title: Cauza C-643/15: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2015 – Republica Slovacă/Consiliul

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/41

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2015 – Republica Slovacă/Consiliul
   (Cauza C-643/15)
   (2016/C 038/55)
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovacă (reprezentanți: Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

   Republica Slovacă solicită Curții:

               —

               anularea Deciziei (UE) 2015/1601 (1) a Consiliului din 22 septembrie 2015 de instituire a unor măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Italiei și al Greciei și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, Republica Slovacă invocă șase motive:

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 68 TFUE, precum și a articolului 13 alineatul (2) TUE și a principiului echilibrului instituțional
               Consiliul, întrucât a adoptat decizia atacată îndepărtându-se de la orientările anterioare ale Consiliului European și, așadar, în contradicție cu mandatul său, a încălcat articolul 68 TFUE, precum și articolul 13 alineatul (2) TUE și principiul echilibrului instituțional.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 10 alineatele (1) și (2) TUE, a articolului 13 alineatul (1) TUE, a articolului 78 alineatul (3) TFUE, a articolelor 3 și 4 din Protocolul nr. 1, a articolelor 6 și 7 Protocolul nr. 2, precum și pe încălcarea principiilor securității juridice, democrației reprezentative și echilibrului instituțional
               Actele de tipul deciziei atacate nu pot fi adoptate în temeiul articolului 78 alineatul (3) TFUE. Având în vedere conținutul său, decizia atacată are caracterul unui act legislativ și trebuia să fie, așadar, adoptată pe calea procedurii legislative, procedură care nu intră însă sub incidența articolului 78 alineatul (3) TFUE. Faptul că Consiliul a adoptat decizia atacată în temeiul articolului 78 alineatul (3) TFUE constituie nu numai o încălcare a acestei dispoziții, ci și o interferență în prerogativele parlamentelor naționale și ale Parlamentului European.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea dispozițiilor procedurale aplicabile care guvernează procedura legislativă, cum sunt articolul 10 alineatele (1) și (2) TUE, și articolul 13 alineatul (1) TUE și pe încălcarea principiilor democrației reprezentative, echilibrului instituțional și bunei guvernări
               Dacă Curtea de Justiție trebuia, în pofida argumentelor invocate de Republica Slovacă în cadrul celui de al doilea motiv al acțiunii, să ajungă la concluzia că decizia atacată a fost adoptată potrivit procedurii legislative (quod non), Republica Slovacă invocă în subsidiar încălcarea dispozițiilor procedurale aplicabile care figurează la articolul 16 alineatul (8) TUE, la articolul 15 alineatul (2) TFUE, la articolul 78 alineatul (3) TFUE, la articolele 3 și 4 din Protocolul nr. 1, la articolul 6 și la articolul 7 alineatele (1) și (2) din Protocolul nr. 2, precum și încălcarea articolului 10 alineatele (1) și (2) TUE și a articolului 13 alineatul (2) TUE și a principiilor democrației reprezentative, echilibrului instituțional și bunei guvernări. Concret, cerințele privind publicitatea dezbaterilor și a voturilor în Consiliu nu au fost respectate, limitând astfel participarea parlamentelor naționale în procesul de adoptare a deciziei atacate, și încălcând condiția privind consultarea Parlamentului European.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea dispozițiilor procedurale aplicabile care figurează la articolul 78 alineatul (3) TFUE și la articolul 293 TFUE, precum și la articolul 10 alineatele (1) și (2) TUE și la articolul 13 alineatul (2) TUE și pe încălcarea principiilor democrației reprezentative, echilibrului instituțional și bunei guvernări
               Înainte de a adopta decizia atacată, Consiliul a propus Comisiei o serie de modificări și de adăugiri. Ca urmare a acestui fapt, a existat o încălcare a dispozițiilor procedurale aplicabile care figurează la articolul 78 alineatul (3) TFUE și la articolul 293 TFUE, precum și la articolul 10 alineatele (1) și (2) TUE și la articolul 13 alineatul (2) TUE și o încălcare a principiilor democrației reprezentative, echilibrului instituțional și bunei guvernări. Parlamentul European nu a fost consultat în mod regulat, iar Consiliul nu s-a pronunțat cu unanimitate asupra modificărilor și adăugirilor aduse la propunerea Comisiei.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 78 alineatul (3) TFUE: nerespectarea condițiilor sale de aplicare
               Cu titlu subsidiar față de al doilea motiv, Republica Slovacă invocă încălcarea articolului 78 alineatul (3) TFUE, ca urmare a nerespectării condițiilor sale de aplicare care sunt legate de caracterul provizoriu al măsurilor adoptate și de existența unei situații de urgență caracterizate de un aflux spontan de resortisanți ai unor țări terțe.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității
               Decizia atacată este vădit contrară principiului proporționalității în măsura în care este cert că nu este nici adecvată, nici necesară pentru atingerea obiectivului urmărit.

      (1)  JO L 248, p. 80.


title: Cauza T-390/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Bank Melli Iran/Consiliul ( Măsuri provizorii — Regulamentul (CE) nr. 423/2007 — Măsuri restrictive împotriva Republicii islamice Iran — Decizie a Consiliului — Măsură de înghețare a fondurilor și a resurselor economice — Cerere de suspendare a executării — Lipsă a urgenței — Lipsa unui prejudiciu grav și ireparabil )

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/28

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Bank Melli Iran/Consiliul
   (Cauza T-390/08 R)
   („Măsuri provizorii - Regulamentul (CE) nr. 423/2007 - Măsuri restrictive împotriva Republicii islamice Iran - Decizie a Consiliului - Măsură de înghețare a fondurilor și a resurselor economice - Cerere de suspendare a executării - Lipsă a urgenței - Lipsa unui prejudiciu grav și ireparabil’)
   (2008/C 327/53)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Bank Melli Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: L. Defalque, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop, E. Finnegan și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării punctului 4 din tabloul B al anexei la Decizia 2008/475/CE a Consiliului din 23 iunie 2008 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 163, p. 29), în măsura în care Bank Melli Iran este inclusă pe lista de persoane fizice și juridice, entități și organisme ale căror fonduri și resurse economice au fost înghețate.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-552/08: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — Comisia/Domótica

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/33

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — Comisia/Domótica
   (Cauza T-552/08)
   (2009/C 55/61)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. M. Rochaud Jöet și S. Petrova, agenți, asistați de G. Anastácio și A. R. Andrade, avocați)

      Pârâtă: Domótica, Estudo e Projecto de Edifícios Inteligentes, Lda (Lisabona, Portugalia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea pârâtei la plata către reclamantă a sumei de 124 319,22 euro cu titlu de restituire a unui avans acordat de reclamantă în executarea contractului nr. BU/466/94 PO/ES, încheiat în cadrul programului Thermie și reziliat pentru neexecutare contractuală de către pârâtă și alți cocontractanți, majorată cu 48 180,00 euro cu titlu de dobânzi de întârziere datorate până la 30 septembrie 2008 și de dobânzi care vor deveni scadente până la data efectuării plății integrale;

               —

               obligarea Domótica la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La 17 ianuarie 1995, în aplicarea Regulamentului (CEE) nr. 2008/90 (1), Comisia Comunităților Europene a încheiat cu pârâta, cu Hospitais da Universidade de Coimbra (Spitalul Universitar din Coimbra) și cu societatea Técnicas Reunidas S. A., contractul Thermie nr. BU/466/94 PO/ES.
   Pârâta a fost desemnată drept coordonatoare a proiectului, asumându-și angajamentul de a prezenta Comisiei documentele necesare și de a asigura legătura între contractanți și Comisie. Cocontractanții răspundeau în solidar.
   La 10 februarie 1995, în conformitate cu cele convenite, Comisia a plătit un avans de 30 %, mai exact 176 693 euro.
   La 24 mai 2000, Comisia a dispus rezilierea contractului (după punerea în întârziere), invocând următoarele neexecutări ale unor obligații contractuale:

               —

               întârzieri în executare necomunicate Comisiei în termen;

               —

               incapacitatea Domótica de a iniția executarea proiectului (recunoscută de aceasta);

               —

               netransmiterea către Comisie, în termen și potrivit procedurilor corecte, a rapoartelor financiare și tehnice;

               —

               neîncheierea lucrărilor de executare a proiectului în termenul inițial prevăzut, și nici în cadrul prelungirii acordate ulterior (31 august 2000).

