title: Cauza C-61/12: Acțiune introdusă la 6 februarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Lituania

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/12

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Lituania
   (Cauza C-61/12)
   2012/C 118/20
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytės, G. Wilms și G. Zavvos, agenți)

      Pârâtă: Republica Lituania

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea că Republica Lituania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 70/311/CEE (1) a Consiliului din 8 iunie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la sistemul de direcție al autovehiculelor și al remorcilor acestora, al Directivei 2007/46/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective, precum și în temeiul articolului 34 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, întrucât interzice înmatricularea autovehiculelor de pasageri având volanul pe partea dreaptă și/sau condiționează înmatricularea autovehiculelor de pasageri noi sau înmatriculate anterior într-un alt stat membru și având volanul pe partea dreaptă, de reamplasarea volanului pe stânga;

               —

               obligarea Republicii Lituania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Potrivit legislației în vigoare, în Republica Lituania nu este permisă înmatricularea autovehiculelor de pasageri noi având sistemul de direcție pe partea dreaptă, deși acestea respectă toate cerințele prevăzute de Directiva-cadrul 2007/46/CE și de actele de reglementare specifice enumerate în anexa IV la aceasta. La 29 aprilie 2009, Directiva 2007/46/CE a anulat și a modificat Directiva 70/156/CEE (3). Statele membre aveau obligația de a transpune dispozițiile Directivei 2007/46/CE în legislația națională înainte de 29 aprilie 2009.

               2.

               Potrivit articolului 4 alineatul (3) din Directiva-cadru 2007/46/CE, autoritățile competente din statele membre trebuie să înmatriculeze autovehiculele de pasageri noi care respectă cerințele acestei directive și ale directivelor speciale. Directiva 2007/46/CE nu prevede posibilitatea de a refuza înmatricularea autovehiculelor de pasageri noi în considerarea locului în care este instalat sistemul de direcție. Această concluzie este confirmată de dispozițiile Directivei 70/311/CEE care sunt specificate în anexa IV la directiva-cadru. Articolul 2a din Directiva 70/311/CEE interzice statelor membre să refuze înmatricularea autovehiculelor de pasageri din motive legate de mecanismele de direcție, dacă acestea respectă specificațiile prevăzute în directivă. Anexele la Directiva 70/311/CEE nu specifică în ce parte a autovehiculului trebuie montat sistemul de direcție, inclusiv volanul, și, cu atât mai mult, nu se precizează că partea drumului pe care se desfășoară traficul determină locul în care trebuie amplasat sistemul de direcție.

               3.

               În cazul în care un autovehicul de pasageri respectă toate cerințele impuse în directivele menționate, nu există niciun motiv care să permită statelor membre în care traficul se desfășoară pe partea dreaptă să solicite reamplasarea volanului pe partea stângă pentru a permite înmatricularea autovehiculelor. Pentru garantarea securității rutiere, urmărită prin directiva-cadru și directivele speciale, adaptarea autovehiculelor cu volanul pe partea dreaptă la traficul care se desfășoară pe partea dreaptă a drumului nu impune reamplasarea volanului pe partea stângă.

               4.

               De asemenea, potrivit legislației în vigoare în Republica Lituania, nu este permisă înmatricularea autovehiculelor de pasageri înmatriculate anterior într-un alt stat membru și având volanul pe partea dreaptă. Nu există o distincție în legislația lituaniană între autovehiculele de acest tip înmatriculate anterior într-un stat membru în care traficul se desfășoară pe partea stângă a drumului și autovehiculele înmatriculate într-un stat membru în care traficul se desfășoară pe partea dreaptă a drumului.

               5.

               Articolul 34 TFUE, care interzice restricțiile cantitative la import și orice alte măsuri cu efect echivalent, se aplică unor interdicții de acest tip. Potrivit jurisprudenței constante a Curții de Justiție, reglementările statelor membre de natură să constituie, în mod direct sau indirect, efectiv sau potențial, un obstacol în calea comerțului din interiorul Uniunii Europene trebuie considerate măsuri cu efect echivalent unor restricții cantitative.

               6.

