title: Cauza T-167/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 iunie 2007 — Grether/OAPI — Crisgo (FENNEL) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative FENNEL — Marcă comunitară verbală anterioară FENJAL — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolul 73 teza a doua și articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 13 iunie 2007 — Grether/OAPI — Crisgo (FENNEL)
   (Cauza T-167/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative FENNEL - Marcă comunitară verbală anterioară FENJAL - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolul 73 teza a doua și articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 170/42)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Grether AG (Binningen, Elveția) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard, A. Pohlmann și A Renck, ulterior V. von Bomhard, A. Pohlmann și T. Dolde, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Crisgo (Thailanda) Co., Ltd (Samutsakom, Thailanda) (reprezentanți: A. Bensoussan, M. Haas și L. Tellier-Loniewski, avocați)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 octombrie 2004 (cauza R 250/2002-4) referitoare la o procedură de opoziție între Grether AG și Crisgo (Thailand) Co., Ltd.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 182, 23.7.2005.


title: Cauza C-90/12: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 noiembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transport aerian — Acorduri referitoare la servicii aeriene între statele membre et și țările terțe — Obligația statelor membre de a asigura distribuirea drepturilor de trafic între transportatorii aerieni din Uniunea Europeană eligibili pe baza unei proceduri nediscriminatorii și transparente și de a notifica imediat Comisia cu privire la procedura menționată)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/7

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 noiembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-90/12) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transport aerian - Acorduri referitoare la servicii aeriene între statele membre et și țările terțe - Obligația statelor membre de a asigura distribuirea drepturilor de trafic între transportatorii aerieni din Uniunea Europeană eligibili pe baza unei proceduri nediscriminatorii și transparente și de a notifica imediat Comisia cu privire la procedura menționată)
   2014/C 9/09
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Simonsson și M. Owsiany-Hornung, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și M. Szpunar, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 5 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 847/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind negocierea și punerea în aplicare a acordurilor de reglementare a serviciilor aeriene dintre statele membre și țările terțe (JO L 157, p. 7, Ediție specială, 07/vol. 14, p. 36) — Obligația statelor membre de a asigura distribuirea drepturilor de trafic între transportatorii aerieni comunitari eligibili pe baza unei proceduri nediscriminatorii și transparente și de a notifica imediat Comisia cu privire la procedura menționată

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma articolelor 5 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 847/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind negocierea și punerea în aplicare a acordurilor de reglementare a serviciilor aeriene dintre statele membre și țările terțe, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor articole.

               2.

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012.


title: Cauza T-602/17: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2017 – Spania/Comisia

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/27

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2017 – Spania/Comisia
   (Cauza T-602/17)
   (2017/C 357/37)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. Sampol Pucurull și A. Gavela Llopis, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare C (2017) 4136 a Comisiei din 26 iunie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA), sectorul fructelor și al legumelor, fonduri operaționale, în ceea ce privește Regatul Spaniei

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 26 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate (1).

                           —

                           În această privință, reclamantul arată că Comisia a săvârșit o eroare vădită atunci când a concluzionat în sensul absenței de control al criteriului recunoașterii activității principale de organizare a producătorilor întrucât acest control este garantat de controlul adecvat al valorii producției comercializate.

                           —

                           Acesta susține de asemenea că Comisia a încălcat principiul încrederii legitime întrucât concluzia la care a ajuns Comisia nu este coerentă cu cea la care a ajuns anterior în ancheta FV/2010/004.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 104 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 543/2011 și a principiului încrederii legitime.

                           —

                           Reclamantul susține că Comisia a săvârșit o eroare vădită privind această dispoziție atunci când a constatat aspectele negative în cadrul controlului criteriului coerenței și al calității tehnice a investițiilor legate de cererile de modificare a programului operațional prevăzut de această dispoziție. Precizează în această privință că acest articol nu impune nicio analiză privind strategia comercială a unei organizații de producători.

                           —

                           Reclamantul susține de asemenea că Comisia a încălcat principiul încrederii legitime întrucât concluzia la care a ajuns Comisia nu este coerentă cu cea la care a ajuns anterior în ancheta FV/2010/004.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 59 litera (c) punctul (iv), a articolului 60 alineatele (2) și (5) și a articolului 65 din Regulamentul (UE) nr. 543/2011, precum și a principiului încrederii legitime.

                           —

                           Reclamantul afirmă că Comisia a săvârșit o eroare vădită atunci când a constatat aspecte negative în controlul de eligibilitate a programului operațional întrucât regulamentul citat anterior nu prevede o interdicție de reportare a cheltuielilor de investiții de la un an la altul în cadrul aceluiași program operațional.

                           —

                           De asemenea, Comisia a încălcat principiul încrederii legitime întrucât concluzia Comisiei nu este coerentă cu răspunsul dat de directorul general al Direcției Generale Agricultură din cadrul Comisiei Europene la 19 noiembrie 2013, la cererea autorităților spaniole cu privire la aplicarea articolului 65 din regulamentul citat anterior.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (2)

                           —

                           În această privință, reclamantul arată că corecția forfetară impusă este inadecvată ca urmare a lipsei aspectelor negative în controale. În subsidiar, susține că corecția este disproporționată și că ar trebui, dacă este cazul, să nu se impună nicio corecție sau, în ultimă instanță, să se impună o corecție de 2 % ținând seama de împrejurările particulare și de comportamentul Comisiei în prezenta cauză.

      (1)  – JO 2011 L157, p. 1.

      (2)  – JO 2013, L 347, p. 549.


title: Cauza T-690/15: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Cremcaffé — Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară café crem — Motiv relativ de refuz — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/28

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé)
   (Cauza T-690/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Cremcaffé - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară café crem - Motiv relativ de refuz - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 078/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spania) (reprezentanţi: E. Manresa Medina și J. Manresa Medina, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Elveția) (reprezentant: D. Majer, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 septembrie 2015 (cauza R 2586/2014-5), privind o procedură de opoziție între Marcas Costa Brava și Excellent Brands JMI

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Marcas Costa Brava, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza T-104/10: Acțiune introdusă la 3 martie 2010 — Germania/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/37

