.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/11

      Acțiune introdusă la 3 iunie 2022 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
      (Cauza E-7/22)
      (2022/C 271/10)
      La data de 3 iunie 2022, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Kyrre Isaksen, Ingibjörg-Ólöf Vilhjálmsdóttir și Melpo-Menie Joséphidès, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Avenue de Arts 19H, B-1000 Bruxelles, Belgia, au introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
      Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

                  1.

                  să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a inclus în ordinea sa juridică următoarele acte, astfel cum au fost adaptate prin Protocolul 1 la acordul respectiv:

                              a.

                              Regulamentul delegat (UE) 2016/2022 al Comisiei din 14 iulie 2016 de completare a Regulamentului (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare privind informațiile pentru înregistrarea societăților din țări terțe și formatul informațiilor care trebuie furnizate clienților, menționat la punctul 31bag din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              b.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/568 al Comisiei din 24 mai 2016 de completare a Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare privind admiterea instrumentelor financiare la tranzacționare pe piețele reglementate, menționat la punctul 31bak din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              c.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/575 al Comisiei din 8 iunie 2016 de completare a Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind piețele instrumentelor financiare, în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare referitoare la datele publicate de către locurile de executare despre calitatea executării tranzacțiilor, menționat la punctul 31bar din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              d.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/576 al Comisiei din 8 iunie 2016 de completare a Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru publicarea anuală de către firmele de investiții a informațiilor referitoare la identitatea locurilor de executare și la calitatea executării, menționat la punctul 31bas din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              e.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/583 al Comisiei din 14 iulie 2016 de completare a Regulamentului (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului privind piețele instrumentelor financiare cu privire la standarde tehnice de reglementare privind cerințele în materie de transparență pentru locurile de tranzacționare și firmele de investiții, în ceea ce privește obligațiunile, produsele financiare structurate, certificatele de emisii și instrumentele financiare derivate, menționat la punctul 31baz din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              f.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/585 al Comisiei din 14 iulie 2016 de completare a Regulamentului (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru standardele în materie de date și formatele aplicabile datelor de referință privind instrumentele financiare și pentru măsurile tehnice necesare în legătură cu modalitățile care trebuie stabilite de Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe și de autoritățile competente, menționat la punctul 31bazb din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              g.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/586 al Comisiei din 14 iulie 2016 de completare a Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare referitoare la schimbul de informații dintre autoritățile competente atunci când acestea cooperează în cadrul activităților de supraveghere, al verificărilor la fața locului și al investigațiilor, menționat la punctul 31bazc din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              h.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/1018 al Comisiei din 29 iunie 2016 de completare a Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind piețele instrumentelor financiare în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare referitoare la informațiile care trebuie notificate de către firmele de investiții, operatorii de piață și instituțiile de credit, menționat la punctul 31bazp din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              i.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/1799 al Comisiei din 12 iunie 2017 de completare a Regulamentului (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește exceptarea anumitor bănci centrale din țări terțe, în cadrul aplicării politicilor monetare, de schimb valutar și de stabilitate financiară ale acestora, de la cerințele de transparență pretranzacționare și posttranzacționare, menționat la punctul 31bazt din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              j.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/1943 al Comisiei din 14 iulie 2016 de completare a Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare privind informațiile și cerințele de autorizare a firmelor de investiții, menționat la punctul 31bazu din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              k.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/2194 al Comisiei din 14 august 2017 de completare a Regulamentului (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului privind piețele instrumentelor financiare în ceea ce privește ordinele de tip „pachet”, menționat la punctul 31bazz din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              l.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/824 al Comisiei din 25 mai 2016 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare privind conținutul și formatul descrierii funcționării sistemelor multilaterale de tranzacționare și a sistemelor organizate de tranzacționare și privind notificarea Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe în conformitate cu Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind piețele instrumentelor financiare, menționat la punctul 31bad din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              m.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/953 al Comisiei din 6 iunie 2017 de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare referitoare la formatul și la calendarul rapoartelor privind pozițiile transmise de către firmele de investiții și operatorii de piață care exploatează locuri de tranzacționare în temeiul Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind piețele instrumentelor financiare, menționat la punctul 31bazk din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              n.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/980 al Comisiei din 7 iunie 2017 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare privind formularele, modelele și procedurile standard pentru cooperarea în ceea ce privește activitățile de supraveghere, verificările la fața locului, investigațiile și schimbul de informații între autoritățile competente efectuate în conformitate cu Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 31bazl din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              o.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/981 al Comisiei din 7 iunie 2017 de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare privind formulare, modele și proceduri standard pentru consultarea altor autorități competente înainte de acordarea unei autorizații în conformitate cu Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 31bazm din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              p.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/988 al Comisiei din 6 iunie 2017 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare privind formatele, modelele și procedurile standard referitoare la mecanismele de cooperare în ceea ce privește locurile de tranzacționare ale căror activități au o importanță semnificativă într-un stat membru gazdă, menționat la punctul 31bazn din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              q.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1093 al Comisiei din 20 iunie 2017 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare în ceea ce privește formatul rapoartelor privind pozițiile utilizat de către firmele de investiții și operatorii de piață, menționat la punctul 31bazq din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              r.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1111 al Comisiei din 22 iunie 2017 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare referitoare la procedurile și formularele pentru transmiterea informațiilor privind sancțiunile și măsurile prevăzute de Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 31bazs din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              s.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1944 al Comisiei din 13 iunie 2017 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare privind formularele, modelele și procedurile standard pentru procesul de consultare între autoritățile competente relevante în legătură cu notificarea unui proiect de achiziție a unei participații calificate într-o firmă de investiții în conformitate cu Directivele 2004/39/CE și 2014/65/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, menționat la punctul 31bazv din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              t.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1945 al Comisiei din 19 iunie 2017 de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare referitoare la notificările efectuate în conformitate cu Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului de către și către firmele de investiții solicitante și firmele de investiții autorizate, menționat la punctul 31bazw din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              u.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2382 al Comisiei din 14 decembrie 2017 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare privind formularele, modelele și procedurile standard pentru transmiterea informațiilor în conformitate cu Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 31bazze din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              v.