         Ca urmare a acestei conduite culpabile a cocontractanților nu au fost executate obligațiile care le reveneau.
   Contractul acorda Comisiei posibilitatea de a cere restituirea integrală sau parțială a sprijinului financiar acordat, majorat cu dobânzi în caz de neexecutare datorată cocontractanților.
   Comisia are dreptul la restituirea sumei de 172 499,22 euro, corespunzătoare valorii avansului inițial, majorat cu dobânzile datorate cu începere de la 10 februarie 1995, din care au fost deduse cheltuielile efectuate de pârâtă în executarea parțială a contractului, astfel cum au fost constatate de Comisie. La suma menționată se vor adăuga dobânzile care nu au devenit încă scadente.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2008/90 al Consiliului din 29 iunie 1990 privind promovarea tehnologiei energetice în Europa (Programul Thermie) (JO L 185, p. 1).


title: Cauza F-59/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 mai 2015 – Brune/Comisia (Funcție publică — Concurs general EPSO/AD/26/05 — Neînscriere pe lista de rezervă — Anulare de către Tribunal — Articolul 266 TFUE — Organizarea unei probe orale noi — Refuzul candidatului de a participa — Nouă decizie de neînscriere a candidatului pe lista de rezervă — Acțiune în anulare — Respingere — Confirmarea hotărârii Tribunalului în recurs — Cerere de despăgubiri ulterioară — Respectarea termenului rezonabil)

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/44

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 mai 2015 – Brune/Comisia
   (Cauza F-59/14) (1)

   ((Funcție publică - Concurs general EPSO/AD/26/05 - Neînscriere pe lista de rezervă - Anulare de către Tribunal - Articolul 266 TFUE - Organizarea unei probe orale noi - Refuzul candidatului de a participa - Nouă decizie de neînscriere a candidatului pe lista de rezervă - Acțiune în anulare - Respingere - Confirmarea hotărârii Tribunalului în recurs - Cerere de despăgubiri ulterioară - Respectarea termenului rezonabil))
   (2015/C 213/72)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Markus Brune (Bonn, Germania) (reprezentant: H. Mannes, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de despăgubiri și de dobânzi pentru prejudiciul pretins suferit ca urmare a pierderii șansei de a fi recrutat pentru un post în cadrul UE, întemeiată pe hotărârea pronunțată în cauza F-5/08

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Comisia Europeană la plata către domnul Brune, pentru prejudiciul moral suferit între data de 6 martie 2007 și 4 februarie 2011, a sumei de 4  000 de euro plus dobânzi moratorii calculate de la data de 17 aprilie 2013 la nivelul stabilit de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare pentru perioada în cauză majorată cu două puncte.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Brune.

               4)

               Domnul Brune suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014, p. 48.


title: Cauza T-726/15: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2017 – Blaž Jamnik și Blaž/Parlamentul („Contracte de achiziții publice de servicii — Contract de achiziții de bunuri imobiliare — Procedură de cerere de ofertă — Procedură negociată fără publicarea unui anunț de participare — Spațiu pentru casa Uniunii Europene la Ljubljana — Respingerea propunerii după prospectarea pieței locale — Atribuirea contractului unui alt ofertant — Neexaminarea documentelor anexate propunerii — Eroare de drept — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/45

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2017 – Blaž Jamnik și Blaž/Parlamentul
   (Cauza T-726/15) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Contract de achiziții de bunuri imobiliare - Procedură de cerere de ofertă - Procedură negociată fără publicarea unui anunț de participare - Spațiu pentru casa Uniunii Europene la Ljubljana - Respingerea propunerii după prospectarea pieței locale - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Neexaminarea documentelor anexate propunerii - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere”))
   (2017/C 239/56)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamante: Jožica Blaž Jamnik și Brina Blaž (Ljubljana, Slovenia) (reprezentant: D. Mihevc, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: V. Naglič, P. López-Carceller și B. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Parlamentului din 12 octombrie 2015 de respingere, după prospectarea pieței locale, a propunerii prezentate de reclamante în cadrul procedurii de achiziție de bunuri imobiliare INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06 privind viitoarea casă a Uniunii Europene la Ljubljana și a deciziei de a atribui contractul unui alt ofertant și, cu titlu subsidiar, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pretins suferit de reclamante.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Le obligă pe doamnele Jožica Blaž Jamnik și Brina Blaž la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza T-48/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 14 martie 2017 – ADDE/Parlamentul („Măsuri provizorii — Finanțarea unui partid politic — Drept instituțional — Garanție bancară — Lipsa urgenței”)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/47

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 14 martie 2017 – ADDE/Parlamentul
   (Cauza T-48/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Finanțarea unui partid politic - Drept instituțional - Garanție bancară - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 144/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Defalque, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și S. Alves, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, prin care se urmărește dispunerea unor măsuri provizorii având ca obiect obținerea dispensei de obligația de a constitui o garanție bancară ca o condiție a prefinanțării subvenției care rezultă din Decizia FINS-2017-13 a Parlamentului din 15 decembrie 2016 privind finanțarea alocată reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-69/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 17 octombrie 2013 — BF/Curtea de Conturi (Funcție publică — Procedură având ca obiect ocuparea unui post de director — Raport al comitetului de preselecție — Motivare — Lipsă — Nelegalitatea deciziei de numire — Condiții)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 17 octombrie 2013 — BF/Curtea de Conturi
   (Cauza F-69/11) (1)

   (Funcție publică - Procedură având ca obiect ocuparea unui post de director - Raport al comitetului de preselecție - Motivare - Lipsă - Nelegalitatea deciziei de numire - Condiții)
   2013/C 352/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BF (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi (reprezentanți: T. Kennedy și J. Vermer, agenți, asistați de D. Waelbroeck)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Curții de Conturi de a nu îl numi pe reclamant în postul de director al Direcției resurse umane și de a numi un alt candidat în acel post

      Dispozitivul

               1.

               Anulează deciziile din 18 noiembrie 2010 prin care Curtea de Conturi a Uniunii Europene a numit-o pe doamna Z în postul de director resurse umane și a respins candidatura lui BF pentru acest post.

               2.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii Curții de Conturi a Uniunii Europene de a retrage din dosar anexele A7 și A11 la cererea introductivă.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Obligă Curtea de Conturi a Uniunii Europene să suporte propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile efectuate de BF.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011, p. 52.


title: Cauza C-439/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializirana prokuratura (Bulgaria) la 5 august 2016 – Procedură penală împotriva lui Emil Milev

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializirana prokuratura (Bulgaria) la 5 august 2016 – Procedură penală împotriva lui Emil Milev
      (Cauza C-439/16)
      (2016/C 364/07)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializirana prokuratura

         Partea din procedura principală

      Emil Milev

         Întrebarea preliminară

      O jurisprudență națională – în particular un aviz având caracter obligatoriu al Varhoven Sad [Curtea Supremă de Casație] (emis după adoptarea Directivei 2016/343 din 9 martie 2016, dar înainte de expirarea termenului de transpunere) conform căruia Varhoven Sad [Curtea Supremă de Casație], după ce a constatat un conflict între articolul 5 paragraful 4, coroborat cu paragraful 1 litera c al aceluiași articol al Convenției europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și legislația națională [articolul 270 alineatul (2) din Codul de procedură penală], privind luarea în considerare sau nu a motivelor verosimile de a se bănui că a fost săvârșită o infracțiune (în cadrul procedurii de control al prelungirii unei măsuri coercitive de „arestare preventivă” în faza contencioasă a procedurii penale), a acordat, în esență, instanțelor libertatea de a decide dacă este necesar să se respecte Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale – este conformă cu articolele 3 și 6 din Directiva 2016/343 (1) din 9 martie 2016 (privind prezumția de nevinovăție și sarcina probei în cadrul procedurilor penale)?