         Acțiune introdusă la 3 martie 2010 — Germania/Comisia
   (Cauza T-104/10)
   2010/C 134/65
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei C(2009) 10561 din 18 decembrie 2009 de reducere a asistenței din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER), acordate prin Decizia Comisiei C(95) 2529 din 27 noiembrie 1995 și ulterior prin Decizia Comisiei C(1999) 3557 din 15 noiembrie 1999, în favoarea programului operațional Resider II (1994-1999), privitor la Saarland, în Republica Federală Germania;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul deciziei atacate, Comisia a redus asistența totală acordată inițiativei comunitare RESIDER II SAARLAND (1994-1999) în Republica Federală Germania.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă un număr de cinci motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că nu există niciun temei juridic pentru aplicarea de corecții financiare forfetare și extrapolate pentru perioada de finanțare 1994-1999.
   În al doilea rând, reclamanta susține că s-a încălcat articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 4253/88 (1), întrucât nu sunt întrunite condițiile impuse pentru reducerea asistenței. În această privință, reclamanta arată că, în special, Comisia a aplicat în mod greșit conceptul „abatere”. În plus, Comisia nu a demonstrat că autoritățile naționale competente în materia gestionării fondurilor structurale și-au încălcat obligațiile care le revin în temeiul articolului 23 din Regulamentul nr. 4253/88. Nu au fost aduse dovezi suficiente în susținerea existenței unei abateri sistematice cât privește sistemele de gestionare și de control. În continuare, în opinia reclamantei, concluzia Comisiei în sensul existenței unei abateri sistematice în privința gestionării și a controlului se întemeiază pe o greșită apreciere a faptelor. Reclamanta adaugă totodată că o serie de elemente importante de fapt nu au fost corect evaluate și confirmate.
   În subsidiar, reclamanta invocă un al treilea motiv, indicând că reducerile operate prin decizia atacată nu sunt proporționale. În acest context, potrivit reclamantei, Comisia nu a utilizat marja de apreciere care îi este conferită în temeiul articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 4253/88. În plus, corecțiile forfetare aplicate depășeau riscul (potențial) al unui prejudiciu pentru bugetul comunitar. În opinia reclamantei, pe de altă parte, au fost cumulați o serie de indici de corectare fără a se verifica rezultatul obținut în fiecare caz în parte din perspectiva principiului proporționalității. Reclamanta consideră deopotrivă că nu s-a ținut seama de principiul proporționalității la extrapolarea erorilor, întrucât o serie de erori specifice nu pot fi transpuse întocmai într-un context lipsit de omogenitate.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că decizia atacată nu este suficient motivată. În această privință, se arată că din cadrul deciziei atacate nu se poate deduce modul în care a fost determinat și fundamentat cuantumul reducerilor forfetare. În plus, nu reiese că expunerea faptelor prezentată de către autoritățile germane a fost suficient avută în vedere de către Comisie. Mai mult, Comisia nu a dedus nicio concluzie din problemele relevate de studiul de proiect realizat de o serie de auditori externi în privința fiabilității concluziilor.
   În final, reclamanta invocă un al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a principiului cooperării, întrucât aceasta se bazează în prezent pe „fișele privind subvenționarea cheltuielilor” care au fost elaborate abia în actuala perioadă de finanțare. În plus, Comisia și-a întemeiat decizia atacată pe o serie de carențe sistematice ale sistemului de gestionare și control în pofida faptului că a confirmat funcționalitatea sistemelor menționate chiar în cadrul perioadei de finanțare.

      (1)  Regulamentul (CEE) al Consiliului nr. 4253/88 din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente (JO L 374, 31.12.1988, p. 1).


title: Cauza T-139/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2008 — Stephens/Comisia ( Funcție publică — Funcționari — Hotărâre interlocutorie — Nepronunțarea asupra fondului )

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/24

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2008 — Stephens/Comisia
   (Cauza T-139/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Hotărâre interlocutorie - Nepronunțarea asupra fondului’)
   (2008/C 327/44)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Kelvin William Stephens (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 14 aprilie 2003 de modificare a încadrării în grad a reclamantului, în măsura în care aceasta stabilește încadrarea sa în treaptă, la data numirii sale, corespunzător gradului A6 prima treaptă, în măsura în care stabilește data de 5 octombrie 1995 ca dată de la care aceasta începe să își producă efectele financiare și în măsura în care nu a reconstituit cariera în grad a reclamantului, precum și o cerere de anulare a deciziei de respingere a reclamației formulate de reclamant și, pe de altă parte, cerere de reparare a pretinsului prejudiciului care ar decurge din aceste decizii.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comsia suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 168, 26.6.2004.


title: Cauza T-313/10: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2011 — Three-N-Products Private/OAPI — Shah (AYUURI NATURAL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AYUURI NATURAL — Mărcile comunitare verbale și figurative anterioare AYUR — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/24

         Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2011 — Three-N-Products Private/OAPI — Shah (AYUURI NATURAL)
   (Cauza T-313/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AYUURI NATURAL - Mărcile comunitare verbale și figurative anterioare AYUR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 370/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, India) (reprezentant: C. Jäger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenienți la Tribunal: Sheilesh Shah (Wembley, Regatul Unit) și Akhil Shah (Wembley) (reprezentant: M. Chapple, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 1 iunie 2010 (cauza R 1005/2009-4), privind o procedură de opoziție între Three N Products Private Ltd, pe de o parte, și S. Shah et A. Shah, M. M. Shah, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 1 iunie 2010 (cauza R 1005/2009-4).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Three-N-Products Private Ltd.

               3.

               Sheleish Shah și Akhil Shah suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile indispensabile efectuate de Three-N-Products Private Ltd în procedura din fața Camerei a patra de recurs.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza T-245/11: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – ClientEarth şi International Chemical Secretariat/ECHA [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de ECHA — Documente care emană de la un terț — Termen acordat pentru a se răspunde la o cerere de acces — Refuzul accesului — Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț — Excepție referitoare la protecția procesului decizional — Interes public superior — Informații privind mediul — Emisii în mediu”]

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/20

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – ClientEarth şi International Chemical Secretariat/ECHA
   (Cauza T-245/11) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente deținute de ECHA - Documente care emană de la un terț - Termen acordat pentru a se răspunde la o cerere de acces - Refuzul accesului - Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț - Excepție referitoare la protecția procesului decizional - Interes public superior - Informații privind mediul - Emisii în mediu”])
   (2015/C 371/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) şi The International Chemical Secretariat (Göteborg, Suedia) (reprezentant: P. Kirch, avocat)

      Pârâtă: Agenţiei Europene pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanţi: M. Heikkilä, A. Iberşi T. Zbihlej, agenţi, asistaţi de D. Abrahams, barrister)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: iniţial E. Manhaeve, P. Oliver şi C. ten Dam, ulterior E. Manhaeve, P. Oliver şi F. Clotuche-Duvieusart şi în final E. Manhaeve, F. Clotuche-Duvieusart şi J. Tomkim, agenţi) şi European Chemical Industry Council (Cefic) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanţi: M. Bronckers şi Y. van Gerven, avocaţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei ECHA din 4 martie 2011 prin care s-a refuzat accesul la informații furnizate în cadrul procedurii de înregistrare a anumite substanțe chimice

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra deciziei Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) din 4 martie 2011 în ceea ce privește refuzul de a divulga informațiile solicitate la punctul 1 din cererea de informații, în măsura în care privește numele și datele de contact ale celor 6  611 societăți accesibile pe internet, la 23 aprilie 2014.

               2)

               Anulează decizia ECHA din 4 martie 2011 în ceea ce privește refuzul de a divulga informațiile solicitate la punctul 1 din cererea de informații, în măsura în care privește informații nedivulgate încă la 23 aprilie 2014.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4)

               Fiecare parte, inclusiv Comisia Europeană și European Chemical Industry Council (CEFIC), suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 194, 2.7.2011.


title: Cauza T-76/09: Hotărârea Tribunalului din 22 iunie 2011 — Mundipharma/OAPI — Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI — Marcă comunitară figurativă anterioară mundipharma — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/26

         Hotărârea Tribunalului din 22 iunie 2011 — Mundipharma/OAPI — Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Cauza T-76/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI - Marcă comunitară figurativă anterioară mundipharma - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 226/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mundipharma GmbH (Limbourg-sur-la-Lahn, Germania) (reprezentant: F. Nielsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: W. Verburg, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Asociación Farmaceuticos Mundi (Alfafar, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 1 decembrie 2008 (cauza R 852/2008-2) privind o procedură de opoziție între Mundipharma GmbH și Asociación Farmaceuticos Mundi

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Mundipharma GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-370/11: Acțiune introdusă la 12 iulie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/2

