title: Cauza C-351/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 12 iulie 2010 — Zollamt Linz Wels

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 12 iulie 2010 — Zollamt Linz Wels
   (Cauza C-351/10)
   ()
   2010/C 274/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Zollamt Linz Wels

      Pârâte: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Salzburg

      Celălalt participant la procedură: LAKI D.O.O.E.L.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 558 alineatul (1) coroborat cu articolul 555 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 (denumit în continuare „Regulamentul de aplicare a Codului vamal”) (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din 4 mai 2001, trebuie interpretate în sensul că există o utilizare neautorizată a unui mijloc de transport în traficul intern încă de la momentul încărcării și al începerii transportului, în cazul în care a fost acordată o autorizație de trafic intern între două state membre pentru un autovehicul utilizat în scop comercial, încărcarea are loc în unul dintre cele două state membre, însă locul de destinație (locul de descărcare prevăzut) se află într-un al treilea stat membru, pentru care nu a fost acordată o autorizație?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 204 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 215 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 (Codul vamal) (2) trebuie interpretate în sensul că, în această situație, datoria vamală se naște în statul membru în care s-a efectuat încărcarea și că acest stat membru este competent să perceapă taxele la import, deși numai la momentul descărcării se va constata că transportul s-a efectuat către un stat membru pentru care nu exista o autorizație de trafic intern?

               3.

               În plus, în cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 61 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (3) privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că, în această situație, importul se realizează în statul membru în care s-a efectuat încărcarea și că acest stat membru este competent să perceapă taxa pe valoarea adăugată la import, deși numai la momentul descărcării se va constata că transportul s-a efectuat către un stat membru pentru care nu exista o autorizație de trafic intern?

      (1)  JO L 253, p. 1., Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3.

      (2)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

      (3)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-85/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — General Química/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Sectorul produselor chimice pentru tratarea cauciucului — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Schimb de informații confidențiale și stabilirea prețurilor — Răspundere atribuită societății-mamă — Răspundere solidară — Amenzi — Comunicarea privind cooperarea )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/42

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — General Química/Comisia
   (Cauza T-85/06) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Sectorul produselor chimice pentru tratarea cauciucului - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Schimb de informații confidențiale și stabilirea prețurilor - Răspundere atribuită societății-mamă - Răspundere solidară - Amenzi - Comunicarea privind cooperarea’)
   (2009/C 44/72)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamante: General Química, SA (Alava, Spania), Repsol Química, SA (Madrid, Spania) și Repsol YPF, SA (Madrid) (reprezentanți: J.M. Jiménez Laiglesia Oñate și J. Jiménez Laiglesia Oñate, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și F. Amato, ulterior F. Castillo de la Torre, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2006/902/CE a Comisiei din 21 decembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE împotriva Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Co. Inc. (ex-Uniroyal Chemical Co. Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (ex-Crompton Corp.), General Química, SA, Repsol Química, SA și Repsol YPF, SA (Cauza COMP/F/C.38.443 — Produse chimice pentru tratarea cauciucului) (JO 2006, L 353, p. 50), precum și, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantelor
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               General Química, SA, Repsol Química, SA și Repsol YPF, SA suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza C-271/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Domeniu de aplicare — Fonduri deschise de pensii — Limitarea plasamentului de capitaluri în străinătate — Proporționalitate)

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-271/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a capitalurilor - Domeniu de aplicare - Fonduri deschise de pensii - Limitarea plasamentului de capitaluri în străinătate - Proporționalitate)
   2012/C 49/04
   Limba de procedură: poloneza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: M. Dowgielewicz, M. Szpunar, M. Jarosz și P. Kucharski, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 56 CE — Fonduri de pensii care fac parte dintr un mecanism național de afiliere obligatorie și care sunt întemeiate pe un sistem de capitalizare — Reglementare națională care limitează și defavorizează plasamentul de capitaluri în străinătate efectuat de aceste fonduri

      Dispozitivul

               1.

               Prin menținerea în vigoare a articolului 143, a articolului 136 alineatul 3 și a articolului 136a alineatul 2 din Legea din 28 august 1997 privind organizarea și funcționarea fondurilor de pensii (Ustawa o organizacji i funkcjonowaniu funduszy emerytalnych), cu modificările ulterioare, care restrâng investițiile efectuate în celelalte state membre de fondurile deschise de pensii poloneze, Republica Polonă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 CE.

               2.

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza F-12/15: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/49

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-12/15)
   (2015/C 089/61)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke și T. Van Lysebeth, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de stabilire a drepturilor reclamantului la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor și a RAA

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea fișei de remunerație pentru luna iunie 2014 a reclamantului în măsura în care aplică pentru prima oară articolul 8 din anexa VII la statut, în versiunea în vigoare de la 1 ianuarie 2014, pentru a stabili rambursarea cheltuielilor sale de călătorie;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziei-tip din 15 octombrie 2014 de respingere a reclamației sale;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-457/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 28 CE și 30 CE — Produse pentru construcții — Procedură națională de omologare — Neluarea în considerare a unor certificate de conformitate întocmite în alte state membre — Hotărâre a Curții de constatare a neîndeplinirii obligațiilor — Neexecutare — Articolul 228 CE — Obiectul litigiului — Stabilire în cursul procedurii precontencioase — Extindere ulterioară — Inadmisibilitate)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/12

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-457/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 28 CE și 30 CE - Produse pentru construcții - Procedură națională de omologare - Neluarea în considerare a unor certificate de conformitate întocmite în alte state membre - Hotărâre a Curții de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Neexecutare - Articolul 228 CE - Obiectul litigiului - Stabilire în cursul procedurii precontencioase - Extindere ulterioară - Inadmisibilitate)
   2009/C 267/20
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și P. Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent, N. Ruiz și C. Farinhas, avocați)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 228 CE — Neexecutarea hotărârii Curții din 10 noiembrie 2005 în cauza C 432/03 — Cerere de stabilire a unei penalități cu titlu cominatoriu

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza T-296/13: Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2015 – Adler Modemärkte/OAPI – Blufin (MARINE BLEU)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/51

         Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2015 – Adler Modemärkte/OAPI – Blufin (MARINE BLEU)
   (Cauza T-296/13) (1)

   (2015/C 320/68)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza C-95/17 P: Recurs introdus la 22 februarie 2017 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-112/13: Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/9

         Recurs introdus la 22 februarie 2017 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-112/13: Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-95/17 P)
   (2017/C 161/12)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, Agent)

      Celelalte) părți din procedură: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, formerly Cadbury Holdings Ltd; Société des produits Nestlé SA

      Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               obligarea Mondelez UK Holdings & Services Ltd la plata cheltuielilor de judecată efectuate de EUIPO.

      Motivele și principalele argumente

      Încălcarea articolului 36 prima teză din Statutul Curții de Justiție

   Tribunalul și-a întemeiat hotărârea pe un raționament contradictoriu atunci când, pe de o parte, a acceptat să „se facă dovada în mod global pentru toate statele membre vizate” și, pe de altă parte, a solicitat ca dobândirea caracterului distinctiv să fie stabilită cu privire la fiecare stat membru, în mod individual (a se vedea punctul 139 din hotărârea atacată).