         (1)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO L 65, p.1)


title: Cauza C-552/15: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Irlanda

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/23

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-552/15)
   (2015/C 414/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Wasmeier, J. Tomkin, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că prin prelevarea de la un rezident irlandez a cuantumului integral al taxei de înmatriculare pentru un autovehicul luat în leasing sau închiriat în alt stat membru fără a lua în considerare durata utilizării, în cazul în care nici nu se intenționează în esență utilizarea vehiculului în Irlanda în mod permanent, nici nu este în fapt utilizat în acest fel, și prin stabilirea unor condiții pentru a obține restituirea acestei taxe care depășesc ceea ce este strict necesar și proporțional, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

         Legislaţia naţională relevantă

   Ireland Finance Act, 1992 (cu modificările ulterioare) prevede impunerea unei taxe pentru înmatricularea vehiculelor cu motor importate în Irlanda. Potrivit acestei legi, importatorii de vehicule sunt obligați să achite, la momentul înmatriculării, întreaga taxă aplicabilă pentru o înmatriculare permanentă. Această cerință este aplicabilă tuturor mașinilor importate, indiferent de durata lor de utilizare urmărită și efectivă în statul menționat și include mașinile care sunt luate în leasing sau închiriate din străinătate pentru perioade predeterminate limitate. În timp ce autoritățile irlandeze au introdus posibilitatea de a obține o restituire ulterioară a surplusului de taxă plătit, o astfel de restituire poate fi acordată numai după inspectarea și exportarea vehiculului în discuție. Nu există nicio dispoziție pentru plata de dobânzi la surplusul de taxă care a fost reținut și o taxă de 500 de euro este instituită pentru procedura administrativă de restituire.

         Principalele argumente

   Comisia consideră că sistemul irlandez de impozitare pentru înmatricularea vehiculelor cu motor impune un flux de lichidităţi și o sarcină financiară disproporționale rezidenților irlandezi care intenționează să importe mașini închiriate sau luate în leasing pentru perioade predeterminate limitate. În opinia Comisiei, dispozițiile naționale în discuție fac cu mult mai dificile și mai costisitoare închirierea și luarea în leasing de mașini din alte state membre decât închirierea și luarea în leasing de la întreprinderi cu sediul în Irlanda. Comisia susține că taxa pentru înmatricularea vehiculelor din Irlanda, care este de natură să aducă atingere oferirii și beneficierii de servicii de leasing și de închiriere, este disproporţionată și, prin urmare, încalcă articolul 56 TFUE.


title: Cauza T-107/09: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 septembrie 2009 — Regatul Unit/Comisia

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/37

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 septembrie 2009 — Regatul Unit/Comisia
   (Cauza T-107/09) (1)

   2009/C 256/67

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza F-98/11: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2011 — ZZ și alții/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/47

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2011 — ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-98/11)
   2011/C 347/90
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: F. Moyse și A. Salerno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a considera anumite ajutoare financiare ale unui stat membru pentru studenți din învățământul superior drept alocații de aceeași natură ca alocațiile familiale și de a deduce aceste ajutoare financiare din alocația școlară acordată funcționarilor părinți ai acestor studenți, precum și anularea deciziei de a efectua restituirea plăților nedatorate

      Concluziile reclamanților

               —

               În ceea ce privește primii nouă reclamanți, anularea, pe de o parte, a deciziilor de deducere din alocațiile școlare statutare plătite pentru copiii lor a valoarii burselor pentru studii superioare acordate acestora din urmă de Centrul de documentare și de informare privind învățământul superior în Marele Ducat al Luxemburgului (CEDIES), precum și, pe de altă parte, anularea deciziilor de a efectua restituirea plăților nedatorate în cazul fiecărui reclamant și care corespund sumelor despre care se pretinde că ar fi nedatorate din alocațiile școlare primite anterior;

               —

               în ceea ce privește primul reclamant, anularea deciziei prin care i se solicită să comunice dacă copilul său beneficiază de o bursă acordată de CEDIES și care suspendă, între timp, alocația școlară care îi revenea acestui copil începând de la 1 decembrie 2011 în ceea ce privește exclusiv această suspendare;

               —

               majorarea arieratelor din remunerație în cauză cu dobânzi moratorii corespunzătoare, calculate începând de la data scadenței arieratelor datorate, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare aplicabile în perioada respectivă, majorată cu două puncte;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-267/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 28 mai 2010 — André Rossius/État belge — SPF Finances

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 28 mai 2010 — André Rossius/État belge — SPF Finances
   (Cauza C-267/10)
   ()
   2010/C 221/36
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Namur

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: André Rossius

      Pârât: État belge — SPF Finances

      Intervenient: État belge — SPF Défense

      Întrebările preliminare

               1.

               Următoarele dispoziții din dreptul Uniunii Europene:

                           1.

                           Articolul 6 din Tratatul de la Lisabona din 13 decembrie 2007 de modificare a Tratatului privind Uniunea Europeană, semnat la Maastricht la 7 februarie 1992, în vigoare de la 1 decembrie 2009, potrivit căruia „Uniunea recunoaște drepturile, libertățile și principiile prevăzute în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 7 decembrie 2000, astfel cum a fost adaptată la 22 decembrie 2007, la Strasbourg, care are aceeași valoare juridică cu cea a tratatelor. […]”;

                           2.

                           Articolul 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (1), potrivit căruia „Orice persoană are dreptul de acces la asistența medicală preventivă și de a beneficia de îngrijiri medicale […]. În definirea și punerea în aplicare a tuturor politicilor și acțiunilor Uniunii se asigură un nivel ridicat de protecție a sănătății umane”,

                     interpretate în conformitate cu marile principii pe care se întemeiază Uniunea Europeană, astfel cum sunt amintite în Preambulul Tratatului de la Lisabona,
               se opun ca un stat membru, în speță Belgia, să permită, pe teritoriul său, continuarea fabricării, a importului, a promovării și a comercializării tutunului prelucrat pentru fumat, în timp ce același stat recunoaște oficial că aceste produse dăunează grav sănătății celor care le utilizează și că sunt identificate drept cauză a numeroase boli invalidante și a numeroase decese premature, ceea ce ar trebui să justifice în mod logic interzicerea acestora?

               2.

               Următoarele dispoziții din dreptul Uniunii Europene:

                           1.

                           Articolul 6 din Tratatul de la Lisabona din 13 decembrie 2007 de modificare a Tratatului privind Uniunea Europeană, semnat la Maastricht la 7 februarie 1992, în vigoare de la 1 decembrie 2009, potrivit căruia „Uniunea recunoaște drepturile, libertățile și principiile prevăzute în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 7 decembrie 2000, astfel cum a fost adaptată la 22 decembrie 2007, la Strasbourg, care are aceeași valoare juridică cu cea a tratatelor. […]”

                           2.

                           Și articolul 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO C 364, 18 decembrie 2000), potrivit căruia „Orice persoană are dreptul de acces la asistența medicală preventivă și de a beneficia de îngrijiri medicale […]. În definirea și punerea în aplicare a tuturor politicilor și acțiunilor Uniunii se asigură un nivel ridicat de protecție a sănătății umane”,

                     interpretate în conformitate cu marile principii pe care se întemeiază Uniunea Europeană, astfel cum sunt amintite în Preambulul Tratatului de la Lisabona,
               se opun ca următoarele dispoziții din dreptul belgian:

                           Legea generală privind activitatea vamală și accizele, coordonată prin Decretul regal din 18 iulie 1977 (Moniteur belge din 21 septembrie 1977) și confirmată prin Legea din 6 iulie 1978, articolul 1 (Moniteur belge din 12 august 1978);

                           Legea din 10 iunie 1997 privind regimul general, deținerea, circulația și controlul produselor supuse accizelor (Moniteur belge din 1 august 1997);

                           Legea din 3 aprilie 1997 privind regimul fiscal al tutunului prelucrat (Moniteur belge din 1 august 1997), modificată prin Legea din 26 noiembrie 2006 (Moniteur belge din 8 decembrie 2006);

                     autorizează statul belgian să considere tutunul prelucrat pentru fumat drept bază impozabilă cu titlu de accize, în timp ce:

                           pe de o parte, statul menționat recunoaște oficial că aceste produse dăunează grav sănătății celor care le utilizează și că sunt identificate drept cauză a numeroase boli invalidante și a numeroase decese premature, ceea ce ar trebui să justifice în mod logic dispariția acestora;

                           pe de altă parte, procedând astfel, însuși statul respectiv împiedică adoptarea măsurilor susceptibile să provoace în mod eficient această dispariție, prin favorizarea randamentului fiscal față de orice efect cu adevărat descurajator?