               Interdicția aplicată de Republica Lituania, care împiedică înmatricularea autovehiculelor de pasageri cu sistemul de direcție pe partea dreaptă, în cazul în care autovehiculele respective au fost înmatriculate anterior într-un alt stat membru, are efect echivalent unor restricții cantitative în sensul articolului 34 TFUE, deoarece mărfurile dintr-un alt stat (autovehiculele de pasageri fabricate și înmatriculate într-un alt stat membru) nu pot fi comercializate pe piața lituaniană, decât dacă sistemul de direcție este transferat pe cealaltă parte. Refuzul de a înmatricula autovehiculele cu volanul pe partea dreaptă obligă proprietarii unor astfel de autovehicule să suporte cheltuielile de reamplasare a sistemului de direcție relativ ridicate și descurajează importul acestui tip de autovehicule în Republica Lituania.

               7.

               Refuzul Republicii Lituania de a înmatricula autovehiculele de pasageri având volanul pe partea dreaptă nu este o măsură adecvată pentru a garanta securitatea rutieră. În opinia Comisiei, un autovehicul cu volanul pe partea dreaptă nu generează probleme de securitate rutieră, dar șoferul trebuie să dobândească obișnuința de a conduce pe partea dreaptă a drumului un autovehicul cu sistemul de direcție pe partea dreaptă, astfel încât condusul unui astfel de autovehicul să nu constituie un pericol pentru ceilalți participanți la trafic. Comisia atrage atenția Curții asupra incoerenței poziției Republicii Lituania: persoanele care conduc ocazional autovehicule de pasageri cu volanul pe partea dreaptă (de exemplu turiștii), care nu sunt obișnuite cu particularitățile traficului pe partea dreaptă a drumului, reprezintă o amenințare mai mare pentru siguranța rutieră decât șoferii care conduc constant astfel de autovehicule pe partea dreaptă a drumului. În timp, șoferii care conduc constant autovehicule de pasageri cu volanul pe partea dreaptă se obișnuiesc cu traficul pe partea dreaptă a drumului și nu mai constituie nicio amenințare pentru securitatea rutieră.

      (1)  Directiva 70/311/CEE a Consiliului din 8 iunie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la sistemul de direcție al autovehiculelor și al remorcilor acestora (JO L 133, p. 10, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 76)

      (2)  Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (JO L 263, p. 1)

      (3)  Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (JO L 42, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 41)


title: Cauza F-70/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 august 2016 – Polizzi/Comisia [Funcție publică – Agenți contractuali – Pensii – Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Transfer în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în temeiul altor sisteme – Decizie de recunoaștere a sporului de ani de plată, prin care se aplică noile DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la statut – Articolul 81 din Regulamentul de procedură – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată]

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/55

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 august 2016 – Polizzi/Comisia
      (Cauza F-70/15) (1)

      ([Funcție publică - Agenți contractuali - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Transfer în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în temeiul altor sisteme - Decizie de recunoaștere a sporului de ani de plată, prin care se aplică noile DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la statut - Articolul 81 din Regulamentul de procedură - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată])
      (2016/C 364/72)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Rosalba Polizzi (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, agenți, ulterior G. Gattinara, agent)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei finale de transfer al drepturilor de pensie ale reclamantei în sistemul de pensii al Uniunii, decizie prin care se care aplică noile dispoziții generale de punere în aplicare (DGA) din 3 martie 2011 privind articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 245, 27.7.2015, p. 49.


title: Cauza C-220/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2014 – Kalliopi Nikolaou/Curtea de Conturi a Uniunii Europene (Recurs — Răspundere extracontractuală — Omisiuni ale Curții de Conturi — Cerere de reparare a prejudiciului — Principiul prezumției de nevinovăție — Principiul cooperării loiale — Competențe — Desfășurarea investigațiilor preliminare)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/15

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2014 – Kalliopi Nikolaou/Curtea de Conturi a Uniunii Europene
   (Cauza C-220/13 P) (1)