      Încălcarea articolului 7 alineatul (3) și a articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009
       (1)

   Tribunalul a realizat o aplicare eronată a orientărilor definite de Curte în Hotărârea din 24 mai 2012, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/OHMI, C-98/11 P (forma unui iepure din ciocolată cu panglică roșie), EU:C:2012:30, la punctele 62 și 63, solicitând ca proba dobândirii caracterului distinctiv să fie realizată pentru fiecare stat membru individual.
   Tribunalul ar fi trebuit să examineze dacă probele prezentate de titularul mărcii Uniunii stabilesc dobândirea caracterului distinctiv în mod global în Uniunea Europeană, fără a se lua în considerare frontierele naționale.
   Concentrându-se exclusiv pe piețele naționale, Tribunalul a ignorat în mod nejustificat că întinderea teritorială a recunoașterii mărcii este numai unul dintre factorii relevanți pentru a se determina dacă această marcă a dobândit caracter distinctiv prin utilizarea în Uniunea Europeană. În consecință, Tribunalul nu a luat în considerare citerii pertinente în contextul unei „piețe unice”, în special (i) proporția publicului cu privire la care s-a demonstrat că marca îi este familiară în raport cu ansamblul consumatorilor din Uniune, (ii) importanța geografică și repartizarea zonelor în care dobândirea caracterului distinctiv este demonstrată și (iii) importanța economică a zonelor în care dobândirea caracterului distinctiv a fost stabilită pentru piața Uniunii a produselor în cauză.
   Abordarea din hotărârea atacată nu poate fi justificată de interesul public care stă la baza motivelor absolute de refuz în cauză. Există măsuri de conservare care compensează posibilitatea de care dispune titularul unei mărci a Uniunii de a pune în aplicare drepturile exclusive chiar în state membre în care marca Uniunii nu a dobândit același grad de caracter distinctiv precum în altele.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-400/13: Acțiune introdusă la 5 august 2013 — L'Oréal/OAPI — Cosmetica Cabinas (AINHOA)

text:
               12.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/9

         Acțiune introdusă la 5 august 2013 — L'Oréal/OAPI — Cosmetica Cabinas (AINHOA)
   (Cauza T-400/13)
   2013/C 298/16
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: L'Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: M. Granado Carpenter și M. Polo Carreño, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs din 6 iunie 2013 în cauza R 1643/2012-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care conține elementul verbal „NOA” pentru bunuri din clasa 3 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 2 652 170

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: reclamantul din cererea de anulare s-a întemeiat pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) și pe articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și/sau a articolului 8 alineatul (5) coroborate cu articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară (1).

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza C-469/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 14 octombrie 2014 – Masterrind GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 14 octombrie 2014 – Masterrind GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      (Cauza C-469/14)
      (2015/C 016/26)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Masterrind GmbH

         Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispoziția prevăzută la punctul 1.4 din capitolul V al anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe și de modificare a Directivelor 64/432/CEE și 93/119/CE și a Regulamentului (CE) nr. 1255/97 (1) [JO L 3, p. 1, Ediție specială 03/vol. 058, p. 151], potrivit căreia după 14 ore de călătorie animalele trebuie să beneficieze de o perioadă suficientă de repaus de cel puțin o oră, în special pentru a fi adăpate și, atunci când este necesar, hrănite, înainte ca transportul să poată fi reluat pentru alte 14 ore, trebuie interpretată în sensul că intervalele de transport pot fi întrerupte și pentru o perioadă de repaus mai lungă de o oră sau pentru mai multe perioade de repaus, dintre care una de cel puțin o oră?

                  2)

                  Agenția de plată dintr-un stat membru este obligată să respecte mențiunea făcută de medicul veterinar oficial de la punctul de ieșire, astfel cum prevede articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 817/2010 al Comisiei din 16 septembrie 2010 de stabilire a normelor de aplicare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește cerințele privind bunăstarea animalelor vii din specia bovină în timpul transportului pentru acordarea restituirilor la export (2) (JO L 245, p. 16), cu consecința că legalitatea refuzului de a aplica mențiunea trebuie verificată numai de autoritatea în numele căreia acționează medicul veterinar de la frontieră sau mențiunea formulată de medicul veterinar oficial reprezintă doar un act de procedură administrativ care poate fi atacat numai concomitent cu exercitarea căilor de atac împotriva deciziei pe fond adoptată de agenția de plată?

         (1)  JO L 3, p. 1.

         (2)  JO L 245, p. 16.


title: Cauza T-500/15: Acțiune introdusă la 31 august 2015 – LG Electronics/OAPI – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/42

         Acțiune introdusă la 31 august 2015 – LG Electronics/OAPI – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)
   (Cauza T-500/15)
   (2015/C 354/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seul, Republica Coreea) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „VIEWTY PRO” – Cererea de înregistrare nr. 9 125 071

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 iunie 2015 în cauza R 1940/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-65/12 P: Recurs introdus la 16 februarie 2012 de Guido Strack împotriva Ordonanței din 7 decembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-44/05 RENV, Strack/Comisia

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/27

         Recurs introdus la 16 februarie 2012 de Guido Strack împotriva Ordonanței din 7 decembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-44/05 RENV, Strack/Comisia
   (Cauza T-65/12 P)
   2012/C 118/46
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în întregime a Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 7 decembrie 2001 în cauza F-44/05 RENV;

               —

               obligarea pârâtei, conform cererii recurentului de la punctul 1 secțiunea A.4. din observațiile depuse la 21 februarie 2011 în cauza F-44/05 RENV, cerere motivată la punctele 78-85 din observațiile menționate, la plata unor daune interese către recurent pentru prejudiciul care rezultă din durata excesivă a procedurii, în sensul articolului 6 CEDO în valoare de cel puțin 2 500 de euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiului instanței instituite de lege de prevăzut la articolul 6 alineatul (1) din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”) și la articolul 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare„Carta”) și pe încălcarea articolului 4 alineatul (4) din anexa I la Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene.
               În cadrul acestui motiv, recurentul arată că, inițial, procedura ar fi fost introdusă în fața unei alte camere a Tribunalului Funcției Publice (TFP) și că, în ceea ce privește noua sesizare făcută ulterior, ar lipsi temeiul juridic.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (2) din anexa I la Statutul Curții de Justiție, precum și a articolului 73 din Regulamentul de procedură al TFP
               În cadrul acestui motiv, recurentul menționează că, în ceea ce privește cererea sa în cauza principală care nu a fost formulată în actul introductiv, ci numai într-un memoriu ulterior, nu este posibilă pronunțarea unei ordonanțe de trimitere specială întrucât nu ar fi autonomă și nici separabilă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 8 alienatul (2) din anexa I la Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și a articolului 73 din Regulamentul de procedură al TFP
               Recurentul susține că litigiul își are originea în raportul său de muncă și, prin urmare, potrivit articolului 1 din anexa I la Statutul Curții de Justiție, este de competența TFP.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 6 alineatul (1) CEDO și pe articolul 47 din Cartă
               În sfârșit, recurentul susține că TFP a încălcat în cadrul procedurii principiul privind dreptul de a fi ascultat și principiul contradictorialității și l-a tratat injust.


title: Cauza F-70/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 august 2016 – Cobo Benito/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/35

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 august 2016 – Cobo Benito/Comisia
   (Cauza F-70/14) (1)

   (2016/C 371/44)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 388, 3.11.2014, p. 28.


title: Cauza T-128/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 iunie 2008 — Piccinni-Leopardi/Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/35

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 iunie 2008 — Piccinni-Leopardi/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-128/04) (1)

   (2008/C 197/64)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 118, 30.4.2004.


title: Cauza T-441/15: Acțiune introdusă la 31 iulie 2015 – European Dynamics Luxembourg și alții/Agenția Europeană pentru Medicamente

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/26

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2015 – European Dynamics Luxembourg și alții/Agenția Europeană pentru Medicamente
   (Cauza T-441/15)
   (2015/C 328/24)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: Ι. Ampazis și Μ. Sfyri, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Agenției Europene pentru Medicamente (EMA) care le-a fost notificată la 4 iunie 2015 printr-un e-mail al directoarei pentru resurse tehnologice și informatice, prin care EMA a eliminat doi dintre candidații propuși de reclamante ca răspuns la cererea de prestare de servicii (Request Form for Services) nr. SC001, în contextul acordului-cadru EMA/2012/10/ICT;