      (1)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza T-180/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 mai 2008 — Fränkischer Weinbauverband/OAPI (Forma unei sticle)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/48

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 mai 2008 — Fränkischer Weinbauverband/OAPI (Forma unei sticle)
   (Cauza T-180/06) (1)

   (2008/C 171/93)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-320/09: Acțiune introdusă la 14 august 2009 — Planet/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/67

         Acțiune introdusă la 14 august 2009 — Planet/Comisia
   (Cauza T-320/09)
   2009/C 267/122
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Planet AE societate de consultanță pe acțiuni (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea celor două decizii ale Comisiei (OLAF) prin care s-a solicitat înregistrarea reclamantei mai întâi în categoria W1a și, ulterior, în categoria W1b a Sistemului de avertizare rapidă (SAR).

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiune se urmărește obținerea anulării, în primul rând, a deciziei Comisiei prin care se solicită înscrierea reclamantei în categoria W1a a Sistemului de avertizare rapidă (denumit în continuare „SAR”) și, în al doilea rând, a deciziei Comisiei prin care s-a solicitat modificarea primei decizii menționate în vederea înregistrării, începând cu 25 mai 2009, a reclamantei în categoria mai defavorabilă W1b a SAR.
   Reclamanta susține că deciziile atacate sunt viciate de o încălcare a unor norme fundamentale de procedură, întrucât acestea nu respectă condițiile prevăzute de Decizia 2008/969/CE (1) în ceea ce privește normele de procedură care trebuie respectate pentru ca înregistrările în SAR să fie conforme dreptului comunitar. Reclamanta subliniază în special că, în temeiul articolului 8 alineatul (1) din această decizie, organul competent al Comisiei, responsabil cu semnarea contractelor de achiziții publice, este obligat să informeze în prealabil persoana fizică sau juridică pentru care s-a solicitat introducerea unui avertisment SAP despre eventuala introducere a datelor referitoare la aceasta. În plus, conform articolului 3 alineatul (1) litera (c) din această decizie, înregistrarea trebuie motivată corespunzător.
   În plus, reclamanta susține că nerespectarea condițiilor prevăzute la articolul 8 din Decizia 2008/969/CE constituie de asemenea o încălcare a principiilor și a drepturilor fundamentale recunoscute de dreptul comunitar. Potrivit acesteia, comportamentul Comisiei este contrar principiului bunei administrări, prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care Comisia nu a informat-o în prealabil și potrivit dispozițiilor legale în sensul articolului 8 alineatul (1) din Decizia 2008/969/CE, ceea ce a privat-o astfel de posibilitatea de a-și exprima punctul de vedere. În același timp, potrivit reclamantei, Comisia și-a încălcat obligația de diligență. Comportamentul Comisiei contravine de altfel articolului 1 din Codul de bună conduită administrativă pentru personalul Comisiei Europene în relația cu publicul.
   În sfârșit, reclamanta susține că i-au fost încălcate de către Comise dreptul de a fi ascultată, dreptul la apărare, precum și prezumția de nevinovăție, întrucât reclamanta nu a avut posibilitatea de a-și exprima punctul de vedere și de a formula obiecții cu privire la deciziile referitoare la înregistrarea sa în SAR, pe care organul competent al Comisiei se pregătea să le adopte.

      (1)  Decizia 2008/969/CE, Euratom a Comisiei din 16 decembrie 2008 privind sistemul de avertizare rapidă pentru ordonatorii de credite ai Comisiei și ai agențiilor executive (JO L 344, p. 125).


title: Cauza C-568/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Assen — Țările de Jos) — Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV/Provincie Drenthe (Contracte de achiziții publice — Proceduri privind căile de atac în ceea ce privește atribuirea contractelor de achiziții publice de lucrări — Directiva 89/665/CEE — Obligație a statelor membre de a prevedea o cale de atac — Legislație națională care permite judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii să autorizeze o decizie de atribuire a contractului de achiziții publice, care poate fi considerată ulterior contrară normelor de drept al Uniunii de către instanța de fond — Compatibilitate cu directiva — Acordarea de daune interese ofertanților lezați — Condiții)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Assen — Țările de Jos) — Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV/Provincie Drenthe
   (Cauza C-568/08) (1)

   (Contracte de achiziții publice - Proceduri privind căile de atac în ceea ce privește atribuirea contractelor de achiziții publice de lucrări - Directiva 89/665/CEE - Obligație a statelor membre de a prevedea o cale de atac - Legislație națională care permite judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii să autorizeze o decizie de atribuire a contractului de achiziții publice, care poate fi considerată ulterior contrară normelor de drept al Uniunii de către instanța de fond - Compatibilitate cu directiva - Acordarea de daune interese ofertanților lezați - Condiții)
   2011/C 55/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Assen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV

      Pârâtă: Provincie Drenthe

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank Assen (Țările de Jos) — Interpretarea articolului 1 alineatele (1) și (3) și a articolului 6 alineatele (1) și (6) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237) — Legislație națională care prevede o competență concomitentă a instanțelor civile și administrative ce poate conduce la decizii contradictorii — Competență a instanței administrative limitată la aprecierea deciziei de deschidere a procedurii de atribuire a contractelor de achiziții publice — Excludere în cazul unei decizii de atribuire a contractului de achiziții publice unuia dintre ofertanți — Acordare de daune-interese

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 1 alineatele (1) și (3) și articolul 2 alineatele (1) și (6) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la aplicarea procedurilor privind căile de atac în ceea ce privește atribuirea contractelor de achiziții publice de bunuri și de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992, nu se opun unui sistem în care, pentru a obține într-un timp scurt o decizie jurisdicțională, singura procedură disponibilă este cea care se caracterizează prin faptul că are ca obiect să permită adoptarea cu celeritate a unei măsuri obligatorii, avocații nu au dreptul să prezinte concluzii, probele nu pot fi, în principiu, administrate decât în scris, dispozițiile legale privind probele nu sunt aplicabile și hotărârea pronunțată nu conduce la stabilirea definitivă a raporturilor juridice și nu face parte dintr-un proces decizional cu valoare de lucru judecat.

               2.

               Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/50, trebuie interpretată în sensul că nu se opune faptului că judecătorul delegat cu luarea măsurilor provizorii, pentru a adopta o astfel de măsură, realizează o interpretare a Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, care, ulterior, este calificată drept eronată de instanța de fond.

               3.

               În ceea ce privește răspunderea statului pentru prejudiciile cauzate particularilor prin încălcări ale dreptului Uniunii care îi sunt imputabile, particularii vătămați au un drept la repararea prejudiciului dacă norma de drept al Uniunii încălcată are ca obiect conferirea de drepturi particularilor, dacă încălcarea acestei norme este suficient de gravă și dacă există o legătură directă de cauzalitate între încălcarea obligației și prejudiciul suferit. În lipsa dispozițiilor de drept al Uniunii în acest domeniu, în cazul în care aceste condiții sunt îndeplinite, revine ordinii juridice interne din fiecare stat membru sarcina de a stabili criteriile în temeiul cărora trebuie constatat și evaluat prejudiciul care rezultă din încălcarea dreptului Uniunii în domeniul atribuirii contractelor de achiziții publice, în măsura în care sunt respectate principiile echivalenței și efectivității.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza C-87/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/X (Trimitere preliminară — Libertatea de stabilire — Legislație fiscală — Impozit pe venit — Contribuabil nerezident — Deductibilitatea unor cheltuieli aferente unui monument istoric locuit de proprietar — Nedeductibilitate în privința unui monument pentru unicul motiv că acesta nu este clasat în statul membru de impunere, deși este clasat în statul de reședință)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/X
   (Cauza C-87/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libertatea de stabilire - Legislație fiscală - Impozit pe venit - Contribuabil nerezident - Deductibilitatea unor cheltuieli aferente unui monument istoric locuit de proprietar - Nedeductibilitate în privința unui monument pentru unicul motiv că acesta nu este clasat în statul membru de impunere, deși este clasat în statul de reședință))
   (2015/C 065/04)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârât: X

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații a unui stat membru care, în scopul protecției patrimoniului cultural și istoric național, rezervă deductibilitatea unor cheltuieli aferente monumentelor clasate numai proprietarilor de monumente situate pe teritoriul său, cu condiția ca această posibilitate să fie deschisă și proprietarilor de monumente susceptibile să facă parte din patrimoniul cultural și istoric al statului membru respectiv în pofida localizării lor pe teritoriul altui stat membru.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza C-149/09: Ordonanța președintelui Curții din 17 decembrie 2009 — Comisia/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/44