         Acțiune introdusă la 12 iulie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-370/11)
   2011/C 290/02
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: W. Mölls, agent)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

   Comisia Europeană solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că, prin menținerea normelor potrivit cărora câștigurile de capital realizate în urma răscumpărării de acțiuni ale unor organisme de plasament colectiv care nu sunt autorizate în conformitate cu Directiva 85/611/CEE (1) nu sunt impozabile în cazul în care aceste organisme sunt stabilite în Belgia, în timp ce câștigurile de capital realizate în urma răscumpărării de acțiuni ale unor organisme similare stabilite în Norvegia și în Islanda sunt impozabile, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 36 și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia critică dispozițiile naționale în discuție, în măsura în care acestea au ca efect descurajarea rezidenților belgieni de a investi în organisme de plasament colectiv stabilite în Norvegia și în Islanda, câștigurile de capital realizate în urma răscumpărării de acțiuni ale acestora din urmă neputând beneficia de scutirea fiscală aplicabilă câștigurilor de capital realizate în urma răscumpărării de acțiuni ale unui organism de plasament colectiv stabilit în Belgia.
   Comisia susține că o asemenea diferență de tratament restrânge libera circulație a capitalurilor, garantată de articolul 40 din Acordul privind SEE. În același mod, aceasta produce obstacole în calea liberei prestări a serviciilor, împrejurare care constituie o încălcare a articolului 36 din Acordul privind SEE.
   Ca răspuns la obiecțiunile formulate de autoritățile belgiene, Comisia arată, în primul rând, că distincția efectuată de legislația belgiană în categoria organismelor de plasament colectiv stabilite în Uniunea Europeană, și anume după cum acestea sunt sau nu sunt autorizate în conformitate cu Directiva 85/611/CEE, nu face obiectul prezentei acțiuni. În al doilea rând și în al treilea rând, Comisia respinge argumentația potrivit căreia măsurile sus-menționate sunt justificate de motive legate de eficacitatea controalelor fiscale sau de lipsa unor mecanisme de schimb de informații. În acest context, Comisia constată că Belgia, Norvegia și Islanda au ratificat Convenția de asistență administrativă în materie fiscală, elaborată sub egida OCDE și a Consiliului Europei, și că acordurile privind dubla impunere, încheiate de Belgia și, respectiv, de Norvegia și de Islanda prevăd mecanisme de schimb de informații între aceste țări.

      (1)  Directiva 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (JO L 375, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 138).


               15.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/12

         Acțiune introdusă la 2 martie 2016 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Regatului Norvegiei
   (Cauza E-4/16)
   (2016/C 338/14)
   La data de 2 martie 2016, Autoritatea AELS de Supraveghere, cu sediul la adresa 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, reprezentată de Carsten Zatschler, Clémence Perrin și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai acesteia, a introdus o acțiune împotriva Regatului Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 33 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, prin neadoptarea, până la data expirării perioadei stabilite în avizul motivat adresat Regatului Norvegiei de către Autoritatea AELS de Supraveghere în temeiul articolului 31 alineatul (2) din acordul menționat anterior, a măsurilor necesare respectării hotărârii pronunțate de Curte la 2 decembrie 2013 în cauza E-13/13, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către pârât.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Norvegia, până la 8 septembrie 2015, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 8 iulie 2015 referitor la faptul că acest stat nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 33 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție referitoare la adoptarea măsurilor necesare respectării hotărârii pronunțate de Curtea de Justiție la 2 decembrie 2013 în cauza E-13/13 Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei.

               —

               Cauza E-13/13 viza respectarea de către Regatul Norvegiei a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului.


title: Cauza T-47/15: Hotărârea Tribunalului din 10 mai 2016 – Germania/Comisia [„Ajutoare de stat — Energie din surse regenerabile — Ajutoare acordate prin anumite dispoziții ale Legii germane privind sursele de energie regenerabile, modificată (Legea EEG din 2012) — Ajutor în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și contribuție EEG redusă pentru marii consumatori de energie — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte incompatibile cu piața internă — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj — Resurse de stat”]

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/16

         Hotărârea Tribunalului din 10 mai 2016 – Germania/Comisia
   (Cauza T-47/15) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Energie din surse regenerabile - Ajutoare acordate prin anumite dispoziții ale Legii germane privind sursele de energie regenerabile, modificată (Legea EEG din 2012) - Ajutor în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și contribuție EEG redusă pentru marii consumatori de energie - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte incompatibile cu piața internă - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Resurse de stat”])
   (2016/C 222/18)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial T. Henze și K. Petersen, ulterior T. Henze și K. Stranz, agenți, asistați de T. Lübbig, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial T. Maxian Rusche și R. Sauer, ulterior T. Maxian Rusche și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei (UE) 2015/1585 a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind schema de ajutoare de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) [pusă în aplicare de Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al utilizatorilor mari consumatori de energie] (JO 2015, L 250, p. 122)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza T-235/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 septembrie 2015 – Pari Pharma/EMA [„Măsuri provizorii — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de EMA privind informații transmise de o întreprindere în cadrul cererii sale de autorizare a introducerii pe piață a unui medicament — Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente — Cerere de suspendare a executării — Urgență — Fumus boni iuris — Evaluare comparativă a intereselor”]

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/42

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 septembrie 2015 – Pari Pharma/EMA
   (Cauza T-235/15 R)
   ([„Măsuri provizorii - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente deținute de EMA privind informații transmise de o întreprindere în cadrul cererii sale de autorizare a introducerii pe piață a unui medicament - Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente - Cerere de suspendare a executării - Urgență - Fumus boni iuris - Evaluare comparativă a intereselor”])
   (2015/C 381/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pari Pharma (Starnberg, Germania) (reprezentanți: M. Epping și W. Rehmann, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Rusanov și S. Marino, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Regatul Unit) (reprezentant: C. Schoonderbeek, avocat)

      Obiectul

   Cerere prin care se urmărește, în esență, suspendarea executării Deciziei EMA/271043/2015 a EMA din 24 aprilie 2015, prin care s-a acordat unui terț, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), accesul la anumite documente care conțin informații transmise în cadrul unei cereri de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Vantobra

      Dispozitivul

               1)

               Suspendă executarea Deciziei EMA/271043/2013 a Agenției Europene pentru Medicamente (EMA) din 24 aprilie 2015 în măsura în care acordă unui terț, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, accesul la Raportul de evaluare (EMA/CHMP/702525/2014) cu privire la asemănarea Vantobra cu Cayston și cu TOBI Podhaler, precum și la Raportul de evaluare (EMA/CHMP/778270/2014) cu privire la superioritatea clinică a Vantobra față de TOBI Podhaler.

               2)

               Obligă EMA la nedivulgarea celor două rapoarte menționate la punctul 1.

               3)

               Respinge cererea Novartis Europharm Ltd de obținere a accesului la dosarul integral al cauzei.