               —

               obligarea EMA la repararea prejudiciului produs reclamantelor întrucât au pierdut ocazia de a încheia un contract specific de manager de proiect (Project Manager) în cadrul cererii de prestări de servicii nr. SC001 (Request Form for Services), pe care îl evaluează ex aequo et bono la 8  000 de euro, majorat cu dobânzi de la data pronunțării hotărârii, sau orice altă sumă stabilită de Tribunal; și

               —

               obligarea EMA la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit reclamantelor, s-ar impune anularea deciziei atacate, în conformitate cu articolul 263 TFUE, deoarece este contrară principiului proporționalității, aplicabil în materia achizițiilor publice. Mai precis, decizia atacată a eliminat candidații reclamantelor din cauza lipsei certificării metodologiei PRINCE2, criteriu care nu este nici adecvat, nici necesar și, prin urmare, este contrară principiului proporționalității în materia achizițiilor publice.
   Prin urmare, EMA a săvârșit o încălcare suficient de gravă a normei de drept în discuție [articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul financiar], care urmărește să confere drepturi particularilor, producând un prejudiciu reclamantelor întrucât au pierdut ocazia de a încheia un contract specific de manager de proiect (Project Manager), astfel că sunt îndeplinite condițiile pentru repararea prejudiciului suferit de reclamante.


title: Cauza C-495/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului — Obligația de motivare a unei decizii de a nu supune evaluării un proiect)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-495/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 85/337/CEE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului - Obligația de motivare a unei decizii de a nu supune evaluării un proiect)
   2010/C 11/07
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: L. Seeboruth și H. Walker, agenți, J. Maurici, barrister)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea Directivei 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 01, p. 174) — Obligația de motivare a unei decizii de a nu supune evaluării un proiect

      Dispozitivul

               1.

               Prin nesupunerea cererilor de revizuire a planului de extracție a minereurilor („Review of Mineral Planning”) depuse în Țara Galilor înainte de 15 noiembrie 2000 cerințelor prevăzute la articolul 2 alineatul (1) și la articolul 4 alineatul (2) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acesteia.

               2.

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-53/12: Acțiune introdusă la 12 februarie 2012 — CF Sharp Shipping Agencies Pte/Consiliul

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/29

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2012 — CF Sharp Shipping Agencies Pte/Consiliul
   (Cauza T-53/12)
   2012/C 89/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CF Sharp Shipping Agencies Pte Ltd (Singapore, Singapore) (reprezentanți: S. Drury, Solicitor, K. Adamantopoulos și J. Cornelis, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea ab initio și cu efect imediat a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului (1) și a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului (2), în măsura în care reclamanta a fost înscrisă în anexa VIII la Regulamentul nr. 961/2010, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Prin primul motiv reclamanta susține că pârâtul, atunci când afirmă că reclamanta este o societate ecran a Islamic Republic of Iran Shipping Lines, care aparține și este controlată de aceasta din urmă, denaturează în mod vădit situația de fapt și săvârșește o eroare vădită în aplicarea articolului 16 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 961/2010 înscriind reclamanta în anexa VIII la regulamentul menționat.

               2.

               Prin al doilea motiv, reclamanta susține că pârâtul a încălcat obligația de motivare care îi revine în temeiul articolului 296 TFUE și al articolului 36 alineatul (3) din Reclamantul nr. 961/2010.

               3.

               Prin al treilea motiv, reclamanta susține că nemotivarea determină încălcarea dreptului său la apărare, în special a dreptului de a fi ascultat, precum și a dreptului la o cale de atac efectivă.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11).

      (2)  Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1).


title: Cauza T-169/13: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2016 – Benelli Q. J./OAPI – Demharter (MOTO B) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MOTO B — Mărcile naționale figurative neînregistrate anterioare MOTOBI — Motiv relativ de refuz — Dovada notorietății mărcilor neînregistrate anterioare — Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 6a din Convenția de la Paris — Dovezi prezentate în sprijinul opoziției după expirarea termenului stabilit — Neluare în considerare — Putere de apreciere a Camerei de recurs — Dispoziție contrară — Circumstanțe care se opun luării în considerare a unor dovezi noi sau suplimentare — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Normele 19 și 20 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare”]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/29

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2016 – Benelli Q. J./OAPI – Demharter (MOTO B)
   (Cauza T-169/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MOTO B - Mărcile naționale figurative neînregistrate anterioare MOTOBI - Motiv relativ de refuz - Dovada notorietății mărcilor neînregistrate anterioare - Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 6a din Convenția de la Paris - Dovezi prezentate în sprijinul opoziției după expirarea termenului stabilit - Neluare în considerare - Putere de apreciere a Camerei de recurs - Dispoziție contrară - Circumstanțe care se opun luării în considerare a unor dovezi noi sau suplimentare - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Normele 19 și 20 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Norma 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 - Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare”])
   (2016/C 098/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Italia) (reprezentanți: P. Lukácsi și B. Bozóki, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial F. Mattina, ulterior P. Bullock, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Demharter GmbH (Dillingen, Germania) (reprezentant: A. Kohn, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2013 (cauza R 95/2012-2) referitoare la o procedură de opoziție între Benelli Q. J. Srl și Demharter GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Benelli Q. J. Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-300/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 17 iunie 2011 — ZZ/Secretary of State for the Home Department

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 17 iunie 2011 — ZZ/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-300/11)
   2011/C 252/37
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: ZZ

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Întrebarea preliminară

      „Principiul protecției jurisdicționale efective, prevăzut la articolul 30 alineatul (2) din Directiva 2004/38 (1), interpretat în lumina articolului 346 alineatul (1) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, impune unei instanțe judecătorești, care soluționează o cale de atac formulată împotriva unei decizii de îndepărtare a unui cetățean al Uniunii Europene de pe teritoriul unui stat membru din motive motive de ordine publică și de siguranță publică în temeiul capitolului VI din Directiva 2004/38, să asigure ca cetățeanul Uniunii Europene în cauză să fie informat cu privire la elementele esențiale ale acuzațiilor care i se aduc, în pofida faptului că autoritățile statului membru și instanțele naționale competente, după examinarea tuturor probelor incriminatorii împotriva cetățeanului Uniunii Europene pe care s-au întemeiat autoritățile statului membru, au ajuns la concluzia că divulgarea elementelor esențiale ale acuzațiilor care i se aduc ar fi contrară intereselor legate de siguranța statului?”

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza T-621/14: Hotărârea Tribunalului din 24 iunie 2015 – Infocit/OAPI – DIN (DINKOOL) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DINKOOL — Marca internațională figurativă anterioară DIN — Identificator comercial național anterior DIN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/26

         Hotărârea Tribunalului din 24 iunie 2015 – Infocit/OAPI – DIN (DINKOOL)
   (Cauza T-621/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DINKOOL - Marca internațională figurativă anterioară DIN - Identificator comercial național anterior DIN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 262/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Luanda, Republica Angola) (reprezentant: A. Oliveira, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: DIN – Deutsches Institut für Normung eV (Berlin, Germania) (reprezentant: M. Bagh, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 iunie 2014 (cauza R 1312/2013-2) privind o procedură de opoziție între DIN – Deutsches Institut für Normung eV și Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3)

               DIN – Deutsches Institut für Normung eV suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-489/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Lahr (Germania) la 5 noiembrie 2007 — Pia Messner/Firma Stefan Krüger

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Lahr (Germania) la 5 noiembrie 2007 — Pia Messner/Firma Stefan Krüger
   (Cauza C-489/07)
   (2008/C 22/48)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Amtsgericht Lahr
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pia Messner

      Pârâtă: Stefan Krüger, SFK Laptophandel
   Întrebarea preliminar
   Dispozițiile coroborate ale articolului 6 alineatul (2) și ale 6 alineatul (1) a doua teză din Directiva 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 1997 privind protecția consumatorilor cu privire la contractele la distanță (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia un vânzător poate solicita o indemnizație pentru folosința bunurilor de consum livrate în cazul retractării de către consumator în termenul prevăzut?