   ((Recurs - Răspundere extracontractuală - Omisiuni ale Curții de Conturi - Cerere de reparare a prejudiciului - Principiul prezumției de nevinovăție - Principiul cooperării loiale - Competențe - Desfășurarea investigațiilor preliminare))
   2014/C 315/21
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Kalliopi Nikolaou (reprezentanți: V. Christianos și S. Paliou, dikigoroi)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: T. Kennedy, I. Ní Riagáin Düro, agenți, asistați de P. Tridimas, barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               O obligă pe doamna Kalliopi Nikolaou la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza T-389/15: Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2017 – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (J&JOY) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Marca Uniunii Europene figurativă J&JOY — Marca națională figurativă anterioară joy SPORTSWEAR — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a produselor — Similitudine a semnelor — Criterii de apreciere — Marcă complexă — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/31

         Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2017 – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (J&JOY)
   (Cauza T-389/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Marca Uniunii Europene figurativă J&JOY - Marca națională figurativă anterioară joy SPORTSWEAR - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a produselor - Similitudine a semnelor - Criterii de apreciere - Marcă complexă - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 151/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: J & Joy SA (Waremme, Belgia) (reprezentanţi: A. Maqua, C. Pirenne și C. Smits, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Germania) (reprezentant: T. Kiphuth, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 aprilie 2015 (cauza R 1355/2014-2) privind o procedură de opoziție între Joy-Sportswear și J & Joy

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă J & Joy SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-47/12: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2012 — Intesa Sanpaolo/OAPI — equinet Bank (EQUITER)

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/19

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2012 — Intesa Sanpaolo/OAPI — equinet Bank (EQUITER)
   (Cauza T-47/12)
   2012/C 109/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (reprezentanți: P. Pozzi, G. Ghisletti și F. Braga, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: equinet Bank AG (Frankfurt am Main, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 octombrie 2011 în cauza R 2101/2010-1;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Intesa Sanpaolo SpA

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „EQUITER” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 38, 41 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 66707749

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea mărcii comunitare nr. 1600816 a mărcii verbale „EQUINET” pentru servicii din clasele 35, 36 și 38, înregistrarea ca marcă germană nr. 39962727 a mărcii verbale „EQUINET” pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 36 și 38

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) coroborat cu articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a evaluat în mod greșit probele prezentate drept dovadă a utilizării mărcii, întrucât (i) nu există suficiente precizări cu privire la activitatea, perioada, locul și întinderea utilizării mărcii; (ii) nu există suficiente precizări cu privire la natura utilizării mărcii; și (iii) proba furnizată de persoana care a formulat opoziția nu este suficientă pentru a dovedi că marca anterioară a fost utilizată în mod serios pe teritoriul relevant în cursul celor cinci ani ce precedă data publicării mărcii atacate.


title: Cauza T-186/14: Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – Atlantic Multipower Germany/OAPI – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/53

         Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – Atlantic Multipower Germany/OAPI – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)
   (Cauza T-186/14)
   2014/C 142/68
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Hamburg, Germania) (reprezentant: avocat W. Berlit)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 ianuarie 2014 în cauza R 764/2013-4;

               —

               anularea deciziei diviziei de anulare din 12 aprilie 2013 (numărul dosarului: 6333C);

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „NOxtreme” pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32 – marca comunitară nr. 10 177 889

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Nutrichem Diät + Pharma GmbH.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca figurativă națională și comunitară care include elementul verbal „X-TREME” pentru produse din clasele 5, 29 și 32.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de anulare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 57 alineatele (2) și (3) și a articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-168/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio(Italia) la 2 aprilie 2010 — Michele Fanelli/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/30

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio(Italia) la 2 aprilie 2010 — Michele Fanelli/Ministero dell’Interno
      (Cauza C-168/10)
      (2010/C 161/42)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Michele Fanelli

         Pârât: Ministero dell’Interno

         Întrebarea preliminară

      Reglementarea națională (introdusă de Decretul Bersani, Decretul lege nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248 din 4 august 2006), respectiv un sistem național care prevede printre altele:

                  a)

                  existența unei tendințe generale de protejare a titularilor concesiunilor acordate anterior, în urma unei licitații de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal;

                  b)

                  existența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite (de exemplu interdicția, în ceea ce îi privește pe noii concesionari, de a-și instala ghișeele la mai puțin de o distanță determinată de ghișeele existente);

                  c)

                  cazuri de decădere din beneficiul concesiunii în ipoteza în care concesionarul gestionează în mod direct sau indirect activități transfrontaliere de joc care pot fi asimilate celor care fac obiectul concesiunii,

            este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE?