                              Regulamentul delegat (UE) 2019/462 al Comisiei din 30 ianuarie 2019 de modificare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1799 în ceea ce privește exceptarea Băncii Angliei de la cerințele de transparență pretranzacționare și posttranzacționare prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, menționat la punctul 31bazt din anexa IX la Acordul privind SEE;

                  2.

                  să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

            Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

                  —

                  Prin această cerere, Autoritatea AELS de Supraveghere solicită să se declare că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a include în ordinea sa juridică internă anumite acte privind cadrul de reglementare pentru piețele instrumentelor financiare, încorporate în anexa IX (Servicii financiare) la Acordul privind Spațiul Economic European (denumit în continuare „Acordul privind SEE”) prin Deciziile nr. 85/2019 și nr. 100/2019 ale Comitetului mixt al SEE.

                  —

                  Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a inclus în ordinea sa juridică actele menționate.


title: Acțiune introdusă la 3 iunie 2022 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei (Cauza E-8/22) 2022/C 271/11

text:
               14.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/14

      Acțiune introdusă la 3 iunie 2022 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
      (Cauza E-8/22)
      (2022/C 271/11)
      La data de 3 iunie 2022, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Kyrre Isaksen, Ingibjörg-Ólöf Vilhjálmsdóttir și Melpo-Menie Joséphidès, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Avenue de Arts 19H, B-1000 Bruxelles, Belgia, au introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
      Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

                  1.

                  să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a inclus în ordinea sa juridică următoarele acte, astfel cum au fost adaptate prin Protocolul 1 la acordul respectiv:

                              a.

                              Regulamentul delegat (UE) 2016/98 al Comisiei din 16 octombrie 2015 de completare a Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru precizarea condițiilor generale de funcționare a colegiilor de supraveghetori, menționat la punctul 14e din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              b.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 710/2014 al Comisiei din 23 iunie 2014 de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare în ceea ce privește condițiile de aplicare a procesului de adoptare a deciziei comune privind cerințele prudențiale specifice unei instituții, în conformitate cu Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 14b din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              c.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/99 al Comisiei din 16 octombrie 2015 de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare referitoare la stabilirea funcționării operaționale a colegiilor de supraveghetori în conformitate cu Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 14f din Anexa IX la Acordul privind SEE;

                              d.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/100 al Comisiei din 16 octombrie 2015 de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare care specifică procedura de adoptare a deciziei comune privind cererea de acordare a anumitor aprobări prudențiale în temeiul Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, menționat la punctul 14ae din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              e.