      (1)  JO L 144, p. 19, Ediție specială, 15/vol. 4, p. 160.


title: Cauza C-385/13 P: Recurs introdus la 4 iulie 2013 de Republica Italiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 aprilie 2013 în cauzele conexate T-99/09 și T-308/09, Republica Italiană/Comisia Europeană

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/24

         Recurs introdus la 4 iulie 2013 de Republica Italiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 aprilie 2013 în cauzele conexate T-99/09 și T-308/09, Republica Italiană/Comisia Europeană
   (Cauza C-385/13 P)
   2013/C 252/40
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri și P. Gentile, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene pronunțate la 19 aprilie 2013 în cauzele conexate T-99/09 și T-308/09, notificată guvernului italian la 24 aprilie 2013;

               —

               soluționarea fondului prin anularea următoarelor acte:

                           —

                           scrisoarea nr. 000841 din 2 februarie 2009 a Comisiei Europene — Direcția Generală Politică Regională, având ca obiect „Plăți efectuate de Comisie, diferite de sumele cerute” care conține următoarea decizie: „Prin urmare, data începând de la care Comisia Europeană consideră inadmisibile cheltuielile referitoare la măsura 1.7 a POR 2000-2006 este 29 iunie 2007, iar nu 17 mai 2006, cum s-a anunțat în nota din 22 decembrie 2008 menționată mai sus”;

                           —

                           scrisoarea din 6 februarie 2009, nr. 001059, a Comisiei Europene — Direcția Generală Politică Regională, având ca obiect „Întreruperea cererii de plată și solicitare de informații referitoare la rectificările financiare în temeiul articolului 39 din Regulamentul nr. 1260/99 OR Campanie”, care conține următoarea decizie: „Prin urmare, data începând de la care Comisia Europeană consideră inadmisibile cheltuielile referitoare la măsura 1.7 a POR 2000-2006 este 29 iunie 2007, iar nu 17 mai 2006, cum s-a arătat anterior”;

                           —

                           scrisoarea din 22 decembrie 2008, nr. 012480, a Comisiei Europene — Direcția Generală Politică Regională, având ca obiect POR Campanie 2000-2006 (CCI nr. 1999 IT 16 1 PO 007) — consecințe ale procedurii de încălcare nr. 2007/2195 privind gestiunea deșeurilor în Campania, prin care „Comisia cere să fie scăzute, începând de la următoarea cerere de plată, toate cheltuielile aferente măsurii 1.7 efectuate după data de 29 iunie 2007”

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, Republica Italiană invocă următoarele opt motive:

               Primul motiv: încălcarea articolului 9 literele (e), (f), (h), (j), (k), (l) și (m), a articolului 32 alineatul (3) primul paragraf litera (f) și alineatele (4) și (5), și a articolului 31 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1260/99 (1).

               Pentru ca o cerere de plată a contribuțiilor din partea unui fond structural pentru acțiunile prevăzute de o măsură să poată fi declarată inadmisibilă din cauză că o procedură de încălcare este în curs, este necesar ca între încălcare și măsură să existe o relație specială, iar nu generală; Comisia ar trebui să demonstreze că finanțarea măsurii conduce la finanțarea încălcării. Nu ar fi îndeajuns, astfel cum a reținut Tribunalul, doar o „legătură suficient de directă”, nesusținută prin alte mijloace.

               Al doilea motiv: încălcarea articolului 32 alineatul (3) litera (f) a doua ipoteză din Regulamentul nr. 1260/1999.

               În speță, în orice caz, această legătură ar lipsi, întrucât Tribunalul ar fi arătat că din dosar rezulta că în procedura de încălcare se menționa colectarea separată insuficientă drept cauză insuficienței depozitelor de deșeuri; și că în măsura 1.7 erau prevăzute ajutoare pentru comune în vederea dezvoltării colectării separate. Tribunalul nu ar fi putut preciza, așadar, dacă legătura dintre încălcare și măsură consta în faptul că finanțarea măsuri atenua sau, dimpotrivă, agrava încălcarea. Pentru aceasta, Tribunalul ar fi trebuit să înlăture existența oricărui tip de legătură și să admită primul motiv din cererea se sesizare a instanței.

               Al treilea motiv: nemotivare.

               În al treilea motiv al acțiunii în primă instanță, guvernul italian ar fi demonstrat că nu exista vreo coincidență între încălcare și măsură. Prin respingerea primului motiv, Tribunalul ar fi afirmat contrariul, fără a analiza demonstrația oferită de guvernul italian, riscând astfel să fie cenzurat pentru nemotivare.

               Al patrulea motiv: încălcarea articolului 32 alineatul (3) litera (f) din Regulamentul nr. 1260/1999. Nemotivare.

               Încălcările menționate mai sus ar viza de asemenea părțile din hotărâre în care Tribunalul respinge al doilea motiv al acțiunii în primă instanță.

               Al cincilea motiv: nemotivare.

               Ar exista de asemenea o nemotivare care afectează respingerea celui de al treilea motiv al cererii introductive, prin care guvernul italian constata că procedurile atacate își bazau propria motivare pe o notă a Comisiei din 20 decembrie 2008 care contesta fapte nereluate în procedura de încălcare. Acest argument pur și simplu nu ar fi fost luat în considerare de Tribunal.

               Al șaselea motiv: încălcarea articolului 32 alineatul (3) litera (f) a doua ipoteză din Regulamentul nr. 1260/1999.

               În orice caz, pronunțându-se cu privire la al patrulea motiv, Tribunalul ar fi stabilit efectiv că nota din 20 octombrie 2008 făcea trimitere la elemente străine de procedura de încălcare; de aceea, Tribunalul ar fi trebuit să admită al treilea motiv. Întrucât nu a făcut acest lucru, Tribunalul ar fi încălcat articolul 32 alineatul (3) litera (f) a doua ipoteză din Regulamentul nr. 1260/1999.

               Al șaptelea motiv: încălcarea articolului 32 alineatul (3) litera (f) prima și a doua ipoteză și a articolului 39 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1260/1999.

               Tribunalul ar fi respins în mod greșit al patrulea motiv al cererii de sesizare a instanței, prin care era denunțat comportamentul Comisiei care suspendase, în fapt, plățile, invocând temeri legate de buna gestiune a măsurii; or, ar fi fost necesar să fie urmată procedura prevăzută la articolul 39 alineatele (1) și (2) din regulament, amintită la articolul 32 alineatul (3) litera (f) prima ipoteză. Tribunalul nu ar fi reușit în realitate să respingă teza guvernului italian care susținea că acesta fusese motivul deciziei adoptate de Comisiei.

               Al optulea motiv: încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE.