         Ordonanța președintelui Curții din 17 decembrie 2009 — Comisia/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-149/09) (1)

   2010/C 63/77

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza F-52/12: Acțiune introdusă la 7 mai 2012 — ZZ/Parlamentul European

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/22

         Acțiune introdusă la 7 mai 2012 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-52/12)
   2012/C 200/45
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea, pe de o parte, a deciziei de stabilire a reședinței principale a reclamantului în Luxemburg și, pe de altă parte, a deciziei cuprinzând avizul de modificare a drepturilor de pensie ale reclamantului și prin care se elimină coeficientul corector pentru Franța cu începere de la 1 ianuarie 2010

      Concluziile reclamantului

   Cu titlu principal:

               —

               anularea deciziei de stabilire a reședinței principale a reclamantului în Luxemburg și a deciziei din 28 iunie 2011 cuprinzând avizul de modificare a drepturilor de pensie ale reclamantului și prin care se elimină coeficientul corector pentru Franța cu începere de la 1 ianuarie 2010,

               —

               obligarea Parlamentului European la stabilirea sumelor nedatorate percepute în mod repetat,

               —

               obligarea Parlamentului European la plata sumelor restante de pensie rezultate împreună cu dobânzi moratorii corespunzătoare, calculate de la data scadenței sumelor restante datorate, la rata dobânzii stabilite de Banca Centrală Europeană aplicabile pentru principalele operațiuni de refinanțare în perioada în discuție, majorată cu două puncte.

         Cu titlu subsidiar:

               —

               anularea deciziilor atacate întrucât au efecte retroactive de la 1 ianuarie 2010,

               —

               obligarea Parlamentului European la plata sumelor restante de pensie rezultate împreună cu dobânzi moratorii corespunzătoare, calculate de la data scadenței sumelor restante datorate, la rata dobânzii stabilite de Banca Centrală Europeană aplicabile pentru principalele operațiuni de refinanțare în perioada în discuție, majorată cu două puncte,

               —

               în orice caz, obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-49/09: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2009 – Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/29

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2009 – Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-49/09)
   2009/C 90/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și P. Katsimani, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei, comunicată reclamantei prin scrisoarea din 21 noiembrie 2008, de respingere a ofertei reclamantei, depusă în cadrul cererii de ofertă REGIO-A4-2008-01, având ca obiect „Menținerea și dezvoltarea sistemelor informatice ale Direcției Generale Politică Regională” (1), precum și a tuturor deciziilor ulterioare conexe, inclusiv a deciziei prin care contractul este atribuit ofertantului câștigător;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la repararea prejudiciului produs reclamantei prin procedura de atribuire respectivă, în valoare de 4 520 845,05 EUR;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, chiar și în cazul respingerii acțiunii.

      Motivele și principalele argumente

   În speță, reclamanta urmărește anularea deciziei pârâtei privind, pe de o parte, respingerea ofertei pe care a prezentat-o ca răspuns în cadrul cererii de ofertă REGIO-A4-2008-01, având ca obiect „menținerea și dezvoltarea sistemelor informatice ale Direcției Generale Politică Regională”, și, pe de altă parte, atribuirea contractului în favoarea ofertantului câștigător. În plus, reclamanta solicită repararea pretinsului prejudiciu produs prin procedura de atribuire.
   Reclamanta invocă patru motive în susținerea concluziilor sale.
   În primul rând, reclamanta susține că, pe de o parte, Comisia ar fi încălcat principiul egalității de tratament, introducând a posteriori criterii despre care ofertanții nu ar fi avut cunoștință și, pe de altă parte, utilizând o formulă de evaluare discriminatorie.
   În al doilea rând, aceasta susține că decizia comitetului de evaluare nu este motivată suficient.
   În al treilea rând, reclamanta arată că, prin introducerea unui comitet de evaluare complementar, Comisia ar fi încălcat norme esențiale de procedură.
   În al patrulea rând, reclamanta susține că pârâta și-ar fi întemeiat evaluarea ofertei reclamantei pe considerații și supoziții nefondate, săvârșind astfel erori grave și vădite de apreciere și un abuz de putere.

      (1)  JO 2008, S 117-155067.


title: Cauza C-386/10 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 decembrie 2011 — Chalkor AE Epexergasias Metallon/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața tuburilor sanitare din cupru — Amenzi — Dimensiunea pieței, durata încălcării și cooperarea care pot fi luate în considerare — Cale de atac judiciară efectivă)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 decembrie 2011 — Chalkor AE Epexergasias Metallon/Comisia Europeană
   (Cauza C-386/10 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața tuburilor sanitare din cupru - Amenzi - Dimensiunea pieței, durata încălcării și cooperarea care pot fi luate în considerare - Cale de atac judiciară efectivă)
   2012/C 32/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Chalkor AE Epexergasias Metallon (reprezentant: I. Forrester QC)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Gippini Fournier și S. Noë, agenți, B. Doherty, barrister)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 19 mai 2010, Chalkor/Comisia (T-21/05), prin care Tribunalul a redus amenda aplicată reclamantei prin Decizia 2006/485/CE a Comisiei din 3 septembrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/E-1/38.069 — Tuburi sanitare din cupru) [notificată cu numărul C(2004) 2826], privind un sistem de atribuire a volumelor de producție și a cotelor de piață, precum și de fixare a obiectivelor și a creșterilor de prețuri pe piața europeană a tuburilor sanitare din cupru

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Chalkor AE Epexergasias Metallon la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-105/14: Acțiune introdusă la 12 februarie 2014 – TrekStor/OAPI – Scanlab (iDrive)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/54

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2014 – TrekStor/OAPI – Scanlab (iDrive)
   (Cauza T-105/14)
   2014/C 112/70
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: TrekStor Ltd (Hong Kong, Hong Kong) (reprezentant: M. Alber, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Scanlab AG (Puchheim, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 decembrie 2013, în cauza R 2330/2012-1, în sensul autorizării înregistrării integrale a mărcii „iDrive” și al respingerii opoziției formulate de oponentă;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „iDrive” pentru produse din clasa 9 (cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 267 573)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Scanlab AG

      Marca sau semnul invocat: marca verbală națională „IDRIVE” pentru produse și servicii din clasele 9 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 43 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-380/14: Ordonanța președintelui Curții din 9 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Dorothea Eckert, Karl-Heinz Dallner/Condor Flugdienst GmbH

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/24

      Ordonanța președintelui Curții din 9 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Dorothea Eckert, Karl-Heinz Dallner/Condor Flugdienst GmbH
      (Cauza C-380/14) (1)

      (2015/C 016/39)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 421, 24.11.2014.


title: Cauza C-447/07: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/25

         Acțiune introdusă la 1 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-447/07)
   (2007/C 297/41)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și L. Pignataro-Nolin, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că a prevăzut în legislația sa cerința cetățeniei italiene pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și de ofițer (secund de navă) pe toate vasele care arborează pavilionul italian, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 39 CE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia reține că legislația italiană care prevede obligația de a avea cetățenia italiană pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și secund de navă pe toate vasele care arborează pavilionul italian nu este conformă cu articolul 39 CE care consacră principiul liberei circulații a lucrătorilor, în sensul în care a fost interpretat de Curte.
   În cadrul celor două cauze referitoare la posturile de căpitan și, respectiv, de secund pe navele comerciale care arborează pavilionul spaniol (cauza C-405/01) și posturile de căpitan pe navele destinate „micii navigații” (Kleine Seeschifffahrt), în speță navele de pescuit care arborează pavilionul german și care practică pescuitul în larg pe scară redusă (cauza C-47/02), Curtea a precizat, în hotărârile din 30 septembrie 2003, propria interpretare a articolului 39 CE.
   Comisia arată că, în cadrul prezentei proceduri, autoritățile italiene nu au formulat argumente diferite de acelea pe care le-au invocat la momentul respectiv în cauza C-405/01, cauză în care Republica Italiană a fost intervenientă, și pe care autoritățile franceze le-au susținut în cauza C-47/02. Aceste argumente au fost respinse de Curte în hotărârile din 30 septembrie 2003.
   Comisia se limitează să arate că în răspunsul la avizul motivat din 22 mai 2007 autoritățile italiene nu contestă infracțiunea. Într-adevăr, acestea au arătat intenția lor de a renunța la obligația de a avea cetățenia italiană pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și de ofițer (secund de navă), angajându-se să informeze Comisia despre eventualul rezultat al consultărilor dintre ministerele interesate.
   Comisia nu a primit nicio comunicare privind calendarul de modificare a legislației italiene. Prin urmare, aceasta susține că legislația italiană care prevede obligația de a avea cetățenia italiană pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și secund de navă pe toate vasele care arborează pavilionul italian nu este conformă cu articolul 39 CE care consacră principiul liberei circulații a lucrătorilor, în sensul în care a fost interpretat de Curte.


title: Cauza C-617/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Haparanda tingsrätt (Suedia) la 27 decembrie 2010 — Åklagaren/Hans Åkerberg Fransson

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Haparanda tingsrätt (Suedia) la 27 decembrie 2010 — Åklagaren/Hans Åkerberg Fransson
   (Cauza C-617/10)
   2011/C 72/24
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Haparanda tingsrätt

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Åklagaren

      Pârât: Hans Åkerberg Fransson

      Întrebările preliminare

               1.