title: Cauza T-333/12: Acțiune introdusă la 25 iulie 2012 — Soltau/Comisia

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/22

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2012 — Soltau/Comisia
   (Cauza T-333/12)
   2012/C 303/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Christoff Soltau (Adendorf, Germania) (reprezentant: T. Rosenkranz, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 14 mai 2012;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea cererii, reclamantul arată că articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) nu se opune cererii de acces formulate de reclamant cu privire la observațiile scrise depuse de Comisie în fața Oberster Gerichtshof (Curtea Supremă din Austria) în temeiul articolului 15 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (2) în cadrul unei cauze având ca obiect înțelegeri. În opinia reclamantului, această dispoziție nu se aplică în privința documentului solicitat, deoarece procedura în fața instanțelor austriece nu se încadrează în principiu în domeniul de protecție al dispoziției amintite. Chiar dacă s-ar încadra în acest domeniu de protecție, documentului în litigiu nu i s-ar aplica articolul menționat, deoarece Comisia nu a depus observații în calitate de parte. În plus, decizia Comisiei nu s-ar putea întemeia nici pe protecția procedurii din cauza C-681/11, Schenker și alții, în curs de soluționare la Curtea de Justiție a Uniunii Europene. Este adevărat că întrebările preliminare au fost adresate de instanța supremă austriacă în cadrul respectivei cauzei privind înțelegerile, totuși, documentul solicitat nu ar fi fost depus de Comisie în cadrul procedurii preliminare și nu ar avea legătură cu conținutul întrebărilor preliminare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 03, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 01, p. 167).


title: Cauza T-177/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 9 iulie 2010 — Alcoa Trasformazioni/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutor de stat — Tarife preferențiale pentru furnizarea energiei electrice — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea sa — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/38

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 9 iulie 2010 — Alcoa Trasformazioni/Comisia
   (Cauza T-177/10 R)
   (Măsuri provizorii - Ajutor de stat - Tarife preferențiale pentru furnizarea energiei electrice - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea sa - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2010/C 234/69
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, T. Müller-Ibold și F. Salerno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și É. Gippini Fournier, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2009) 8112 final a Comisiei din 19 noiembrie 2009 privind ajutoarele de stat C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) și C 36/B/2006 (ex NN 38/2006), puse în aplicare de Republica Italiană în favoarea Alcoa Trasformazioni

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauzele conexate C-379/13 P-C-381/13 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 iulie 2014  – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Comisia Europeană [Recurs — Decizia 83/673/CEE — Regulamentul (CEE) nr. 2950/83 — Fondul Social European — Acțiuni de formare — Reducerea contribuției financiare acordate inițial — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene]

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/23

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 iulie 2014 – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-379/13 P-C-381/13 P) (1)

   ([Recurs - Decizia 83/673/CEE - Regulamentul (CEE) nr. 2950/83 - Fondul Social European - Acțiuni de formare - Reducerea contribuției financiare acordate inițial - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene])
   2014/C 409/32
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (reprezentanți: L. Pinto Monteiro și N. Morais Sarmento, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-121/14: Acțiune introdusă la 12 martie 2014 – Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/28

         Acțiune introdusă la 12 martie 2014 – Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-121/14)
   2014/C 135/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: M. Holt, agent, D.J. Rhee, Barrister)

      Pârâți: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea articolului 29 din Regulamentul (UE) nr. 1316/2013 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 de instituire a Mecanismului pentru Interconectarea Europei, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 913/2010 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 680/2007 și (CE) nr. 67/2010, precum și a anexei II din acesta, în măsura în care, prin aceste dispoziții, se extinde dincolo de Londra ceea ce era prevăzut pentru Coridorul 2 în anexa inițială la Regulamentul (UE) nr. 913/2010 (denumit în prezent coridorul Marea Nordului – mediteraneean) și