               4)

               Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-503/11: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2011 — Al-Aqsa/Consiliul

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/38

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2011 — Al-Aqsa/Consiliul
   (Cauza T-503/11)
   2011/C 347/69
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Stichting Al-Aqsa (Heerlen, Țările de Jos) (reprezentant: A. van Eik, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea nulității Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 687/2011 al Consiliului, în măsura în care este aplicabil reclamantei;

               —

               constatarea faptului că Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 nu este aplicabil reclamantei;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 10 motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe faptul că Regulamentul de punere în aplicare nr. 687/2011 (1) încalcă, în măsura în care privește reclamanta, buna administrare a justiției și economia procedurii, din cauza recursurilor aflate încă pe rolul Curții împotriva Hotărârii Tribunalului din 9 septembrie 2010 și a deciziei ministrului afacerilor externe olandez din 18 aprilie 2011 privind aplicarea Sanctieregeling Terrorisme 2007-II (ordin al ministrului privind sancțiuni în materie de terorism) în cazul reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că reclamanta nu se încadrează în domeniul de aplicare al Poziției comune (2).

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că lipsește o decizie a unei autorități competente potrivit articolului 1 alineatul (4) din Poziția comună. Nici decizia judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 3 iunie 2003, nici decizia din 18 aprilie 2011, potrivit căreia Sanctieregeling Terrorisme 2007-II era aplicabil reclamantei, nu ar putea fi calificate drept decizie a unei autorități competente.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe faptul că nu există, în opinia reclamantei, nicio dovadă că reclamanta avea cunoștință de faptele prevăzute la articolul 1 alineatul (3) litera (k) din Poziția comună.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe faptul că nu se poate considera că reclamanta facilitează (încă) acte de terorism, întrucât acest lucru nu rezultă nici din decizia judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 3 iunie 2003, nici din decizia ministrului afacerilor externe olandez din 18 aprilie 2011 privind aplicarea Sanctieregeling Terrorisme 2007 II în cazul reclamantei.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe o încălcare a normelor fundamentale de procedură și pe o depășire a puterii de apreciere. În opinia reclamantei, în mod neîntemeiat Consiliul nu a reexaminat și nu și-a îndeplinit sarcina probei care îi revine în cazul adoptării unei decizii de reincludere.

               7.

               Al șaptelea motiv se întemeiază pe o încălcare a principiului proporționalității.

               8.

               Al optulea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 1 din Protocolul adițional nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și pe încălcarea articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, din cauză că prin regulamentul de punere în aplicare se aduce atingere în mod disproporționat dreptului de a se bucura nestânjenit de proprietatea sa.

               9.

               Al nouălea motiv se întemeiază pe o încălcare a articolului 296 TFUE.

               10.

               Al zecelea motiv se întemeiază pe (încălcarea) dreptului la o cale de atac efectivă și a principiului dreptului la apărare, întrucât Consiliul nu a furnizat într-un mod adecvat informații specifice și concrete privind motivele pentru care menținerea pe listă este necesară.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 687/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentelor de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 și (UE) nr. 83/2011 (JO L 188, p. 2).

      (2)  Poziția comună a Consiliului din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (JO L 344, p. 93, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 179).


title: Cauza T-583/15: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2015 – Monster Energy/OAPI (Reprezentarea unui simbol al păcii)

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/33

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2015 – Monster Energy/OAPI (Reprezentarea unui simbol al păcii)
   (Cauza T-583/15)
   (2015/C 414/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marcă comunitară figurativă (Reprezentarea unui simbol al păcii) – cererea de înregistrare nr. 11 363 611

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 iulie 2015 în cauza R 2788/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Camerei a doua de recurs a OAPI pentru a pronunța o decizie pe fondul unei cereri restitutio în raport cu decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 decembrie 2013 în cauza R 1285/2013-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 58, a articolului 65 alineatul (5), a articolului 75, a articolului 81 alineatul (1) și a articolului 81 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea regulii 65 din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-325/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 martie 2007 — TUI/OAPI

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 martie 2007 — TUI/OAPI
   (Cauza T-325/05) (1)

   (2007/C 96/79)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 257, 15.10.2005.


title: Cauza C-312/12: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de tribunal du travail de Huy — Belgia) — Agim Ajdini/État belge [Regulamentul de procedură — Articolul 53 alineatul (2), articolul 93 litera (a) și articolul 99 — Trimitere preliminară — Examinarea conformității unei norme naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu constituția națională — Reglementare națională care prevede caracterul prioritar al unei proceduri incidente de control al constituționalității — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii — Necompetență vădită a Curții]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/12

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de tribunal du travail de Huy — Belgia) — Agim Ajdini/État belge
   (Cauza C-312/12) (1)

   (Regulamentul de procedură - Articolul 53 alineatul (2), articolul 93 litera (a) și articolul 99 - Trimitere preliminară - Examinarea conformității unei norme naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu constituția națională - Reglementare națională care prevede caracterul prioritar al unei proceduri incidente de control al constituționalității - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii - Necompetență vădită a Curții)
   2013/C 108/23
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal du travail de Huy

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Agim Ajdini

      Pârât: État belge

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal du Travail de Huy — Interpretarea articolelor 20, 21 și 26 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 234 CE — Drepturile fundamentale — Principiul nediscriminării — Resortisant sârb care are un handicap — Admisibilitatea unei reglementări naționale care exclude anumite persoane de la beneficiul alocației pentru persoanele cu handicap din cauza cetățeniei acestora — Persoană care este resortisant al unei țări terțe, candidată oficială pentru aderarea la Uniunea Europeană — Posibilitatea instanței de trimitere de a sesiza Curtea de Justiție — Admisibilitatea unei reglementări naționale care impune instanței naționale să sesizeze în prealabil Cour constitutionnelle

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările preliminare adresate de tribunal du travail de Huy (Belgia).

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza T-221/12: Acțiune introdusă la 25 mai 2012 — Sunrider/OAPI — Nannerl (SUN FRESH)

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/26

         Acțiune introdusă la 25 mai 2012 — Sunrider/OAPI — Nannerl (SUN FRESH)
   (Cauza T-221/12)
   2012/C 217/56
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Sunrider Corp. (Statele Unite) (reprezentanți: N. Dontas și E. Markakis, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Austria)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 martie 2012 în cauza R 2401/2010-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri în fața Tribunalului; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor indispensabile efectuate de reclamantă în cadrul procedurii din fața Camerei a patra de recurs

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SUN FRESH” pentru bunuri din clasa 32 –cererea de înregistrare nr. 6171433

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară verbală nr. 605014, „SUNNY FRESH”, pentru produse din clasa 5; înregistrarea nr. 2016689 din Regatul Unit a mărcii figurative în alb și negru „SUNRIDER SUNNY FRESH” pentru produse din clasa 32; înregistrarea irlandeză nr. 169766 a mărcii figurative în alb și negru „SUNRIDER SUNNY FRESH” pentru produse din clasa 32; înregistrarea maghiară nr. 144500 a mărcii verbale „SUNNYFRESH” pentru produse din clasa 5; înregistrarea nr. 574389 din Benelux a mărcii figurative în alb și negru „SUNRIDER SUNNY FRESH” pentru produse din clasele 5, 29 și 32

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: Anulează decizia atacată și respinge opoziția

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului

               —

               încălcarea articolului 75 a doua teză și a articolului 76 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-91/13: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2015 – LG Electronics/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața mondială a tuburilor pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Acorduri și practici concertate în materie de prețuri, de împărțire a piețelor, de capacități și de producție — Încălcare unică și continuă — Imputabilitate în sarcina societății-mamă a încălcării comise de întreprinderea comună — Egalitate de tratament — Metodă de calcul a cuantumului amenzi — Luarea în considerare a valorii vânzărilor de tuburi prin intermediul produselor transformate — Termen de prescripție — Proporționalitate — Durata procedurii administrative”)