               Potrivit legii suedeze, pentru ca o instanță națională să poată înlătura aplicarea unor dispoziții naționale în legătură cu care se poate presupune că încalcă principiul ne bis in idem prevăzut la articolul 4 din Protocolul adițional nr. 7 la CEDO și, prin urmare, se poate presupune că încalcă și articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 7 decembrie 2000 (denumită în continuare „Carta”), este necesar să se regăsească în acest sens un temei clar în Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale din 4 noiembrie 1950 (CEDO) sau în jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului. O astfel de condiție impusă de dreptul național cu privire la înlăturarea aplicării dispozițiilor naționale este compatibilă cu dreptul Uniunii și în special cu principiile sale generale, incluzând supremația și efectul direct al dreptului Uniunii?

               2.

               Admisibilitatea unei învinuiri pentru săvârșirea unor infracțiuni fiscale intră sub incidența principiului ne bis in idem consacrat prin articolul 4 din Protocolul adițional nr. 7 la CEDO și prin articolul 50 din Cartă dacă anterior învinuitului i s-a impus într-o procedură administrativă o anumită sancțiune financiară (taxă suplimentară) pentru săvârșirea aceleiași fapte de fals în declarații?

               3.

               Răspunsul la întrebarea 2 este influențat de faptul că trebuie să existe o coordonare a acestor sancțiuni astfel încât instanțele ordinare să aibă posibilitatea să reducă pedeapsa aplicată în procesul penal deoarece învinuitului i-a mai fost impusă plata unei taxe suplimentare pentru săvârșirea aceleiași fapte de fals în declarații?

               4.

               În cadrul domeniului de aplicare al principiului ne bis in idem menționat la întrebarea 2, este permis ca în anumite împrejurări să se aplice sancțiuni suplimentare în proceduri noi cu privire la același comportament care a fost examinat și care a condus la o decizie de impunere a unor sancțiuni împotriva unei persoane. În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2, condițiile privind aplicarea mai multor sancțiuni în proceduri distincte în temeiul principiului ne bis in idem sunt îndeplinite dacă în cadrul ultimei proceduri are loc o reexaminare a împrejurărilor cauzei, independentă de procedura anterioară?

               5.

               Sistemul suedez care presupune impunerea unor taxe suplimentare și examinarea răspunderii pentru infracțiuni fiscale în cadrul unor proceduri distincte este întemeiat pe mai multe motive de interes general, care sunt descrise în mod mai detaliat în cele ce urmează. În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2, un sistem precum cel suedez este compatibil cu principiul ne bis in idem în cazul în care ar fi posibil să se instituie un sistem care nu ar intra sub incidența principiului ne bis in idem, fără a fi necesar să se abțină nici de la impunerea unor taxe suplimentare, nici de la pronunțarea unei decizii privind răspunderea pentru infracțiuni fiscale (dacă aceasta este aplicabilă) prin transferul competenței de impunere a unor taxe suplimentare de la Skatteverket și, după caz, de la instanțele administrative la instanțele ordinare, pentru ca taxele suplimentare să fie examinate împreună cu învinuirea de săvârșire a unor infracțiuni fiscale?


title: Cauza C-148/09 P: Recurs introdus la 24 aprilie 2009 (fax: 22 aprilie 2009 ) de Regatul Belgiei împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 10 februarie 2009 în cauza T-388/03, Deutsche Post AG și DHL International/Comisia Comunităților Europene

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/3

         Recurs introdus la 24 aprilie 2009 (fax: 22 aprilie 2009) de Regatul Belgiei împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 10 februarie 2009 în cauza T-388/03, Deutsche Post AG și DHL International/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-148/09 P)
   2009/C 167/04
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet și T. Materne, agenți)

      Celelalte părți în proces: Deutsche Post AG, DHL International, Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 10 februarie 2009 în cauza T-388/03, Deutsche Post AG și DHL International/Comisia Comunităților Europene;

               —

               obligarea Deutsche Post și DHL International la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul își întemeiază recursul formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 10 februarie 2009, prin care s-a anulat o decizie a Comisiei din 23 iulie 2003 de a nu ridica obiecții în urma procedurii preliminare de examinare prevăzute la articolul 88 alineatul (3) CE împotriva unui proiect de majorare a capitalului La Poste și împotriva altor măsuri adoptate de autoritățile belgiene în favoarea La Poste, pe trei motive de recurs care vizează anularea hotărârii atacate.
   Prin intermediul primului motiv de recurs, recurentul susține că hotărârea atacată încalcă normele de procedură privind investigarea ajutoarelor de stat întrucât a calificat anumite împrejurări ale procedurii preliminare de examinare și anumite aspecte cuprinse în Decizia Comisiei din 23 iulie 2003 drept indicii obiective și concordante ale unor „dificultăți serioase”, care necesitau inițierea unei proceduri oficiale de investigare în conformitate cu articolul 88 alineatul (2) CE.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurentul susține că hotărârea atacată a admis deja în parte justețea materială a examinării anterioare Deciziei Comisiei din 23 iulie 2003 cu privire la existența unui ajutor de stat și la compatibilitatea acestuia cu piața comună, întrucât a luat în considerare și, de asemenea, a admis motivele al patrulea și al șaptelea ale acțiunii, deși acestea trebuiau declarate inadmisibile deoarece, potrivit însăși hotărârii atacate, reclamantele nu aveau calitatea procesuală activă corespunzătoare.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurentul susține că hotărârea atacată a încălcat principiul securității juridice întrucât a criticat faptul că, în cadrul examinării anterioare Deciziei din 23 iulie 2003, Comisia nu a luat în considerare al patrulea criteriu din Hotărârea Curții din 24 iulie 2003 în cauza Altmark, respectiv criteriul „benchmarking” privind costurile unei întreprinderi medii, bine gestionată și dotată cu mijloacele necesare, deși această hotărâre a fost pronunțată după examinarea efectuată în procedura în cauză (respectiv la o zi după decizia Comisiei de a nu ridica obiecții împotriva proiectului de majorare a capitalului La Poste), criteriul respectiv nefiind reflectat anterior acestui moment nici în jurisprudența Curții sau a Tribunalului și nici în practica decizională a Comisiei.


title: Cauza T-423/15: Acțiune introdusă la 28 iulie 2015 – U-R LAB/OAPI (THE DINING EXPERIENCE)

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/16

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2015 – U-R LAB/OAPI (THE DINING EXPERIENCE)
   (Cauza T-423/15)
   (2015/C 328/15)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: U-R LAB (Paris, Franța) (reprezentant: G. Barbaut, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „THE DINING EXPERIENCE”– cererea de înregistrare nr. 12 553 442

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 20/05/2015 în cauza R 2542/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea și reformarea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-218/11: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Ítélőtábla — Ungaria) — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe, fostă Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság [Directiva 2004/18/CE — Contracte de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii — Articolul 44 alineatul (2), articolul 47 alineatul (1) litera (b) și articolul (47) alineatele (2) și (5) — Capacitatea economică și financiară a candidaților sau a ofertanților — Nivel minim de capacitate stabilit pe baza unui indicator unic din bilanț — Informație contabilă susceptibilă de a fi influențată de diferențe între legislațiile naționale în materia conturilor anuale ale societăților]

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Ítélőtábla — Ungaria) — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe, fostă Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Cauza C-218/11) (1)

   (Directiva 2004/18/CE - Contracte de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii - Articolul 44 alineatul (2), articolul 47 alineatul (1) litera (b) și articolul (47) alineatele (2) și (5) - Capacitatea economică și financiară a candidaților sau a ofertanților - Nivel minim de capacitate stabilit pe baza unui indicator unic din bilanț - Informație contabilă susceptibilă de a fi influențată de diferențe între legislațiile naționale în materia conturilor anuale ale societăților)
   2012/C 379/13
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe, fostă Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe

      Pârâtă: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      Cu participarea:Vegyépszer Építő és Szerelő Zrt, MÁVÉPCELL Kft

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Fővárosi Ítélőtábla — Interpretarea art. 44 alin. (2), a art. 47 alin. (1) lit. (b) și a art. 47 alin. (3) și (5) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 08, p. 116) — Verificarea capacității economice și financiare a ofertanților pe baza unei singure informații contabile cu un conținut diferit în statele membre ca urmare a divergențelor dintre legislațiile naționale în materie de norme contabile — Principiul egalității de tratament între ofertanți.