               Tribunalul ar fi exclus în mod greșit argumentul nemotivării de către Comisie. Având în vedere importanța acestui aspect, Comisia ar fi trebuit să explice de ce nu exista o contradicție între sancționarea, în procedura încălcării, a insuficientei colectări separate și refuzarea finanțării măsurii care avea ca obiectiv tocmai dezvoltarea colectării separate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind fondurile structurale, JO L 161, p. 1.


title: Cauza T-271/10: Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2014 – H/Consiliul și alții ( „Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire — Politică externă și de securitate comună — Expert național detașat la MPUE în Bosnia și Herțegovina — Decizie de reafectare — Necompetența Tribunalului — Inadmisibilitate” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/48

         Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2014 – H/Consiliul și alții
   (Cauza T-271/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire - Politică externă și de securitate comună - Expert național detașat la MPUE în Bosnia și Herțegovina - Decizie de reafectare - Necompetența Tribunalului - Inadmisibilitate”))
   2014/C 315/82
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: H (Catane, Italia) (reprezentanți: inițial C. Mereu și M. Velardo, ulterior M. Velardo, avocați)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro, G. Marhic și M.-M. Joséphidès, agenți)); Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și B. Eggers, agenți); și Misiunea de Poliție a Uniunii Europene (MPUE) în Bosnia și Herțegovina (Sarajevo, Bosnia și Herțegovina)

      Obiectul

   În primul rând, o cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei din 7 aprilie 2010, semnată de șeful de personal al MPUE, prin care reclamanta a fost reafectată postului „Criminal Justice Adviser – Prosecutor” de pe lângă Oficiul regional din Banja Luka (Bosnia-Herțegovina) și, pe de altă parte, dacă este necesar, a Deciziei din 30 aprilie 2010, semnată de șeful misiunii menționate la articolul 6 din Decizia 2009/906/PESC a Consiliului din 8 decembrie 2009 privind Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Bosnia și Herțegovina (JO L 322, p. 22), de confirmare a Deciziei din 7 aprilie 2010, precum și, în al doilea rând, o cerere de daune-interese.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Doamna H suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-19/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Polonia) la 17 ianuarie 2017 – Skarb Państwa reprezentowany przez Wojewodę Dolnośląskiego/Gmina Trzebnica

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Polonia) la 17 ianuarie 2017 – Skarb Państwa reprezentowany przez Wojewodę Dolnośląskiego/Gmina Trzebnica
   (Cauza C-19/17)
   (2017/C 161/08)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Skarb Państwa reprezentowany przez Wojewodę Dolnośląskiego

      Pârâtă: Gmina Trzebnica

      Întrebările preliminare

               1)

               Plățile obținute de un beneficiar cu titlu de penalități sau de despăgubiri în contextul neîndeplinirii sau al îndeplinirii cu întârziere a unei obligații reprezintă venituri în sensul normei nr. 2 din Regulamentul (CE) nr. 448/2004 al Comisiei din 10 martie 2004 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1685/2000 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului în ceea ce privește eligibilitatea cheltuielilor în cadrul operațiunilor cofinanțate de Fondurile Structurale și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1145/2003 (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           a)

                           Veniturile realizate sub forma penalităților pot fi diminuate cu valoarea pierderilor sau a costurilor suplimentare ocazionate beneficiarului în contextul neexecutării sau al executării cu întârziere a unui contract de către adjudecatar?

                           b)

                           Un serviciu al adjudecatarului constând în executarea altor lucrări pentru beneficiar care nu au nicio legătură cu obiectul finanțării și care au ca efect darea în plată a penalităților (datio in solutum) reprezintă venituri în sensul normei nr. 2 din Regulamentul (CE) nr. 448/2004 al Comisiei […]?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și la a doua întrebare litera (a): se va considera cuantum al veniturilor realizate de către beneficiar cuantumul penalităților impuse adjudecatarului sau valoarea serviciului substitutiv?

               4)

               Este posibil ca după încheierea intervenției în sensul normei nr. 2 din Regulamentul (CE) nr. 448/2004 al Comisiei […] să aibă loc o reducere a cofinanțării cu cuantumul veniturilor realizate de către beneficiar în timpul intervenției?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare: este posibilă o reducere a cofinanțării cu valoarea veniturilor realizate de beneficiar dacă statul membru nu le-a comunicat Comisiei înainte de încheierea intervenției?

      (1)  JO 2004, L 72, p. 66, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 144.


title: Cauza C-536/10 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 iulie 2011 — MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Semnul verbal ROI ANALYZER )

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/15

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 iulie 2011 — MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-536/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Semnul verbal „ROI ANALYZER”)
   2011/C 311/22
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor) (reprezentant: W. Göpfert, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 10 septembrie 2010 — MPDV Mikrolab/OAPI (T-233/08), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 aprilie 2008 de respingere a căii de atac îndreptate împotriva deciziei examinatorului de refuz al înregistrării semnului verbal „ROI ANALYZER” ca marcă comunitară pentru anumite produse și servicii din clasele 9, 35 și 42 — Caracter distinctiv al mărcii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul în parte ca vădit inadmisibil și în parte ca vădit nefondat.

               2.

               Obligă MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-698/15 P: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2017 – Silvan/Comisia („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Exercițiul de promovare 2013 — Decizie de a nu îl promova pe recurent — Compararea meritelor — Luarea în considerare a raportului de evaluare — Inexistența unei erori de drept”)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/27

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2017 – Silvan/Comisia
   (Cauza T-698/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Exercițiul de promovare 2013 - Decizie de a nu îl promova pe recurent - Compararea meritelor - Luarea în considerare a raportului de evaluare - Inexistența unei erori de drept”))
   (2017/C 121/38)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Juha Tapio Silvan (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și C. Berardis-Kayser, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 22 septembrie 2015, Silvan/Comisia (F-83/14, EU:F:2015:106) având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Juha Tapio Silvan suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-498/09 P: Ordonanța Curții din 10 iunie 2010 — Thomson Sales Europe/Comisia Europeană (Recurs — Cod vamal — Remitere de drepturi vamale — Nerecuperare ulterioară — Taxe antidumping — Absența unei neglijențe vădite — Complexitate a reglementării — Experiență profesională — Diligența operatorului — Televizoare color fabricate în Thailanda — Acte atacabile)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/17

      Ordonanța Curții din 10 iunie 2010 — Thomson Sales Europe/Comisia Europeană
      (Cauza C-498/09 P) (1)

      (Recurs - Cod vamal - Remitere de drepturi vamale - Nerecuperare ulterioară - Taxe antidumping - Absența unei neglijențe vădite - Complexitate a reglementării - Experiență profesională - Diligența operatorului - Televizoare color fabricate în Thailanda - Acte atacabile)
      (2010/C 288/28)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Thomson Sales Europe (reprezentanți: F. Foucault și F. Goguel, avocats)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Bouyon și H. van Vliet, agenți)

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 29 septembrie 2009, Thomson Sales Europe/Comisia (cauzele conexate T-225/07 și T-364/07) prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată de recurentă având ca obiect anularea Deciziei REM nr. 03/05 a Comisiei din 7 mai 2007 de informare a autorităților franceze că nu se justifică acordarea remiterii taxelor la import privind aparatele de televiziune color fabricate în Thailanda avute în vedere de cererea acestora din 14 septembrie 2005, precum și anularea scrisorii Comisiei din 20 iulie 2007 prin care nu se confirmă dobândirea beneficiului nerecuperării ulterioare a taxelor la import pentru aparatele menționate — Procedură privind cererea remiterii taxelor, solicitată în temeiul articolului 239 din Codul vamal, precum și privind nerecuperarea ulterioară a taxelor în cauză în temeiul articolului 220 alineatul (2) litera (b) din codul menționat — Nerespectarea dreptului la apărare — Greșita calificare juridică a faptelor

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă Thomson Sales Europe la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-327/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Okresní soud v Chebu (Republica Cehă) la 5 iulie 2010 — Hypoteční banka, a.s./Udo Mike Lindner

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/29

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Okresní soud v Chebu (Republica Cehă) la 5 iulie 2010 — Hypoteční banka, a.s./Udo Mike Lindner
   (Cauza C-327/10)
   ()
   2010/C 246/49
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Okresní soud v Chebu

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Hypoteční banka, a.s.

      Pârât: Udo Mike Lindner

      Întrebările preliminare

               1.