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/19

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2015 – LG Electronics/Comisia
   (Cauza T-91/13) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața mondială a tuburilor pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Acorduri și practici concertate în materie de prețuri, de împărțire a piețelor, de capacități și de producție - Încălcare unică și continuă - Imputabilitate în sarcina societății-mamă a încălcării comise de întreprinderea comună - Egalitate de tratament - Metodă de calcul a cuantumului amenzi - Luarea în considerare a valorii vânzărilor de tuburi prin intermediul produselor transformate - Termen de prescripție - Proporționalitate - Durata procedurii administrative”))
   (2015/C 346/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seul, Coreea de Sud) (reprezentanți: G. van Gerven și T. Franchoo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Hödlmayr, M. Kellerbauer și P. Van Nuffel, ulterior M. Kellerbauer, P. Van Nuffel și A. Biolan, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2012) 8839 final a Comisiei din 5 decembrie 2012 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/39437 – Tuburi pentru televizoare și pentru monitoare de calculator), și cerere de reducere a amenzilor aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă LG Electronics, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza T-645/16: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/55

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB
   (Cauza T-645/16)
   (2016/C 402/65)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austria) (reprezentant: G. Eisenberger, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție (Single Resolution Board), aparent emisă la 15 aprilie 2016, cel puțin în măsura în care dispozițiile acesteia o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea vădită a normelor fundamentale de procedură din cauza lipsei publicării (în integralitate) a deciziei atacate

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea vădită a normelor fundamentale de procedură din cauza motivării insuficiente a deciziei atacate


title: Cauza C-671/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – în procedurile inițiate de „Indėlių ir investicijų draudimas” VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas (Trimitere preliminară — Directivele 94/19/CE și 97/9/CE — Sisteme de garantare a depozitelor și de compensare a investitorilor — Instrumente de economisire și de investiții — Instrument financiar în sensul Directivei 2004/39/CE — Excludere de la beneficiul garanției — Efect direct — Condiții pentru a beneficia de prevederile Directivei 97/9/CE)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – în procedurile inițiate de „Indėlių ir investicijų draudimas” VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas
   (Cauza C-671/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directivele 94/19/CE și 97/9/CE - Sisteme de garantare a depozitelor și de compensare a investitorilor - Instrumente de economisire și de investiții - Instrument financiar în sensul Directivei 2004/39/CE - Excludere de la beneficiul garanției - Efect direct - Condiții pentru a beneficia de prevederile Directivei 97/9/CE))
   (2015/C 279/11)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

   „Indėlių ir investicijų draudimas”VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

      Cu participarea: Vitoldas Guliavičius, bankas „Snoras” AB, în lichidare

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 94/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2009, și punctul 12 din anexa I la aceasta trebuie interpretate în sensul că statele membre pot exclude de la beneficiul garanției prevăzute de această directivă certificatele de depozit emise de o instituție de credit dacă acestea au caracterul de titluri transferabile, ceea ce este de competența instanței de trimitere să stabilească, fără să fie necesar să se asigure că aceste certificate prezintă toate caracteristicile unui instrument financiar în sensul Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului.

               2)

               Directiva 94/19, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14, și Directiva 97/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 martie 1997 privind sistemele de compensare pentru investitori trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care creanțe asupra unei instituții de credit sunt susceptibile să se încadreze atât în sfera noțiunii „depozit” în sensul Directivei 94/19, cât și în cea a noțiunii „instrument” în sensul Directivei 97/9, dar legiuitorul național a utilizat posibilitatea, prevăzută la punctul 12 din anexa I la Directiva 94/19 menționată, de a exclude aceste creanțe din sistemul de protecție prevăzut de această din urmă directivă, o astfel de excludere nu poate avea consecința ca respectivele creanțe să fie excluse și din sistemul de protecție prevăzut de Directiva 97/9, în afara condițiilor vizate la articolul 4 alineatul (2) din aceasta.

               3)

               Articolul 2 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (2) din Directiva 97/9 trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care subordonează posibilitatea de a beneficia de sistemul de compensare prevăzut de această directivă condiției ca instituția de credit în cauză să fi transferat sau să fi utilizat fondurile sau titlurile respective fără consimțământul investitorului.

               4)

               Directiva 97/9 trebuie interpretată în sensul că instanța de trimitere, în măsura în care apreciază că, în litigiile principale, această directivă este citată împotriva unui organism care îndeplinește condițiile pentru a fi invocate față de el dispozițiile directivei menționate, are obligația să nu aplice o dispoziție națională precum cea în discuție în litigiile principale, care subordonează posibilitatea de a beneficia de sistemul de compensare prevăzut de aceeași directivă condiției ca instituția de credit în cauză să fi transferat sau să fi utilizat fondurile sau titlurile respective fără consimțământul investitorului.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza F-43/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 19 septembrie 2007 — Tuomo Talvela/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiu de evaluare pentru anul 2004 — Dreptul la apărare — Obligație de motivare a raportului — Anchetă administrativă)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/68

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 19 septembrie 2007 — Tuomo Talvela/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-43/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiu de evaluare pentru anul 2004 - Dreptul la apărare - Obligație de motivare a raportului - Anchetă administrativă)
   (2007/C 269/123)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Tuomo Talvela (Oslo, Norvegia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Funcție publică — pe de o parte, anularea raportului asupra evoluției carierei reclamantei pentru exercițiul 2004 și, pe de altă parte, o cerere de despăgubiri.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006, p. 38.


title: Cauzele conexate T-102/07 și T-120/07: Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2010 — Freistaat Sachsen și alții/Comisia ( Ajutoare de stat — Ajutor acordat de Germania sub forma dobândirii de participații și sub forma unor garanții pentru împrumuturi — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Schemă generală de ajutoare aprobată de Comisie — Noțiunea de întreprindere aflată în dificultate — Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate — Cuantumul ajutorului — Obligația de motivare )

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/37

         Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2010 — Freistaat Sachsen și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-102/07 și T-120/07) (1)

   („Ajutoare de stat - Ajutor acordat de Germania sub forma dobândirii de participații și sub forma unor garanții pentru împrumuturi - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Schemă generală de ajutoare aprobată de Comisie - Noțiunea de întreprindere aflată în dificultate - Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate - Cuantumul ajutorului - Obligația de motivare”)
   2010/C 100/57
   Limba de procedură:germana

      Părțile

      Reclamantă: Freistaat Sachsen (Germania) (reprezentanți: C. von Donat și G. Quardt, avocați) (cauza T-102/07), MB Immobilien Verwaltungs GmbH (Neukirch, Germania) (reprezentanți: inițial G. Brüggen, ulterior A. Seidl, K. Lengert și W. T. Sommer, avocați), MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Germania) (reprezentant: G. Brüggen, avocat) (cauza T-120/07)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Gross și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   Cereri de anulare a Deciziei 2007/492/CE a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind ajutorul de stat C 38/2005 (ex NN 52/2004) acordat de Germania grupului Biria (JO L 183, p. 27)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2007/492/CE a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind ajutorul de stat C 38/2005 (ex NN 52/2004) acordat de Germania grupului Biria.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii referitoare la măsurile provizorii din cauza T-120/07.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-492/04: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 10 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg — Germania) — Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH/Finanzamt Emmendingen (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Libera circulație a capitalurilor — Libertate de stabilire — Fiscalitate — Impozit pe profit — Contract de împrumut între societăți — Societate rezidentă împrumutată — Societate împrumutătoare acționară având sediul într-o țară terță — Noțiunea de participație importantă — Viramentul dobânzilor aferente împrumutului — Calificare — Distribuire ascunsă a beneficiilor)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/7