                              Regulamentul delegat (UE) nr. 527/2014 al Comisiei din 12 martie 2014 de completare a Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare referitoare la specificarea claselor de instrumente care reflectă în mod corespunzător calitatea creditului instituției în condiții de asigurare a continuității activității și care sunt adecvate pentru a fi utilizate în scopul remunerației variabile, menționat la punctul 14g din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              f.

                              Regulamentul delegat (UE) nr. 604/2014 al Comisiei din 4 martie 2014 de completare a Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare referitoare la criteriile calitative și cantitative corespunzătoare pentru identificarea categoriilor de personal ale căror activități profesionale au un impact semnificativ asupra profilului de risc al unei instituții, menționat la punctul 14i din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              g.

                              Regulamentul delegat (UE) nr. 1152/2014 al Comisiei din 4 iunie 2014 de completare a Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare referitoare la identificarea situării geografice a expunerilor din credite relevante în scopul calculării ratelor amortizorului anticiclic de capital specific instituției, menționat la punctul 14k din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              h.

                              Regulamentul delegat (UE) 2016/861 al Comisiei din 18 februarie 2016 de rectificare a Regulamentului delegat (UE) nr. 528/2014 al Comisiei de completare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru alte riscuri decât riscul delta ale opțiunilor în cadrul abordării standardizate a riscului de piață și de rectificare a Regulamentului delegat (UE) nr. 604/2014 al Comisiei de completare a Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare referitoare la criteriile calitative și cantitative corespunzătoare pentru identificarea categoriilor de personal ale căror activități profesionale au un impact semnificativ asupra profilului de risc al unei instituții, menționat la punctele 14al și 14i din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              i.

                              Regulamentul delegat (UE) 2017/180 al Comisiei din 24 octombrie 2016 de completare a Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru standardele de evaluare pe bază de portofolii de referință și pentru procedurile de transmitere reciprocă a evaluărilor, menționat la punctul 14n din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              j.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/2070 al Comisiei din 14 septembrie 2016 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare privind formularele, definițiile și soluțiile IT care trebuie utilizate de către instituții pentru raportarea către Autoritatea Bancară Europeană și autoritățile competente în conformitate cu articolul 78 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 14m din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              k.

                              Regulamentul delegat (UE) nr. 524/2014 al Comisiei din 12 martie 2014 de completare a Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare care specifică informațiile pe care autoritățile competente din statele membre de origine și cele din statele membre gazdă și le comunică reciproc, menționat la punctul 14o din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              l.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 620/2014 al Comisiei din 4 iunie 2014 de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare cu privire la schimbul de informații dintre autoritățile competente din statul membru de origine și din statul membru gazdă, în conformitate cu Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 14p din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              m.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1486 al Comisiei din 10 iulie 2017 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/2070 în ceea ce privește portofoliile de referință și instrucțiunile de raportare, menționat la punctul 14m din anexa IX la Acordul privind SEE;

                              n.

                              Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/439 al Comisiei din 15 februarie 2019 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/2070 în ceea ce privește portofoliile de referință, machetele de raportare și instrucțiunile de raportare care urmează să fie aplicate în Uniune pentru raportarea menționată la articolul 78 alineatul (2) din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului, menționat la punctul 14m din anexa IX la Acordul privind SEE;

                  2.

                  să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

            Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

                  —

                  Prin această cerere, Autoritatea AELS de Supraveghere solicită să se declare că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a include în ordinea sa juridică internă anumite acte privind cadrul de reglementare pentru cerințele de capital pentru bănci, încorporate în anexa IX (Servicii financiare) la Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”) prin Deciziile nr. 80/2019, 81/2019, 82/2019, 83/2019, și 17/2020 ale Comitetului mixt al SEE.

                  —

                  Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a inclus în ordinea sa juridică internă actele menționate, în intervalul de timp prevăzut.