               Dacă una din părțile la o procedură judiciară este resortisantul unui alt stat decât cel în care se desfășoară procedura, această împrejurare poate constitui temeiul pentru elementul transfrontalier în înțelesul articolului 81 (ex-articolul 65) din tratat, care este una dintre condițiile de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 44/2001 (1) al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles I”)?

               2.

               Regulamentul Bruxelles I se opune aplicării dispozițiilor legislației naționale care permit inițierea de acțiuni în justiție împotriva unor persoane cu adresa necunoscută?

               3.

               În cazul în care răspunsul la a doua întrebare este negativ, susținerile unui curator numit din oficiu pentru pârât pot fi considerate o recunoaștere de către pârât a competenței instanței locale, în înțelesul articolului 24 din Regulamentul Bruxelles I, chiar și atunci când obiectul litigiului este o cerere întemeiată pe contract încheiat cu consumatorii, iar instanțele Republicii Cehe nu sunt competente să judece acțiunea potrivit articolului 16 alineatul (2) din acest regulament?

               4.

               O convenție privind competența teritorială a unei anumite instanțe poate fi interpretată în sensul că stabilește competența internațională a instanței respective, în înțelesul articolului 17 punctul 3 din Regulamentul Bruxelles I, iar în cazul unui răspuns afirmativ, această interpretare se aplică și atunci când convenția privind competența teritorială este nulă întrucât încalcă articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (2) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.

      (2)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-354/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — BAM NBM Wegenbouw și HBG Civiel/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Existența și calificarea unui acord — Restrângere a concurenței — Liniile directoare privind acordurile de cooperare orizontală — Dreptul la apărare — Amenzi — Durata încălcării” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/16

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — BAM NBM Wegenbouw și HBG Civiel/Comisia
   (Cauza T-354/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Existența și calificarea unui acord - Restrângere a concurenței - Liniile directoare privind acordurile de cooperare orizontală - Dreptul la apărare - Amenzi - Durata încălcării)
   2012/C 355/30
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: BAM NBM Wegenbouw BV (Bunnik, Țările de Jos) și HBG Civiel BV (Gouda, Țările de Jos) (reprezentanți: M. Biesheuvel și J. de Pree, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: Bouquet, A. Nijenhuis și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)], în măsura în care le privește pe reclamante.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă BAM NBM Wegenbouw BV și HBG Civiel BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-229/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — AEPI/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Drepturi de autor și drepturi conexe — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Obligații în materie de examinare a plângerilor — Lipsă de interes pentru Comunitate — Respingere )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/34

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — AEPI/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-229/05) (1)

   („Concurență - Drepturi de autor și drepturi conexe - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Obligații în materie de examinare a plângerilor - Lipsă de interes pentru Comunitate - Respingere’)
   (2007/C 199/65)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Maroussi, Grecia) (reprezentant: T. Asprogerakas-Grivas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. Christoforou și F. Castillo de la Torre, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei SG-Greffe (2005) D/201832 din 18 aprilie 2005 de respingere a unei plângeri privind o pretinsă încălcare a articolelor 81 CE și 82 CE de către organismele grecești de gestiune colectivă a drepturilor conexe drepturilor de autor în domeniul muzicii.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005.


title: Cauza C-179/12 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 septembrie 2013 — The Dow Chemical Company/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața cauciucului cloropren — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Încălcarea articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit al unei filiale către societatea sa mamă — Control comun de către două societăți-mamă — Influență determinantă — Dreptul la apărare — Majorarea amenzii — Efect descurajator)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/28

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 septembrie 2013 — The Dow Chemical Company/Comisia Europeană
   (Cauza C-179/12 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului cloropren - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Încălcarea articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit al unei filiale către societatea sa mamă - Control comun de către două societăți-mamă - Influență determinantă - Dreptul la apărare - Majorarea amenzii - Efect descurajator)
   2013/C 344/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Dow Chemical Company (reprezentant: D. Schroeder, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Van Nuffel, V. Bottka și L Malferrari, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 februarie 2012 în cauza T-77/08, The Dow Chemical Company/Comisia Europeană prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea în parte a Deciziei C(2007) 5910 final a Comisiei din 5 decembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/38.629 — Cauciuc cloropren), referitoare la o înțelegere pe piața cauciucului cloropren în Spațiul Economic European (SEE) privind împărțirea pieței și stabilirea prețurilor, precum și, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate recurentei — Întreprindere comună — Imputabilitatea comportamentului ilicit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă The Dow Chemical Company la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza T-565/15: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2016 – Excalibur City/EUIPO – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MERLIN’S KINDERWELT — Marcă națională verbală anterioară KINDER — Motiv relativ de refuz — Lipsă de similitudine între semne — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/42

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2016 – Excalibur City/EUIPO – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT)
   (Cauza T-565/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MERLIN’S KINDERWELT - Marcă națională verbală anterioară KINDER - Motiv relativ de refuz - Lipsă de similitudine între semne - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 402/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Republica Cehă) (reprezentant: E. Engin Deniz, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: M. Simandlova și A. Folliard Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Ferrero SpA (Alba, Italia) (reprezentanți: L. Ghedina și F. Jacobacci, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 iulie 2015 (cauza R 1538/2014-1) privind o procedură de opoziție dintre Ferrero și Excalibur City

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 9 iulie 2015 (cauza R 1538/2014-1).

               2)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Excalibur City s.r.o.

               3)

               Ferrero SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza T-383/15: Acțiune introdusă la 14 iulie 2015 – DIMA Verwaltungs/OAPI (Forma unui recipient)

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/12

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2015 – DIMA Verwaltungs/OAPI (Forma unui recipient)
   (Cauza T-383/15)
   (2015/C 328/11)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: DIMA Verwaltungs GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: T. Kerkhoff, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară tridimensională (Forma unui recipient) – cererea de înregistrare nr. 12 649 364

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 27 martie 2015 în cauza R 2568/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului să continue procedura de înregistrare;

               —

               cu titlu subsidiar, constatarea faptului că articolul 7 alineatul (1) litera (b) din regulament nu se opune înregistrării și trimiterea cauzei spre rejudecare la camera de recurs;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-170/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Alrosa/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața mondială a producției și furnizării de diamante brute — Decizie care face obligatorii angajamentele propuse de întreprinderea în poziție dominantă — Articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Principiul proporționalității — Libertate contractuală — Dreptul de a fi audiat )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/37

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Alrosa/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-170/06) (1)

   („Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața mondială a producției și furnizării de diamante brute - Decizie care face obligatorii angajamentele propuse de întreprinderea în poziție dominantă - Articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Principiul proporționalității - Libertate contractuală - Dreptul de a fi audiat’)
   (2007/C 199/70)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Alrosa Company Ltd (Mirny, Rusia) (reprezentanți: R. Subiotto, S. Mobley și K. Jones Keith, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, A. Whelan și R. Sauer, agenți)
   Obiectul
   Anularea Deciziei 2006/520/CE a Comisiei din 22 februarie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] și a articolului 54 din Acordul SEE (cauza COMP/B-2/38.381 — De Beers) (JO L 205, p. 24), prin care sunt făcute constrângătoare angajamentele asumate de societatea De Beers de a înceta cumpărările de diamante brute de la Alrosa începând din 2009, la sfârșitul unei faze de reducere progresivă a volumului său de cumpărări din 2006 până în 2008 și care pune capăt procedurii, conform articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE] (JO 2003, L 1, p. 1).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei din 22 februarie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] și a articolului 54 din Acordul SEE (Cauza COMP/B-2/38.381 — De Beers).