         Ordonanța Curții (Camera a patra) din 10 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg — Germania) — Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH/Finanzamt Emmendingen
   (Cauza C-492/04) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Libera circulație a capitalurilor - Libertate de stabilire - Fiscalitate - Impozit pe profit - Contract de împrumut între societăți - Societate rezidentă împrumutată - Societate împrumutătoare acționară având sediul într-o țară terță - Noțiunea de „participație importantă’ - Viramentul dobânzilor aferente împrumutului - Calificare - Distribuire ascunsă a beneficiilor)
   (2007/C 155/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH

      Pârât: Finanzamt Emmendingen
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Baden-Württemberg — Interpretarea articolelor 56 alineatul (1), 57 alineatul (1) și 58 CE — Legislație fiscală națională — Impozit pe profit — Impozitarea ca beneficii ascunse distribuite a dobânzilor plătite de o societate națională în schimbul capitalurilor împrumutate de la o societate acționară cu sediul social într-o țară terță
   Dispozitivul
   O măsură națională în virtutea căreia dobânzile aferente unui împrumut plătite de către o societate de capitaluri rezidentă unui acționar nerezident care deține o participație importantă la capitalul acestei societăți sunt considerate, în anumite condiții, drept beneficii ascunse distribuite, supuse impozitării pe seama societății împrumutate, afectează, în mod preponderent, exercitarea libertății de stabilire în sensul articolului 43 și următoarele CE. Aceste prevederi nu ar putea fi invocate într-o situație care implică o societate comercială dintr-o țară terță.

      (1)  JO C 31, 5.2.2005.


title: Cauza T-229/14: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – Norma Lebensmittelfilialbetrieb/OAPI – Yorma’s (Yorma Eberl) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Yorma Eberl — Mărcile comunitare și naționale verbale anterioare NORMA — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/24

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – Norma Lebensmittelfilialbetrieb/OAPI – Yorma’s (Yorma Eberl)
   (Cauza T-229/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Yorma Eberl - Mărcile comunitare și naționale verbale anterioare NORMA - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 262/32)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG (Nürnberg, Germania) (reprezentant: A. Parr, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Yorma's AG (Deggendorf, Germania) (reprezentanţi: A. Weiß și C. Muck, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 11 februarie 2014 (cauza R 532/2013-4) privind o procedură de opoziție între Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG și Yorma’s AG.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza C-339/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 7 iulie 2010 — Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova și КEMKO INTERNATIONAL EAD/Ministerski savet na Republika Balgaria

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 7 iulie 2010 — Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova și „КEMKO INTERNATIONAL” EAD/Ministerski savet na Republika Balgaria
   (Cauza C-339/10)
   ()
   2011/C 13/26
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad (Bulgaria)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova și „КEMKO INTERNATIONAL” EAD

      Pârât: Ministerski savet na Republika Balgaria
   Prin Ordonanța din 12 noiembrie 2010, Curtea (Camera a opta) a hotărât că este în mod vădit necompetentă pentru a răspunde întrebărilor adresate de Varhoven administrativen sad (Bulgaria).


title: Cauza T-502/15: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2015 – Spania/Comisia

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/36

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2015 – Spania/Comisia
   (Cauza T-502/15)
   (2015/C 346/41)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: L. Banciella Rodríguez-Miñón)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care se referă la Regatul Spaniei;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.
   În ceea ce privește comunitatea autonomă Catalonia:

               1.

               Corecția forfetară impusă în cuantum net de 609 337,80 euro și metoda de calcul utilizată sunt contrare articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune și orientărilor enunțate în Documentul nr. VI/5330/97 al Comisiei din 23 decembrie 1997 (Orientări privind calcularea consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA-Garantare), precum și documentului AGRl-64043-2005 (Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context of cross-compliance control system implemented by the Member State) întrucât nu rezultă că este necesară efectuarea unei estimări forfetare, dat fiind că Regatul Spaniei a prezentat o evaluare punctuală a riscului real pentru fond. Măsurile de aplicare adoptate de Comisie sunt nu doar incorecte, ci și disproporționate și nejustificate.

               2.

               Adiționarea la calculul forfetar general de 2 % a corecției impuse cu caracter punctual în cuantum de 609 337,80 euro, precum și metoda de calcul sunt contrare articolului 31 alineatul (2) din regulamentul menționat și documentelor Comisiei referitoare la orientările privind calcularea corecțiilor financiare, întrucât nu se pot utiliza și cumula în mod simultan două metode de calcul pentru aceeași încălcare. Pe lângă faptul că este incoerent din punct de vedere juridic, acest lucru este întru totul disproporționat și nejustificat.

               3.

               Corecția impusă pentru anul de cerere 2009, exercițiile financiare 2011 și 2012, încalcă articolul 31 alineatul (4) din regulamentul menționat, implică o încălcare a principiului cooperării loiale și face imposibilă exercitarea dreptului la apărare al Regatului Spaniei în măsura în care Comisia a extins în mod nejustificat corecția financiară la o perioadă ulterioară celor 24 de luni care au precedat notificarea, în condițiile în care, în plus, deficiențele fuseseră deja remediate de Regatul Spaniei.

         În ceea ce privește comunitatea autonomă a Insulelor Canare:

               4.

               Corecția forfetară impusă în cuantum de 1 689 689,03 euro și metoda de calcul utilizată sunt contrare articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1290/2005 și orientărilor enunțate în Documentul AGRI/D/40474/2010-REV 1 al Comisiei.


title: Cauza C-479/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 martie 2015 – Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — TVA — Aplicarea unei cote reduse — Furnizare de cărți digitale sau electronice)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 martie 2015 – Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-479/13) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - TVA - Aplicarea unei cote reduse - Furnizare de cărți digitale sau electronice))
   (2015/C 138/09)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Soulay și F. Dintilhac, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și J.-S. Pilczer, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Belgiei (reprezentanți: M. Jacobs și M. J.-C. Halleux, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin aplicarea unei cote reduse de taxă pe valoarea adăugată pentru furnizarea de cărți digitale sau electronice, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 96 și 98 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/88/UE a Consiliului din 7 decembrie 2010, coroborate cu anexele II și III la directiva menționată și cu Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 al Consiliului din 15 martie 2011 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2006/112.

               2)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Belgiei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-41/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 25 ianuarie 2017 – Isabel González Castro/Mutua Umivale şi Prosegur España S.L.

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 25 ianuarie 2017 – Isabel González Castro/Mutua Umivale şi Prosegur España S.L.
   (Cauza C-41/17)
   (2017/C 121/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Isabel González Castro

      Intimate: Mutua Umivale y Prosegur España S.L.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 din Directiva 92/85/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că munca de noapte la care nu trebuie obligate lucrătoarele menționate la articolul 2, așadar inclusiv lucrătoarele care alăptează, se referă nu numai la munca efectuată în totalitate în timpul programului de noapte, ci și la munca în schimburi, atunci când anumite schimburi se efectuează în timpul programului de noapte, precum în prezenta cauză?