               13.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/35

      Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein la data de 24 ianuarie 2019 în cauza D și E
      (Cauza E-2/19)
      (2019/C 197/07)
      Prin scrisoarea din 24 ianuarie 2019, Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (instanța administrativă a Principatului Liechtenstein) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 29 ianuarie 2019, vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza D și E, cu privire la următoarea chestiune:
      Directiva 2004/38, în special articolul 3 alineatul (1) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (d), precum și partea III prima teză din Decizia nr. 191/1999 [a Comitetului mixt al SEE] trebuie interpretate în sensul că un membru de familie al unui resortisant al unui stat membru al UE are dreptul de a obține un permis de ședere cu aceeași valabilitate ca acela al persoanei de care depinde, chiar dacă persoana de care depinde a dobândit dreptul de ședere în Liechtenstein numai în temeiul dreptului național și nu în temeiul legislației SEE?


               13.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/36

      Acțiune introdusă la 26 februarie 2019 de către Nettbuss AS împotriva Konkurrenten.no AS
      (Cauza E-1/17 Costs)
      (2019/C 197/08)
      La data de 26 februarie 2019, Nettbuss AS, reprezentată de Camilla Borna Fossem of Advokatfirmaet Schjødt AS, Ruseløkkveien 14, NO-0201 Oslo, Norvegia, a introdus o acțiune împotriva Konkurrenten.no AS la Curtea de Justiție a AELS.
      Partea reclamantă solicită Curții să pronunțe următoarea ordonanță:

                  1.

                  Konkurrenten.no va plăti întreprinderii Nettbuss AS suma de 442 125 NOK (sau echivalentul în euro) în plus față de ratele dobânzii penalizatoare relevante.

            Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

                  —

                  La data de 11 ianuarie 2017, Konkurrenten.no AS a introdus la Curtea de Justiție a AELS o acțiune împotriva Deciziei nr. 179/15/COL a Autorității AELS de Supraveghere din mai 2015. Partea reclamantă a fost direct afectată de decizia Autorității AELS de Supraveghere și a solicitat permisiunea de a interveni în cauza E-1/17 Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere. Părții reclamante i s-a acordat dreptul de a interveni prin Ordinul Președintelui din 12 iulie 2017.

                  —

                  Articolul 70 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții AELS prevede următoarele:

                     „În cazul în care cheltuielile recuperabile sunt contestate, la cererea părții interesate și după ascultarea observațiilor celeilalte părți, Curtea se pronunță prin ordonanță.”

                  —

                  În hotărârea Curții în cauza E-1/17, Curtea de Justiție a AELS a impus Konkurrenten.no AS obligația de a suporta cheltuielile efectuate de partea reclamantă.


title: Cauza C-219/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 11 martie 2019 — Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 11 martie 2019 — Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
      (Cauza C-219/19)
      (2019/C 206/29)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

         Întrebarea preliminară

      Considerentul (14) al Directivei 2014/24/UE (1) coroborat cu articolul 19 alineatul (1) și cu articolul 80 alineatul (2) din această directivă se opune unei norme precum articolul 46 din Decretul legislativ nr. 50 din 18 aprilie 2016, prin care Italia a transpus în ordinea sa juridică Directivele 2014/23/UE (2), 2014/24/UE și 2014/25/UE (3), care permite doar operatorilor economici constituiți în formele juridice menționate la acest articol să participe la procedurile de cerere de ofertă pentru atribuirea „serviciilor de arhitectură și de inginerie”, având ca efect excluderea de la participarea la aceste proceduri a operatorilor economici care acordă astfel de prestații prin recurgerea la o altă formă juridică?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

         (2)  Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO 2014, L 94, p. 1).

         (3)  Directiva 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ (JO 2014, L 94, p. 243).


title: Cauza T-158/19: Acțiune introdusă la 15 martie 2019 — Breyer/Comisia

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/44

      Acțiune introdusă la 15 martie 2019 — Breyer/Comisia
      (Cauza T-158/19)
      (2019/C 206/48)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Patrick Breyer (Kiel, Germania) (reprezentant: J. Breyer, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 17 ianuarie 2019 în cazul Ares (2018) 6073379 și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă următoarele motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe greșita aplicare a articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) (protecția interselor comerciale)

                              —

                              În cadrul primului motiv se invocă faptul că difuzarea documentelor referitoare la aprobarea și punerea în aplicare a proiectului de cercetare iBorderCtrl nu aduce atingere protecției intereselor comerciale ale membrilor consorțiului. Obiectul proiectului „Intelligent Portable Border Control System” este studierea unor noi tehnologii pentru controalele de frontieră la intrare, precum și introducerea „detectorului de minciuni automat” și calcularea valorii riscului.