               —

               obligarea Parlamentului European și Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Părțile din măsura contestată pentru care se solicită anularea au drept efect modificarea Regulamentului nr. 913/2010 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2010 privind rețeaua feroviară europeană pentru un transport de marfă competitiv, în sensul înlocuirii „coridoarelor inițiale de transport de marfă” prevăzute în anexa la regulamentul respectiv cu o listă revizuită de „coridoare inițiale de transport de marfă”, astfel cum sunt prevăzute în anexa II la măsura contestată.
   Modificarea menționată are drept consecință, inter alia, să impună Regatului Unit să participe la înființarea coridorului de transport de marfă „Marea Nordului – mediteraneean”, cu obligația de a înființa, până la 10 noiembrie 2016, rute între celelalte state membre din coridor și Londra, iar, până la 20 noiembrie 2018, rute între Londra și Glasgow, Edinburgh, Southampton și Felixstowe. Regatul Unit nu a aprobat o astfel de extindere a coridorului inițial relevant, prevăzut de Regulamentul (UE) nr. 913/2010.
   Regatul Unit solicită, așadar, anularea dispozițiilor menționate pentru următoarele motive:

               a)

               extinderile „coridoarelor inițiale de transport de marfă” instituite prin articolul 29 din măsura contestată urmăresc obiectivele prevăzute la articolul 170 TFUE legate de politica transporturilor transeuropene. Prin urmare, și având în vedere că articolele 170-172 TFUE constituie lex specialis pentru astfel de măsuri, ele pot fi adoptate în temeiul prevederilor respective și în concordanță cu acestea;

               b)

               extinderile „coridoarelor inițiale de transport de marfă” instituite prin articolul 29 din măsura contestată (a) sunt proiecte de interes comun [în înțelesul articolului 171 alineatul (1) TFUE] și (b) privesc teritoriul fiecărui stat membru care este obligat să participe la înființarea lor. Din acest punct de vedere, extinderile, în măsura în care privesc Regatul Unit, au fost adoptate cu încălcarea cerinței cuprinse la al doilea paragraf al articolului 172 TFUE, legată de aprobarea statului membru în cauză.

               c)

               partea din anexa II la măsura contestată care impune Regatului Unit să participe la înființarea coridorului Marea Nordului – mediteraneean pe teritoriul său (i) dincolo de Londra (și anume, spre Glasgow, Edinburgh, Southampton și Felixstowe) sau (ii) spre toate destinațiile, este separabilă de restul anexei II. În plus și în orice caz, întreaga anexă II la măsura contestată (și articolul 29 din aceasta din urmă) sunt distincte și separabile de restul regulamentului.

      (1)  JO L 348, p. 129.

      (2)  JO L 276, p. 22.


title: Cauza T-299/09: Acțiune introdusă la 29 iulie 2009 — Gühring/OAPI (Combinația culorilor galben RAL 1032 și gri argintiu)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/27

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2009 — Gühring/OAPI (Combinația culorilor galben RAL 1032 și gri argintiu)
   (Cauza T-299/09)
   2009/C 256/51
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gühring OHG (Albstadt, Germania) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a pârâtului din 30 aprilie 2009 în cauza R 1330/2008-1;

               —

               anularea Deciziei examinatorului din 21 iulie 2008, prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a mărcii reclamantei nr. 6 703 581;

               —

               constatarea faptului că marca solicitată nr. 6 703 581 îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1);

         în subsidiar

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a pârâtului din 30 aprilie 2009 în cauza R 1330/2008-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: o marcă ce constă în combinația culorilor galben RAL 1032 și gri argintiu pentru produse din clasa 7

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca solicitată are caracter distinctiv. În plus, încălcarea normelor de procedură, în special a articolelor 75 și 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-132/09: Acțiune introdusă la 6 aprilie 2009 — Epcos/OAPI — Epco Sistemas (EPCOS)

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/19

         Acțiune introdusă la 6 aprilie 2009 — Epcos/OAPI — Epco Sistemas (EPCOS)
   (Cauza T-132/09)
   2009/C 129/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Epcos AG (München, Germania) (reprezentant: L. von Zumbusch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Epco Sistemas, SL (Constanti, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1088/2008-2 a Camerei a doua de recurs din 19 ianuarie 2009;