               2)

               Într-un litigiu în care se dezbate existența unei situații de risc în perioada în care o lucrătoare alăptează, sunt aplicabile normele speciale privind sarcina probei prevăzute la articolul 19 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE (2) – transpus în ordinea juridică spaniolă, printre altele, prin articolul 96 alineatul 1 din Legea nr. 36/2011 – coroborat cu cerințele prevăzute la articolul 5 din Directiva 92/85/CEE – transpus în ordinea juridică spaniolă prin articolul 26 din Legea privind prevenirea riscurilor profesionale – pentru acordarea unei dispense de muncă lucrătoarei care alăptează și, eventual, pentru recunoașterea prestației asociate acestei situații în ordinea juridică internă în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) din Directiva 92/85/CEE?

               3)

               Articolul 19 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE poate fi interpretat în sensul că reprezintă „fapte care […] permit să [se] presupună existența discriminării directe sau indirecte” a unei lucrătoare care alăptează – într-un litigiu în care se dezbate existența riscului în timpul alăptării naturale și acordarea unei dispense de la obligația de a munci, prevăzută la articolul 5 din Directiva 92/85/CE și transpusă în ordinea juridică spaniolă prin articolul 26 din Legea privind prevenirea riscurilor profesionale – următoarele împrejurări: (1) lucrătoarea prestează servicii în calitate de agent de pază în regim de muncă în schimburi, unele dintre ele fiind realizate pe timp de noapte și, în plus, fiind singură, (2) efectuând de asemenea ronduri și gestionând, dacă este cazul, situații de urgență (infracțiuni, incendii și alte incidente), toate acestea fără (3) să beneficieze de un spațiu adecvat la locul de muncă pentru alăptarea naturală sau, după caz, pentru extragerea laptelui matern prin procedee mecanice?

               4)

               Atunci când aceste „fapte care […] permit să [se] presupună existența discriminării directe sau indirecte” sunt dovedite în conformitate cu articolul 19 alienatul (1) din Directiva 2006/54/CE coroborat cu articolul 5 din Directiva 92/85/CEE – transpus în ordinea juridică spaniolă prin articolul 26 din Legea privind prevenirea riscurilor profesionale – într-un litigiu în care se dezbate existența unui risc în timpul alăptării naturale și acordarea unei dispense de la obligația de a munci: lucrătoarea care alăptează ar avea obligația să dovedească, pentru a beneficia de dispensa de muncă în conformitate cu legislația națională – care transpune articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 92/85/CEE –, faptul că modificarea condițiilor de muncă și/sau a programului de lucru nu este posibilă din punct de vedere tehnic sau obiectiv ori nu poate fi solicitată în mod rezonabil și că schimbarea locului de muncă nu este posibilă din punct de vedere tehnic sau obiectiv ori nu poate fi solicitată în mod rezonabil? Sau, dimpotrivă, dovedirea acestor împrejurări revine în sarcina intimatelor (angajatorul și instituția care acordă prestația de securitate socială asociată suspendării contractului de muncă)?

      (1)  Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează (JO 1992, L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3).

      (2)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262).


title: Cauza C-302/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Londra-Regatul Unit) – J D Wetherspoon PLC/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Prima directivă TVA și A șasea directivă TVA — Principiile neutralității fiscale și proporționalității — Reguli privind rotunjirea valorilor TVA ului — Metode și niveluri de rotunjire)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Londra-Regatul Unit) – J D Wetherspoon PLC/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-302/07) (1)

   (Prima directivă TVA și A șasea directivă TVA - Principiile neutralității fiscale și proporționalității - Reguli privind rotunjirea valorilor TVA ului - Metode și niveluri de rotunjire)
   2009/C 102/06
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   VAT and Duties Tribunal, Londra

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: J D Wetherspoon PLC

      Pârât: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare – VAT and Duties Tribunal, Londra – Interpretarea articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a), a articolului 12 alineatul (3) litera (a) și a articolului 22 alineatul (3) litera (b) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) și a articolului 2 primul și al doilea paragraf din Prima directivă 67/227/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri (JO L 71, p. 1301) – Reguli privind rotunjirea cuantumului taxei pe valoarea adăugată

      Dispozitivul

               1)

               Dreptul comunitar, în stadiul său actual, nu cuprinde nicio prevedere specifică privind metoda de rotunjire a valorilor taxei pe valoarea adăugată. În lipsa unei reglementări comunitare specifice, revine statelor membre obligația să stabilească regulile și metodele de rotunjire a valorilor taxei pe valoarea adăugată, respectând în același timp principiile pe care se întemeiază sistemul comun al acestei taxe, în special cele ale neutralității fiscale și proporționalității. În particular, dreptul comunitar, pe de o parte, nu se opune aplicării unei reglementări naționale care impune rotunjirea în plus a valorilor taxei pe valoarea adăugată atunci când fracțiunea celei mai mici unități monetare în cauză este egală sau mai mare de 0,5 și, pe de altă parte, nu impune obligația de a permite contribuabililor să rotunjească în minus orice cuantum al taxei pe valoarea adăugată care include o fracțiune a celei mai mici unități monetare disponibile.

               2)

               Într-o vânzare la un preț ce include taxa pe valoarea adăugată, în lipsa unei reglementări comunitare specifice, revine fiecărui stat membru să stabilească, în limitele dreptului comunitar, în special cu respectarea principiilor neutralității fiscale și proporționalității, nivelul la care rotunjirea unei valori a taxei pe valoarea adăugată care cuprinde o fracțiune a celei mai mici unități monetare naționale poate sau trebuie să intervină.

               3)

               Întrucât operatorii care calculează prețurile vânzărilor de bunuri și al prestărilor de servicii cu taxa pe valoarea adăugată inclusă se află într-o situație diferită față de cei care efectuează același tip de operațiuni la prețuri fără taxa pe valoarea adăugată, cei dintâi nu se pot prevala de principiul neutralității fiscale pentru a solicita permisiunea de a proceda de asemenea la rotunjirea în jos, la nivelul liniei de bunuri și al operațiunii, a valorilor taxei pe valoarea adăugată datorate.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-262/14: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2014 – Bionecs/OAPI – Fidia Farmaceutici (BIONECS)

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/25

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2014 – Bionecs/OAPI – Fidia Farmaceutici (BIONECS)
   (Cauza T-262/14)
   2014/C 235/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bionecs GmbH (München, Germania) (reprezentant: M. Knitter, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fidia Farmaceutici SpA (Abano Terme, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 6 februarie 2014 în cauza R 1179/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BIONECS”, pentru produse și servicii din clasele 5, 29 și 35 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 6 50  638

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală internațională „BIONECT”, pentru produse din clasa 5, înregistrată sub nr. 7 15  915

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară


title: Cauza T-626/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 februarie 2017 – Troszczynski/Parlamentul („Măsuri provizorii — Membru al Parlamentului European — Recuperare prin compensare a indemnizațiilor plătite cu titlu de rambursare a cheltuielilor pentru asistență parlamentară — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 februarie 2017 – Troszczynski/Parlamentul
   (Cauza T-626/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - Membru al Parlamentului European - Recuperare prin compensare a indemnizațiilor plătite cu titlu de rambursare a cheltuielilor pentru asistență parlamentară - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 121/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mylène Troszczynski (Noyon, Franța) (reprezentant: M. Ceccaldi, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: G. Corstens și S. Alonso de León, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 23 iunie 2016 privind recuperarea de la reclamantă a unei sume de 56 554 de euro și a notei de debit 2016-888 eliberate ca urmare a acestei decizii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-154/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesarbeitsgericht Berlin — Germania) — Ahmed Mahamdia/Republica Algeriană Democratică și Populară [Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competența în materia contractelor individuale de muncă — Contract încheiat cu o ambasadă a unui stat terț — Imunitate a statului angajator — Noțiunea „sucursală, agenție sau altă unitate” în sensul articolului 18 alineatul (2) — Compatibilitatea cu articolul 21 a unei convenții atributive de competență în favoarea instanțelor din statul terț]