                              —

                              Se susține de asemenea că există interes public superior pentru difuzarea documentelor în discuție.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe greșita aplicare a articolului 7 alineatul (1) și a articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (soluționarea cererilor).

                              —

                              În cadrul celei de al doilea motiv se arată că Comisia a analizat numai cererea de acces la documentele privind punerea în aplicare a proiectului de cercetare iBorderCtrl. În schimb, cererea de acces la documentele privind aprobarea proiectului nu a fost soluționată.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, 31.5.2001, p 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-52/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Norderstedt — Germania) — Christian Fülla/Toolport GmbH (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Directiva 1999/44/CE — Neconformitatea bunului livrat — Articolul 3 — Dreptul consumatorului la repunerea în conformitate a bunului, gratuit, într-un termen rezonabil și fără niciun inconvenient semnificativ — Stabilirea locului în care consumatorul are obligația de a pune un bun cumpărat la distanță la dispoziția vânzătorului pentru repunerea sa în conformitate — Noțiunea de repunere în conformitate, „gratuit”, a bunului — Dreptul consumatorului la rezoluțiunea contractului)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Norderstedt — Germania) — Christian Fülla/Toolport GmbH
      (Cauza C-52/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 1999/44/CE - Neconformitatea bunului livrat - Articolul 3 - Dreptul consumatorului la repunerea în conformitate a bunului, gratuit, într-un termen rezonabil și fără niciun inconvenient semnificativ - Stabilirea locului în care consumatorul are obligația de a pune un bun cumpărat la distanță la dispoziția vânzătorului pentru repunerea sa în conformitate - Noțiunea de repunere în conformitate, „gratuit”, a bunului - Dreptul consumatorului la rezoluțiunea contractului)
      (2019/C 255/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Norderstedt

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Christian Fülla

         Pârâtă: Toolport GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe trebuie interpretat în sensul că statele membre rămân competente pentru a stabili locul în care consumatorul are obligația să pună un bun cumpărat la distanță la dispoziția vânzătorului pentru repunerea sa în conformitate, în temeiul acestei dispoziții. Acest loc trebuie să fie de natură să asigure o repunere în conformitate gratuit, într-un termen rezonabil și fără niciun inconvenient semnificativ pentru consumator, ținând seama de natura bunului și de scopul pentru care consumatorul a solicitat bunul în cauză. În această privință, instanța națională are obligația să efectueze o interpretare conformă cu Directiva 1999/44, inclusiv, dacă este cazul, să modifice o jurisprudență consacrată dacă aceasta se întemeiază pe o interpretare a dreptului național incompatibilă cu obiectivele acestei directive.

                  2)

                  Articolul 3 alineatele (2)-(4) din Directiva 1999/44 trebuie interpretat în sensul că dreptul consumatorului la o repunere în conformitate, „gratuit”, a bunului cumpărat la distanță nu include obligația vânzătorului de a plăti în avans cheltuielile de transport al acestui bun spre sediul respectivului vânzător în vederea repunerii în conformitate menționate atât timp cât plata în avans a acestor cheltuieli de către consumator nu constituie o sarcină de natură să îl descurajeze să își invoce drepturile, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale.