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 44 alineatul (2) și articolul 47 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretate în sensul că o autoritate contractantă este autorizată să solicite un nivel minim de capacitate economică și financiară prin referire la unul sau la mai multe elemente individuale din bilanț, cu condiția ca acestea să fie în mod obiectiv apte să ofere informații cu privire la această capacitate în privința unui operator economic și ca acest nivel să fie adaptat la importanța contractului în cauză, în sensul de a constitui în mod obiectiv un indiciu pozitiv al existenței unei baze economice și financiare suficiente pentru a finaliza executarea acestui contract, fără a depăși totodată ceea ce este necesar în mod rezonabil în acest scop. Cerința unui nivel minim de capacitate economică și financiară nu poate fi, în principiu, înlăturată pentru simplul motiv că acest nivel se referă la un element din bilanț în legătură cu care pot să existe diferențe între legislațiile diferitor state membre.

               2.

               Articolul 47 din Directiva 2004/18 trebuie interpretat în sensul că, atunci când un operator economic nu poate să îndeplinească un nivel minim de capacitate economică și financiară care constă în aceea că rezultatul potrivit bilanțului al candidaților sau al ofertanților trebuie să nu fi fost negativ pentru mai mult de unul dintre ultimele trei exerciții financiare încheiate, din cauza unei convenții în temeiul căreia acest operator economic își transferă în mod sistematic profitul societății-mamă, acesta nu are altă posibilitate pentru a îndeplini acest nivel minim de capacități decât să pună în evidență capacitatea unei alte entități, în conformitate cu alineatul (2) al acestui articol. În această privință, nu este relevant că legislația statului membru în care este stabilit operatorul economic menționat și cea a statului membru în care este stabilită autoritatea contractantă diferă prin aceea că o astfel de convenție este autorizată fără limitări de legislația primului stat membru, în timp ce, potrivit legislației celui de al doilea stat membru, aceasta nu ar fi autorizată decât cu condiția ca transferul profitului să nu determine un rezultat negativ potrivit bilanțului.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza T-473/08: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2008 — Apollo Group/OAPI (THINKING AHEAD)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/38

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2008 — Apollo Group/OAPI (THINKING AHEAD)
   (Cauza T-473/08)
   (2009/C 6/76)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Apollo Group, Inc. (Phoenix, Statele Unite) (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz și A. Link, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 august 2008 în cauza R 728/2008-2, și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca comunitară „THINKING AHEAD” pentru produse și servicii din clasele 9, 16 și 41

      Decizia examinatorului: refuză în parte cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a considerat în mod eronat că marca avută în vedere este lipsită de caracter distinctiv.


title: Cauza F-77/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 aprilie 2016 – Zink/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Indemnizație de expatriere — Eroare administrativă care a dus la neplata indemnizației de expatriere timp de mai mulți ani — Act care lezează — Fișe de remunerație care nu reflectă o decizie — Articolul 82 din Regulamentul de procedură — Cauză de inadmisibilitate pentru motive de ordine publică — Neregularitate a procedurii precontencioase — Cerere în sensul articolului 90 alineatul (1) din statut — Termen rezonabil]

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/49

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 aprilie 2016 – Zink/Comisia
   (Cauza F-77/15) (1)

   ([Funcție publică - Funcționari - Indemnizație de expatriere - Eroare administrativă care a dus la neplata indemnizației de expatriere timp de mai mulți ani - Act care lezează - Fișe de remunerație care nu reflectă o decizie - Articolul 82 din Regulamentul de procedură - Cauză de inadmisibilitate pentru motive de ordine publică - Neregularitate a procedurii precontencioase - Cerere în sensul articolului 90 alineatul (1) din statut - Termen rezonabil])
   (2016/C 191/70)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Richard Zink (Bamako, Mali) (reprezentanţi: J.-N. Louis şi N. de Montigny, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: T. S. Bohr şi F. Simonetti, agenţi)

      Obiectul

   Anularea deciziei de a limita plata retroactivă a indemnizației de expatriere la o perioadă de cinci ani, începând de la data la care a fost descoperită neplata acestei indemnizații, și obligarea pârâtei la plata unor dobânzi moratorii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Richard Zink suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015, p. 51.


title: Cauza C-1/15: Ordonanța președintelui Curții din 22 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Austria, susținută de: Republica Federală Germania, Republica Cehă

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/20

      Ordonanța președintelui Curții din 22 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Austria, susținută de: Republica Federală Germania, Republica Cehă
      (Cauza C-1/15) (1)

      (2016/C 454/35)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza T-550/14: Hotărârea Tribunalului din 17 septembrie 2015 – Volkswagen/OAPI (COMPETITION) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale COMPETITION — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/38

         Hotărârea Tribunalului din 17 septembrie 2015 – Volkswagen/OAPI (COMPETITION)
   (Cauza T-550/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale COMPETITION - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 363/47)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentant: U. Sander, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 mai 2014 (cauza R 2082/2013-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal COMPETITION ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Volkswagen AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza T-456/12: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2016 – British Telecommunications/Comisia

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/35

         Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2016 – British Telecommunications/Comisia
   (Cauza T-456/12) (1)

   (2016/C 314/47)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei Camera a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauza T-845/16: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – QG/Comisia

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/30

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – QG/Comisia
   (Cauza T-845/16)
   (2017/C 053/37)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: QG (Madrid, Spania) (reprezentanți: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet și A. Hernández Pardo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că Decizia Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN) pus în aplicare de Spania în favoarea anumitor cluburi de fotbal încalcă articolul 107 alineatul (1) și articolul 108 alineatul (3) TFUE, întrucât posibilitatea de a consolida conturile, rezultată din autorizarea a patru cluburi să participe la diferite discipline sportive prin Legea 10/1990, la fel ca aplicarea unei cote de impozitare reduse a impozitului pe profit, este de asemenea un ajutor de stat incompatibil cu piața internă, fapt pe care Comisia ar fi trebuit să îl constate;

               —

               în consecință, dispunerea desființării/anulării măsurii și obligarea Regatului Spaniei să recupereze de la beneficiari ajutorul incompatibil cu piața internă. Obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (3) TFUE.
   Reclamantul, un club de baschet, îşi exprimă acordul faţă de actul atacat în măsura în care în cadrul acestuia se consideră ca fiind un ajutor de stat incompatibil cu piața internă măsura introdusă prin Legea 10/1990, constând în a acorda anumitor cluburi de fotbal un tratament preferenţial în materie de impozit pe profit prin intermediul unei cote de impozitare reduse.
   Cu toate acestea, reclamantul consideră că Comisia ar fi trebuit să ajungă la aceeași concluzie în legătură cu privilegiul fiscal care este de asemenea prevăzut de Legea 10/990 şi care constă în a permite acelorași cluburi să participe la diferite discipline sportive.
   Numai cluburile care puteau participa la competiții profesionale în cadrul unor discipline sportive diferite puteau consolida conturile privind fotbalul și baschetul, principalele sporturi în Europa, cu efecte directe asupra calculului bazei de impozitare pentru impozitul pe profit. Astfel, prin consolidarea conturilor, veniturile semnificative din fotbal se reduc cu pierderile din baschet și, prin urmare, baza de impozitare pentru impozitul pe profit se reduce substanțial, împreună cu impozitul datorat.


title: Cauza C-125/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 25 martie 2008 — G.C. Deschaumes/Statul belgian