               2)

               Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Alrosa Company Ltd.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-257/07: Acțiune introdusă la 31 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/22

         Acțiune introdusă la 31 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-257/07)
   (2007/C 183/37)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Kukovec și K. Nyberg, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/17/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (directiva privind achizițiile) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 31 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 305, p. 46.


title: Cauza C-685/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 18 decembrie 2015 – Online Games Handels GmbH și Frank Breuer și alții/Landespolizeidirektion Oberösterreich

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 18 decembrie 2015 – Online Games Handels GmbH și Frank Breuer și alții/Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Cauza C-685/15)
   (2016/C 118/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter, Astrid Walden

      Pârâtă: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Întrebarea preliminară

   Articolul 56 TFUE sau articolul 49 și următoarele TFUE, în lumina articolului 6 din CEDO coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretate în sensul că, ținând seama de obiectivitatea și de imparțialitatea cerute instanțelor în temeiul jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului (în special având în vedere hotărârea acesteia din 18 mai 2010, cererea nr. 64962/01, punctul 54), se opun unei reglementări naționale potrivit căreia probele care trebuie prezentate în cadrul unei proceduri administrative cu caracter penal pentru a justifica regimul de cvasimonopol la care este supusă piața națională a jocurilor de noroc, protejat în temeiul dreptului penal, în lumina jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene (în special în lumina Hotărârii Curții din 30 aprilie 2014, C-390/12 (1)), nu trebuie mai întâi, pe de o parte, indicate și delimitate în mod pe deplin autonom și, pe de altă parte, examinate ulterior și apreciate în mod autonom de autoritatea de sancționare (sau de un alt organ public de urmărire penală) în funcția acesteia (sau a acestuia) de reprezentant al acuzării, ci dimpotrivă, din oficiu și independent de comportamentul părților din procedură, de către instanța sesizată (în una și aceeași persoană/funcție), care trebuie să pronunțe o decizie asupra legalității măsurii penale atacate?

      (1)  ECLI:EU:C:2014:281, „Pfleger și alții”.


title: Cauza C-134/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Hauptzollamt Bremen/J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j. [Regulamentul (CE) nr. 2193/2003 — Taxe vamale suplimentare la importurile anumitor produse originare din Statele Unite ale Americii — Domeniu de aplicare — Articolul 4 alineatul (2) — Produse exportate după intrarea în vigoare a regulamentului menționat, dar în privința cărora se poate dovedi că erau deja expediate spre Comunitate la data primei aplicări a taxelor respective — Supunere]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/17

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Hauptzollamt Bremen/J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.
   (Cauza C-134/08) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 2193/2003 - Taxe vamale suplimentare la importurile anumitor produse originare din Statele Unite ale Americii - Domeniu de aplicare - Articolul 4 alineatul (2) - Produse exportate după intrarea în vigoare a regulamentului menționat, dar în privința cărora se poate dovedi că erau deja expediate spre Comunitate la data primei aplicări a taxelor respective - Supunere)
   2009/C 141/28
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Hauptzollamt Bremen

      Pârâtă: J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2193/2003 al Consiliului din 8 decembrie 2003 de instituire de taxe vamale suplimentare la importurile anumitor produse originare din Statele Unite ale Americii (JO L 328, p. 3) — Aplicarea de taxe vamale suplimentare pentru produsele exportate din Statele Unite ale Americii către Comunitate după intrarea în vigoare a regulamentului citat anterior, în privința cărora se poate dovedi însă că, la data primei aplicări a taxelor menționate, sunt expediate către Comunitate fără posibilitatea modificării destinației

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2193/2003 al Consiliului din 8 decembrie 2003 de instituire de taxe vamale suplimentare la importurile anumitor produse originare din Statele Unite ale Americii trebuie interpretat într-un sens conform celui al modului său de redactare, și anume că nu sunt supuse taxelor suplimentare produsele în privința cărora se poate dovedi că, la data intrării în vigoare a acestui regulament, sunt deja expediate către Comunitatea Europeană și că destinația acestora nu poate fi schimbată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-184/15: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2015 – Trivisio Prototyping/Comisia

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/30

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2015 – Trivisio Prototyping/Comisia
   (Cauza T-184/15)
   (2015/C 262/40)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Trivisio Prototyping GmbH (Trier, Germania) (reprezentanți: A. Bartosch și A. Böhlke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2015) 633 final din 2 februarie 2015 a Comisiei privind recuperarea sumei de 3 85  112,19 euro, majorată cu dobânzi, datorată de Trivisio Prototyping GmbH;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv: aprecierea inexactă a situației de fapt

                           —

                           Reclamanta susține în această privință, printre altele, că, în momentul în care Comisia a semnat convențiile de finanțare ULTRA („Ultra portable augmented reality for industrial maintenance applications”), IMPROVE („Improving Display and Rendering Technology for Virtual Environments”) și CINeSPACE („Experiencing urban film and cultural heritage while on-the-move”), aceasta avea cunoștință de implicarea inginerilor ruși sau, în orice caz, ar fi trebuit să aibă cunoștință de acest aspect. Reclamanta adaugă faptul că recuperarea cuantumului solicitat este abuzivă ținând seama de împrejurările date.

               2.

               Al doilea motiv: lipsa încălcării normelor cuprinse în anexa 2 la convențiile de finanțare referitoare la subcontractarea de către reclamantă

                           —

                           Reclamanta susține că exista un raport de control între aceasta și fiecare angajator al inginerilor ruși – independent de faptul că era vorba despre persoane juridice distincte –, astfel încât normele anexei 2 la convențiile de finanțare cu privire la subcontractare nu au fost încălcate.

               3.

               Al treilea motiv: în subsidiar, încălcarea principiului încrederii legitime

                           —

                           Cu titlu subsidiar, reclamanta invocă principiul încrederii legitime împotriva recuperării contestate.


title: Cauza T-387/17: Acțiune introdusă la 20 iunie 2017 – Triggerball/EUIPO (Forma unui obiect ca o minge cu muchii)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/40

         Acțiune introdusă la 20 iunie 2017 – Triggerball/EUIPO (Forma unui obiect ca o minge cu muchii)
   (Cauza T-387/17)
   (2017/C 256/47)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Triggerball GmbH (Baiern-Piusheim, Germania) (reprezentant: H. Emrich, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Forma unui obiect ca o minge cu muchii) – cererea de înregistrare nr. 15 528 615

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2017 în cauza R 376/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-288/07: Acțiune introdusă la 30 iulie 2007 — Alcan France/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/17

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2007 — Alcan France/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-288/07)
   (2007/C 235/31)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Alcan France SAS (Paris, Franța) (reprezentant: M. Thill-Tayara, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               pronunțarea nulității deciziei atacate a Comisiei și stabilirea faptului că măsura în cauză nu reprezintă un ajutor de stat sau, în subsidiar, stabilirea faptului că încălcarea principiului încrederii legitime și a termenului rezonabil se opune recuperării ajutorului;

               —

               anularea articolului 1 din decizia atacată care califică măsura litigioasă drept ajutor;

               —

               anularea articolelor 2 și 3 din decizia atacată care califică măsura drept ajutor incompatibil;