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/11

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesarbeitsgericht Berlin — Germania) — Ahmed Mahamdia/Republica Algeriană Democratică și Populară
   (Cauza C-154/11) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competența în materia contractelor individuale de muncă - Contract încheiat cu o ambasadă a unui stat terț - Imunitate a statului angajator - Noțiunea „sucursală, agenție sau altă unitate” în sensul articolului 18 alineatul (2) - Compatibilitatea cu articolul 21 a unei convenții atributive de competență în favoarea instanțelor din statul terț)
   2012/C 295/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesarbeitsgericht Berlin

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ahmed Mahamdia

      Pârâtă: Republica Algeriană Democratică și Populară

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesarbeitsgericht Berlin — Interpretarea articolelor 18, 19 și 21 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Stabilirea competenței judiciare de a examina un litigiu referitor la validitatea concedierii reclamantului, resortisant al unui stat membru și al unui stat terț, care a lucrat în calitate de șofer în statul membru a cărui cetățenie o are pentru ambasada statului terț al cărui cetățean este de asemenea pe baza unui contract de muncă în care era prevăzută competența instanțelor din acest din urmă stat

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o ambasadă a unui stat terț aflată pe teritoriul unui stat membru constituie o „unitate” în sensul acestei dispoziții, în cadrul unui litigiu referitor la un contract de muncă încheiat de aceasta în numele statului acreditant, atunci când atribuțiile îndeplinite de lucrător nu se înscriu în sfera exercitării autorității publice. Instanța națională sesizată va trebui să stabilească natura exactă a atribuțiilor îndeplinite de lucrător.

               2.

               Articolul 21 punctul 2 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că o convenție atributivă de competență, încheiată anterior nașterii unui litigiu, este cuprinsă în sfera acestei dispoziții în măsura în care oferă lucrătorului posibilitatea de a sesiza, pe lângă instanțele care sunt în mod normal competente în conformitate cu normele speciale din articolele 18 și 19 din acest regulament, și alte instanțe, inclusiv, dacă este cazul, instanțe din afara Uniunii.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza T-188/14: Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2015 – Grundig Multimedia/OAPI (GentleCare) („Marcă comunitară – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GentleCare – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Egalitate de tratament”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/29

      Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2015 – Grundig Multimedia/OAPI (GentleCare)
      (Cauza T-188/14) (1)

      („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GentleCare - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament”)
      (2015/C 073/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Elveția) (reprezentanți: S. Walter și M. Neuner, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 24 ianuarie 2014 (cauza R 739/2013-5) de confirmare a respingerii cererii de înregistrare a semnului verbal GentleCare ca marcă comunitară

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Grundig Multimedia AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza T-355/06: Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Koninklijke BAM Groep NV/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/22

         Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Koninklijke BAM Groep NV/Comisie
   (Cauza T-355/06)
   (2007/C 20/33)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Koninklijke BAM Groep NV (reprezentanți: M.B.W. Biesheuvel și J.K. de Pree, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei din 13 septembrie 2006 a Comisiei, referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos — C(2006) 4090 final) sau cel puțin în măsura în care această decizie stabilește că BAM a încălcat articolul 81 CE, impune o amendă în această privință societății BAM, obligă societatea BAM să înceteze această încălcare și să se abțină pe viitor de la actele sau de la modul de conduită definite la articolul 1 și de la orice act sau mod de conduită care are același obiect sau aceeași consecință ori un obiect sau consecință similare, și în măsura în care această decizie se adresează societății BAM;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 13 septembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos), prin care reclamantei i-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă faptul că articolul 81 CE și articolele 7 și 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 au fost încălcate de către Comisie atunci când a stabilit că reclamanta a încălcat articolul 81 CE. Conform celor susținute de reclamantă, Comisia i-a atribuit în mod greșit acesteia, ca societate-mamă, presupusa încălcare comisă de o filială.
   În subsidiar, reclamanta invocă incorecta stabilire de către Comisie a cuantumului amenzii aplicate. Comisia a aplicat o amendă întemeindu-se pe o perioadă de doi ani și cinci luni, în care se pretinde că reclamanta a deținut 100 % din acțiunile societății BAM NBM, în timp ce, în realitate, acea perioadă a fost de numai un an și cinci luni.


title: Cauza T-311/08: Acțiune introdusă la 5 august 2008 — Fitoussi/OAPI — Loriot (IBIZA REPUBLIC)

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/32

         Acțiune introdusă la 5 august 2008 — Fitoussi/OAPI — Loriot (IBIZA REPUBLIC)
   (Cauza T-311/08)
   (2008/C 272/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamant: Paul Fitoussi (Vincennes, Franța) (reprezentanți: K. Manhaeve, T. van Innis și G. Glas, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bernadette Nicole J. Loriot (Ibiza, Spania)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 7 mai 2008 în cauza R 1135/2007-2;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Bernadette Nicole J. Loriot

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „IBIZA REPUBLIC” pentru produse din clasele 25, 41 și 43 — cererea nr. 3868 072

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Reclamantul

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marcă figurativă națională care are forma unei stele cu cinci colțuri încadrată de un cerc, pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: Respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, în măsura în care (i) marca anterioară s-ar analiza drept o reprezentare a unei stele cu cinci colțuri încadrată de un cerc și nu numai ca o stea, (ii) marca anterioară ar fi o marcă puternică în mod intrinsec și nu o marcă ce prezintă un caracter distinctiv redus și (iii) elementul grafic al mărcii anterioare ar domina elementul verbal și nu invers.


title: Cauza C-355/13: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria — Italia) — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia [Trimitere preliminară — Regulamentul de procedură — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 — Răspuns la o întrebare preliminară care poate fi dedus cu claritate din jurisprudență — Cerere vădit inadmisibilă — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/20/CE (Directiva privind autorizarea) — Articolul 3 — Aplicarea unei taxe de autorizare guvernamentală în cazul unui contract de abonament telefonic — Taxă care nu se aplică în cazul unei cartele telefonice preplătite — Articolul 102 TFUE]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/24

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria — Italia) — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia
   (Cauza C-355/13) (1)

   (Trimitere preliminară - Regulamentul de procedură - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 - Răspuns la o întrebare preliminară care poate fi dedus cu claritate din jurisprudență - Cerere vădit inadmisibilă - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/20/CE (Directiva privind autorizarea) - Articolul 3 - Aplicarea unei taxe de autorizare guvernamentală în cazul unui contract de abonament telefonic - Taxă care nu se aplică în cazul unei cartele telefonice preplătite - Articolul 102 TFUE)
   2014/C 52/42
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Umbra Packaging srl

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria — Interpretarea articolului 3 din Directiva 20/2002 a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183) și a articolului 102 TFUE — Reglementare națională care impune o taxă operatorilor de telefonie mobilă — Aplicarea unei taxe de autorizare guvernamentală în cazul unui contract de abonament telefonic — Taxă care nu se aplică în cazul unei cartele telefonice preplătite

      Dispozitivul

   Articolul 3 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea referitoare la taxa pentru activitățile desfășurate în cadrul unei concesiuni guvernamentale.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.