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 25 martie 2008 — G.C. Deschaumes/Statul belgian
   (Cauza C-125/08)
   (2008/C 142/24)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van Cassatie van België
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: G. Deschaumes

      Pârât: Statul belgian
   Întrebările preliminare
   Articolul 221 alineatul (1) din Codul vamal comunitar (CVC) (1) trebuie interpretat în sensul în care comunicarea unei datorii vamale către un contribuabil, comunicare care este obligatorie, nu se poate efectua în mod legal decât după înscrierea acesteia în evidența contabilă sau, cu alte cuvinte, în sensul în care comunicarea unei datorii vamale către un contribuabil, comunicare impusă la articolul 221 alineatul (1) din CVC, trebuie să fie întotdeauna precedată de înscrierea sa în evidența contabilă pentru a fi legală sau conformă cu articolul 221 alineatul (1) din CVC?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza C-131/15 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 decembrie 2016 – Club Hotel Loutraki/Comisia Europeană, Republica Elenă, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) [Recurs — Ajutoare de stat — Exploatarea unor aparate de loterie video — Acordare de către un stat membru a unei licențe exclusive — Decizia de constatare a inexistenței unui ajutor de stat — Articolul 108 alineatul (3) TFUE — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolele 4, 7 și 13 — Neinițierea procedurii oficiale de investigare — Noțiunea „dificultăți serioase” — Data aprecierii — Articolul 296 TFUE — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 41 — Obligația de motivare — Articolul 47 — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Noțiunea „avantaj economic” — Evaluare comună a măsurilor notificate]

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 decembrie 2016 – Club Hotel Loutraki/Comisia Europeană, Republica Elenă, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP)
   (Cauza C-131/15 P) (1)

   ([Recurs - Ajutoare de stat - Exploatarea unor aparate de loterie video - Acordare de către un stat membru a unei licențe exclusive - Decizia de constatare a inexistenței unui ajutor de stat - Articolul 108 alineatul (3) TFUE - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolele 4, 7 și 13 - Neinițierea procedurii oficiale de investigare - Noțiunea „dificultăți serioase” - Data aprecierii - Articolul 296 TFUE - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 41 - Obligația de motivare - Articolul 47 - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Noțiunea „avantaj economic” - Evaluare comună a măsurilor notificate])
   (2017/C 053/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE, Kazino Aigaiou AE (reprezentanți: I. Ioannidis, dikigoros, S. Pappas, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și P.-J. Loewenthal, agenți), Republica Elenă, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (reprezentanți: A. Tomtsis, dikigoros, M. Petite, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE și Kazino Aigaiou AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza C-413/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 5 august 2011 — Germanwings GmbH/Amend

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 5 august 2011 — Germanwings GmbH/Amend
   (Cauza C-413/11)
   2011/C 319/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Köln

      Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: Germanwings GmbH

      Intimat: Amend

      Întrebarea preliminară

   Este compatibilă cu principiul separației puterilor în Uniunea Europeană interpretarea de către CJUE, în vederea eliminării unui tratament care altfel ar fi inegal, a Regulamentului (CE) nr. 261/2004 (1), potrivit căreia pasagerii afectați de o întârziere simplă de mai mult de trei ore au dreptul la compensație conform articolului 7 din regulament, deși regulamentul prevede această compensație numai în cazul refuzului la îmbarcare sau al anulării zborului rezervat, în timp ce, în cazul unei întârzieri, limitează dreptul pasagerilor la asistență conform articolului 9 din regulament, iar dacă întârzierea este mai mare de cinci ore, limitează acest drept la asistență conform articolului 8 alineatul (1) litera (a) din regulament?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, Ediție specială, p. 218).


title: Cauza T-861/16: Acțiune introdusă la 7 decembrie 2016 – C & J Clark International/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/47

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2016 – C & J Clark International/Comisia
   (Cauza T-861/16)
   (2017/C 038/62)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: C & J Clark International Ltd (Somerset, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Willems și S. De Knop, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii admisibile;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1647 al Comisiei din 13 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și produse de Best Royal Co., Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co., Ltd, Freetrend Industrial Ltd. și societatea sa afiliată Freetrend Industrial A (Vietnam) Co., Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd., General Shoes Ltd., Golden Star Co., Ltd., Golden Top Company Co., Ltd., Kingmaker Footwear Co., Ltd, Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd., și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO L 245, p. 16);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că, acționând fără un temei juridic valabil, Comisia a încălcat principiul atribuirii prevăzut la articolul 5 alineatele (1) și (2) TUE;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, omițând să adopte măsurile necesare în vederea executării Hotărârii Curții din 4 februarie 2016, C & J Clark International și Puma, C-659/13 și C-34/14, EU:C:2016:74, Comisia a încălcat articolul 266 TFUE;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin instituirea unei taxe antidumping pentru importurile de încălțăminte „care au avut loc în perioada de aplicare [a regulamentelor invalidate]”, Comisia a încălcat articolul 1 alineatul (1) și articolul 10 alineatul (1) din regulamentul de bază (1), precum și principiul securității juridice (neretroactivitatea);

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, prin instituirea unei taxe antidumping fără a efectua o nouă evaluare a interesului Uniunii, Comisia a încălcat articolul 21 din regulamentul de bază, precum și pe faptul că ar fi fost în orice caz vădit eronat să se constate că instituirea taxei antidumping era în interesul Uniunii;

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea unui act care depășește ceea ce este necesar pentru a-și atinge obiectivul, Comisia a încălcat articolul 5 alineatele (1) și (4) TUE.

      (1)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene, JO L 176, p. 21.


title: Cauza T-346/07: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — Duro Sweden/OAPI (EASYCOVER)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/61

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — Duro Sweden/OAPI (EASYCOVER)
   (Cauza T-346/07)
   (2007/C 269/110)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Duro Sweden AB (Gävle, Suedia) (reprezentant: R. Bird, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs din 3 iulie 2007 pronunțată în cauza R 1065/2005-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată din prezenta acțiune, și

               —

               admiterea cererii de înregistrare ca marcă comunitară în conformitate cu Regulamentul.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „EASYCOVER” pentru produse din clasele 19, 24 și 27 — cererea nr. 4 114 567

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a statuat că cererea de înregistrare a mărcii comunitare încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (b) pentru motivul că aceasta încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (c), fără a indica motive independente pentru încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b).
   Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulament întrucât camera de recurs nu a ținut seama de toate aspectele privind marca comunitară solicitată.


title: Cauza T-395/16: Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Windfinder R&L/EUIPO (Windfinder) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Windfinder — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Neologism — Raport insuficient de direct și de concret cu unele dintre produsele și serviciile vizate în cererea de înregistrare a mărcii — Competență de reformare”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/43

         Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Windfinder R&L/EUIPO (Windfinder)
   (Cauza T-395/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Windfinder - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Neologism - Raport insuficient de direct și de concret cu unele dintre produsele și serviciile vizate în cererea de înregistrare a mărcii - Competență de reformare”])
   (2017/C 283/66)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Windfinder R&L GmbH & Co. KG (Kiel, Germania) (reprezentant: B. Schneider, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 mai 2016 (cauza R 1206/2015-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Windfinder ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 12 mai 2016 (cauza R 1206/2015-5) în măsura în care aceasta a refuzat înregistrarea semnului verbal Windfinder pentru produsele și serviciile contestate, cu excepția anemometrelor, care fac parte din clasa 9 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, și a informațiilor meteorologice, a prognozei meteorologice, a serviciului de informații meteorologice și a punerii la dispoziție a informațiilor meteorologice, care fac parte din clasa 42 în sensul Aranjamentului de la Nisa.

               2)

               Admite calea de atac formulată de Windfinder R & L GmbH & Co. KG în fața camerei de recurs menționate în condițiile definite la punctul 1 din dispozitiv.

               3)

               Respinge în rest concluziile Windfinder R & L.

               4)

               Windfinder R & L și EUIPO suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 343, 19.6.2016.


title: Cauza T-594/10 P: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2012 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Rambursarea cheltuielilor medicale — Act care lezează — Refuz implicit” )

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/18

         Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2012 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-594/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Rambursarea cheltuielilor medicale - Act care lezează - Refuz implicit)
   2012/C 243/34
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 6 octombrie 2010, Marcuccio/Comisia (F-2/10, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Ordonanța Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 6 octombrie 2010, Marcuccio/Comisia (F 2/10, nepublicată încă în Repertoriu).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011.