               —

               anularea articolelor 4-6 din decizia atacată care ordonă restituirea ajutorului;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor ocazionate de decizia atacată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia din 30 iunie 1997, adoptată la propunerea Comisiei și în conformitate cu procedura prevăzută de Directiva 92/81/CEE (1), Consiliul a autorizat statele membre să aplice sau să continue să aplice anumitor uleiuri minerale utilizate în scopuri specifice reducerile ratei accizelor sau scutirile de accize existente. Prin patru decizii succesive, Consiliul a prorogat această autorizare, prima perioadă de autorizare expirând la 31 decembrie 2006. Franța a fost autorizată să aplice aceste reduceri sau scutiri privind combustibilul greu utilizat pentru producerea de alumină în regiunea Gardanne.
   Prin scrisoarea din 30 decembrie 2001, Comisia a notificat Franței decizia sa de a deschide procedura prevăzută de articolul 88 alineatul (2) din Tratatul CE privind scutirea de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil pentru producerea de alumină în regiunea Gardanne (2). Ca urmare a acestei proceduri, Comisia a adoptat la 7 decembrie 2005 Decizia 2006/323/CE în care se consideră că scutirile de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil pentru producerea de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, aplicate de către Franța, Irlanda și, respectiv, de către Italia, reprezintă ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE parțial incompatibile cu piața comună și prin care se ordonă astfel statelor membre interesate să efectueze recuperarea ajutoarelor menționate (3).
   Comisia a decis să extindă procedura formală de analizare a scutirii de la plata accizelor pentru uleiurile minerale grele utilizate în producerea de alumină pentru perioada ulterioară datei de 1 ianuarie 2004. La 7 februarie 2007 aceasta a adoptat Decizia C(2007) 286 final din privind scutirea de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil pentru producerea de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, aplicată de către Franța, Irlanda și, respectiv, de către Italia (Ajutoare de stat nr. C 78-79-80/2001). Este vorba despre decizia contestată în cadrul prezentei acțiuni.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă, cu titlu preliminar, nulitatea deciziei pentru viciu de formă în sensul că Franța nu ar fi fost pusă în întârziere pentru prezentarea observațiilor sale în temeiul articolului 88 CE, cea de-a două procedură pentru perioada ulterioară anului 2004 fiind deschisă, în opinia sa, cu nerespectarea considerentelor deciziei din 7 decembrie 2005.
   Pe fond, reclamanta invocă două motive de anulare.
   Prin primul său motiv, aceasta arată că, atât în stadiul calificării ajutorului cât și în cel al analizării compatibilității sale, Comisia ar fi stabilit existența unui ajutor de stat cu încălcarea articolelor 87 și 88 CE. În plus, în cadrul acestui motiv, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a articolului 1 litera (c) din Regulamentul nr. 659/1999 (4), precum și erori în aplicarea criteriului selectivității ajutorului. Aceasta a arătat, de asemenea, că motivarea deciziei atacate ar fi viciată de contradicție și de insuficiență, încălcând articolul 253 CE. În plus, reclamanta susține că temeiul juridic pe care s-a fondat Comisia pentru a afirma incompatibilitatea ajutorului este greșit întrucât, în opinia sa, condițiile de aplicare a orientărilor comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului (5) nu sunt reunite.
   Prin al doilea motiv, invocat în subsidiar, reclamanta pretinde că recuperarea ajutorului ordonată de către Comisie ar încălca principiile încrederii legitime și al securității juridice.

      (1)  Directiva Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor pentru uleiurile minerale.

      (2)  Publicată în JO C 30, 2.2.2002.

      (3)  Decizia C [2005] 4436 final, ajutoare de stat nr. C 78-79-80/2001, JO 2006 L 119, p. 12.

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE, JO L 83, p. 1.

      (5)  Orientări comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului, JO 2001 C 37, p. 3.


title: Cauza T-194/17: Acțiune introdusă la 27 martie 2017 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (Reprezentarea unui cap femural)

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/37

         Acțiune introdusă la 27 martie 2017 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (Reprezentarea unui cap femural)
   (Cauza T-194/17)
   (2017/C 161/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CeramTec (Plochingen, Germania) (reprezentanți: A. Renck și E. Nicolás Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă de culoare roz (Reprezentarea unui cap femural) – marca Uniunii Europene nr. 10 214 112

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 februarie 2017 în cauza R 928/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată sau, în cazul în care C5 Medical Werks formulează cerere de intervenție, obligarea intervenientului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolelor 59 și 83 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-219/16 P: Recurs introdus la 19 aprilie 2016 de GFKL Financial Services GmbH, fostă GFKL Financial Services AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 4 februarie 2016 în cauza T-620/11, GFKL Financial Services AG/Comisia Europeană

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/8

         Recurs introdus la 19 aprilie 2016 de GFKL Financial Services GmbH, fostă GFKL Financial Services AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 4 februarie 2016 în cauza T-620/11, GFKL Financial Services AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-219/16 P)
   (2016/C 222/10)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: GFKL Financial Services GmbH, fostă GFKL Financial Services AG (reprezentanți: Dr. M Schweda, J. Eggers, Dr. M. Knebelsberger, Dr. F. Loose, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană, Republica Federală Germania

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               1.

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a noua) din 4 februarie 2016 în cauza T-620/11, în măsura în care prin aceasta a fost respinsă acțiunea ca nefondată și
               anularea Deciziei C(2011) 275 a Comisiei Europene din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat C 7/10 acordat de Germania (ex CP 250/09 și NN 5/10) (Legea privind impozitul pe profit, „KStG, Sanierungsklausel” (1));

               2.

               cu titlu subsidiar, anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a noua) din 4 februarie 2016 în cauza T-620/11, în măsura în care prin aceasta a fost respinsă acțiunea ca nefondată și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               3.

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul recursului, recurenta contestă calificarea clauzei de restructurare, prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din Legea impozitului pe profit, ca fiind un ajutor selectiv.
   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.

      Primul motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE
   Clauza de restructurare nu constituie o măsură selectivă și, prin urmare, nu reprezintă un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               —

               Tribunalul a considerat în mod eronat că norma de excepție prevăzută la articolul 8c alineatul 1 din Legea privind impozitul pe profit, potrivit căreia, în anumite cazuri de achiziționări de participații, nu mai pot fi luate în considerare pierderile care pot fi reportate prin natura lor, face parte din sistemul de referință. În realitate, această dispoziție reprezintă o derogare de la sistemul de referință. Aceasta constă în posibilitatea generală de reportare a pierderilor în perioade de impozitare ulterioare.

               —

               În plus, clauza de restructurare prezintă un caracter general, în sensul că nu determină acordarea niciunui avantaj selectiv. Există diferențe importante între întreprinderile aflate în dificultate, care intră sub incidența clauzei de restructurare, și toate celelalte întreprinderi, în special întreprinderile stabile din punct de vedere economic, astfel încât cele două categorii de întreprinderi nu se află într-o situație comparabilă. De asemenea, în cadrul aprecierii egalității, Tribunalul s-a întemeiat pe un scenariu pur teoretic: în practică, grupul de referință avut în vedere de Tribunal nu ar exista din punctul de vedere al realității juridice.

               —

               De asemenea, prin intermediul clauzei de restructurare nu au fost avantajate „anumite întreprinderi sau producerea anumitor bunuri”. Clauza de restructurare este potențial accesibilă tuturor întreprinderilor și nu exclude de la bun început o anumită categorie de întreprinderi. Aceasta nu este aferentă „naturii specifice” a unei întreprinderi, ci unei operațiuni economice, cu alte cuvinte achiziționării în vederea restructurării.

               —

               În plus, clauza de restructurare poate fi justificată prin natura și prin obiectivele generale al regimului fiscal german. Aceasta contribuie la punerea în aplicare a principiilor fundamentale ale dreptului german în materia impozitului pe profit, în special a principiului reportării pierderilor, a principiului impozitării în funcție de capacitatea de plată, precum și a obiectivului general în materie fiscală privind asigurarea continuității veniturilor publice.

      Al doilea motiv de recurs: încălcarea principiului protecției încrederii legitime
   Hotărârea Tribunalului încalcă principiul protecției încrederii legitime, consacrat de dreptul Uniunii. Astfel, pretinsul caracter de ajutor al clauzei de restructurare nu poate fi luat în considerat ca atare de niciun operator economic diligent. Comisia nu a apreciat în niciun moment că normele similare existente în Germania sau în alte state membre ale Uniunii Europene sunt contrare legislației privind ajutoarele de stat.

      (1)  JO L 235, p. 26.