                  3)

                  Dispozițiile articolului 3 alineatul (3) coroborate cu cele ale articolului 3 alineatul (5) a doua liniuță din Directiva 1999/44 trebuie interpretate în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, consumatorul care a informat vânzătorul cu privire la neconformitatea bunului cumpărat la distanță al cărui transport spre sediul vânzătorului risca să prezinte pentru acesta un inconvenient semnificativ și care a pus acest bun la dispoziția vânzătorului la domiciliul său pentru repunerea sa în conformitate are dreptul la rezoluțiunea contractului ca urmare a unei lipse a despăgubirii într-un termen rezonabil în cazul în care vânzătorul nu a luat nicio măsură adecvată pentru a repune în conformitate bunul menționat, inclusiv cea de a informa consumatorul cu privire la locul în care acest bun trebuie să fie pus la dispoziția sa pentru respectiva repunere în conformitate. În această privință, revine instanței naționale sarcina ca, prin intermediul unei interpretări conforme cu Directiva 1999/44, să garanteze dreptul acestui consumator la rezoluțiunea contractului.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-658/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim — Polonia) — WB/Procedură inițiată de WB (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (UE) nr. 650/2012 — Articolul 3 alineatul (1) literele (g) și (i) — Noțiunea de „hotărâre” în materie de succesiuni — Noțiunea de „act autentic” în materie de succesiuni — Calificare juridică a certificatului național de moștenitor — Articolul 3 alineatul (2) — Noțiunea de „instanță judecătorească” — Lipsa notificării către Comisia Europeană, de către statul membru, a notarilor ca autorități extrajudiciare care exercită atribuții judiciare asemenea instanțelor judecătorești)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim — Polonia) — WB/Procedură inițiată de WB
      (Cauza C-658/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 650/2012 - Articolul 3 alineatul (1) literele (g) și (i) - Noțiunea de „hotărâre” în materie de succesiuni - Noțiunea de „act autentic” în materie de succesiuni - Calificare juridică a certificatului național de moștenitor - Articolul 3 alineatul (2) - Noțiunea de „instanță judecătorească” - Lipsa notificării către Comisia Europeană, de către statul membru, a notarilor ca autorități extrajudiciare care exercită atribuții judiciare asemenea instanțelor judecătorești)
      (2019/C 263/07)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

         Părțile din procedura principală

      WB

         Cu participarea: Przemysława Bac, acționând în calitate de notar

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor trebuie interpretat în sensul că lipsa notificării de către un stat membru referitoare la exercitarea de către notari a unor atribuții judiciare, prevăzută la această dispoziție, nu este determinantă în ceea ce privește calificarea drept „instanță judecătorească” a acestor notari.
                  Articolul 3 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că un notar care întocmește un act la cererea concordantă a tuturor părților la procedura notarială precum cel în discuție în litigiul principal nu constituie o „instanță judecătorească” în sensul acestei dispoziții și, prin urmare, articolul 3 alineatul (1) litera (g) din acest regulament trebuie interpretat în sensul că un astfel de act nu constituie o „hotărâre” în sensul acestei dispoziții.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că certificatul de moștenitor precum cel în discuție în litigiul principal, întocmit de notar la cererea concordantă a tuturor părților la procedura notarială, constituie un „act autentic” în sensul acestei dispoziții, a cărui emitere poate fi însoțită de formularul vizat la articolul 59 alineatul (1) al doilea paragraf din acest regulament, care corespunde celui care figurează în anexa 2 la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1329/2014 al Comisiei din 9 decembrie 2014 de stabilire a formularelor menționate în Regulamentul nr. 650/2012.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza C-458/19 P: Recurs introdus la 14 iunie 2019 de ClientEarth împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 4 aprilie 2019 în cauza T-108/17, ClientEarth/Comisia Europeană

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/35

      Recurs introdus la 14 iunie 2019 de ClientEarth împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 4 aprilie 2019 în cauza T-108/17, ClientEarth/Comisia Europeană
      (Cauza C-458/19 P)
      (2019/C 263/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: ClientEarth (reprezentanți: A. Jones, barrister)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Agenția Europeană pentru Produse Chimice

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-108/17;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal sau, cu titlu subsidiar,

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-108/17 și

                  —

                  declararea acțiunii în anulare ca fiind admisibilă și întemeiată și, în consecință, anularea deciziei atacate și, în orice caz,

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de interveniente, în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

         Primul motiv: eroare de drept atunci când a declarat că acțiunea în fața Tribunalului „nu poate privi decât legalitatea deciziei privind cererea de reexaminare internă, iar nu caracterul suficient sau nu al cererii de autorizare” și că „motivele și argumentele invocate în fața Tribunalului în cadrul unei acțiuni în anularea unei decizii de respingere a unei cereri de reexaminare internă nu pot fi considerate admisibile decât în măsura în care aceste motive și aceste argumente au fost deja prezentate de reclamant în cererea de reexaminare internă” și atunci când a respins ca inadmisibile anumite părți ale acțiunii în anulare formulate de reclamanți în aceste temeiuri.

         Al doilea motiv: eroare de drept atunci când a aplicat un standard prea înalt în materie de probațiune în privința organizațiilor neguvernamentale (ONG-uri) care formulează acțiuni în temeiul articolelor 10 și 12 din Regulamentul Aarhus (1).

         Al treilea motiv: eroare de drept atunci când a statuat că reducerea cantității de SVHC (2) produse sau utilizate prin utilizarea ca înlocuitor a versiunii reciclate a SVHC poate constitui o funcție în conformitate cu Regulamentul REACH (3) și un temei pentru o analiză relevantă a alternativelor.

         Al patrulea motiv: eroare de drept atunci când a interpretat evaluarea conformității prevăzută de articolul 60 alineatul (7) din Regulamentul REACH drept pur formală fără necesitatea verificării dacă informațiile furnizate de o cerere îndeplinesc efectiv cerințele articolului 60 și ale anexei I.

         Al cincilea motiv: eroare de drept atunci când a interpretat articolul 60 alineatul (4) în sensul că permite să se ajungă la o concluzie privind echilibrul între riscuri și beneficii fără informații cu privire la riscuri care să îndeplinească cerințele anexei I.

         Al șaselea motiv: eroare de drept atunci când a statuat că „în lumina articolului 60 alineatul (2) și a articolului 62 alineatul (4) litera (d) din Regulamentul nr. 1907/2006, trebuie să se concluzioneze că numai datele care se referă la proprietățile intrinsece ale unei substanțe care au fost incluse în anexa XIV la Regulamentul nr. 1907/2006 sunt relevante pentru evaluarea riscurilor vizată la articolul 60 alineatul (4) prima teză”.

         Al șaptelea motiv: eroare de drept în ceea ce privește interpretarea principiului precauției dată de Tribunal.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

         (2)  Substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită.

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3).


title: Cauza C-466/19 P: Recurs introdus la 18 iunie 2019 de Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 9 aprilie 2019 în cauza T-371/17, Qualcomm și Qualcomm Europe/Comisia

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/36

      Recurs introdus la 18 iunie 2019 de Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 9 aprilie 2019 în cauza T-371/17, Qualcomm și Qualcomm Europe/Comisia
      (Cauza C-466/19 P)
      (2019/C 263/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc. (reprezentanți: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato, advogado, M. Davilla, dikigoros)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate cu recurs;

                  —

                  anularea Deciziei C(2017) 2258 final a Comisiei din 31 martie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) și a articolului 24 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) în cazul AT.39711 — Qualcomm (Prețuri agresive) (denumită în continuare „decizia”);

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare potrivit hotărârii pronunțate de Curte;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în fața Tribunalului și a Curții.

         Motivele și principalele argumente

         Primul motiv: Tribunalul nu a abordat argumentele invocate de recurentă.

         Al doilea motiv: concluzia potrivit căreia decizia este motivată corespunzător este întemeiată pe erori vădite de fapt, de drept și pe o motivare insuficientă.

         Al treilea motiv: concluzia potrivit căreia informațiile impuse de decizie erau necesare este întemeiată pe erori vădite de drept și de fapt, pe o denaturare a probelor, pe o motivare insuficientă și pe omisiunea examinării tuturor probelor relevante.

         Al patrulea motiv: concluzia potrivit căreia informațiile impuse de decizie erau proporționate este întemeiată pe erori vădite de apreciere, pe o denaturare a probelor și pe o motivare insuficientă.

         Al cincilea motiv: Tribunalul a aplicat în mod eronat normele privind sarcina probei în ceea ce privește încălcările invocate ale articolului 102 TFUE.

         Al șaselea motiv: Tribunalul a dedus concluzii care încalcă dreptul de a evita autoincriminarea.

         (1)  Regulamentul (CE) nr.1/2003 din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială 8/vol.1, p. 167).