               —

               Anularea Deciziei diviziei de opoziție nr. B 979 767 din 22 mai 2008 în măsura în care a admis opoziția în ceea ce privește „termistanțele NTC”, „termistanțele PTC” precum și „captatoarele” și respingerea în totalitate a opoziției;

               —

               obligarea OAPI sau a persoanei care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „EPCOS” pentru produse din clasele 6 și 9 (cererea de înregistrare nr. 4 133 799)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: EPCO Sistemas, SL

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă spaniolă „E epco SISTEMAS” pentru produse din clasa 9

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 precum și a normei 19 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (1), întrucât marca împotriva căreia s-a formulat opoziția nu a fost utilizată în cursul celor cinci ani care au precedat publicarea mărcii solicitate și există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-195/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Kehl (Germania) la 7 aprilie 2016 – I

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Kehl (Germania) la 7 aprilie 2016 – I
   (Cauza C-195/16)
   (2016/C 260/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Kehl

      Partea din procedura principală

      Reclamant: I

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 2 din Directiva 2006/126/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (denumită în continuare „A treia directivă privind permisele de conducere”) sau articolele 18, 21, 45, 49 și 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”), trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări dintr-un stat membru care refuză recunoașterea dreptului de a conduce dobândit într-un alt stat membru, în special dacă acest drept a fost dobândit în conformitate cu prevederile celei de A treia directive privind permisele de conducere?

               2)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 2 din A treia directivă privind permisele de conducere sau articolele 18, 21, 45, 49 și 56 TFUE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări dintr-un stat membru care refuză recunoașterea unui act de legitimare care a fost eliberat de alt stat membru titularului dreptului de a conduce dobândit în acest din urmă stat membru în conformitate cu prevederile celei de A treia directive privind permisele de conducere, chiar dacă acest stat membru a limitat valabilitatea în timp a acestui act de legitimare și doar pentru propriul teritoriu național, iar, în plus, acest act de legitimare nu îndeplinește cerințele privind modelul de permis de conducere prevăzute de cea de A treia directivă privind permisele de conducere?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: dreptul Uniunii Europene, în special articolul 2 din A treia directivă privind permisele de conducere sau articolele 18, 21, 45, 49 și 56 TFUE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări dintr-un stat membru care sancționează penal fapta de a conduce un autovehicul fără dreptul de a conduce, deși conducătorul auto a dobândit acest drept într-un alt stat membru cu respectarea prevederilor celei de A treia directive privind permisele de conducere, însă fără a putea dovedi acest lucru cu ajutorul unui act de legitimare care să corespundă modelului de permis de conducere prevăzut de cea de A treia directivă privind permisele de conducere?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare: dreptul Uniunii Europene, în special articolul 2 din A treia directivă privind permisele de conducere sau articolele 18, 21, 45, 49 și 56 TFUE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări dintr-un stat membru - în care permisul de conducere se înmânează de regulă candidatului imediat după promovarea probei practice -, care sancționează contravențional fapta de a conduce un autovehicul în condițiile în care conducătorul autovehiculului, care a dobândit într-un alt stat membru dreptul de a conduce în conformitate cu cerințele celei de A treia directive privind permisele de conducere, nu are asupra lui un permis de conducere definitiv pentru a-și putea dovedi dreptul de a conduce autovehicule, deoarece, din cauza particularităților procedurale privind eliberarea permisului de conducere definitiv din acest stat membru, străine de conducătorul autovehiculului, nu i s-a eliberat un astfel de permis, având însă are asupra sa un certificat oficial privind îndeplinirea condițiilor necesare în vederea dobândirii dreptului de a conduce?

      (1)  JO L 403, p. 18, Ediţie specială, 07/vol. 17, p. 216.


title: Cauza C-105/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – P.J. Vonk Noordegraaf/Staatssecretaris van Economische Zaken „Agricultură — Politica agricolă comună — Schemă de plată unică — Regulamentul (CE) nr. 73/2009 — Articolele 34, 36 și 137 — Drepturi de plată — Bază de calcul — Prime plătite pentru animalele și parcelele deținute de agricultor în perioada de referință — Modificare a modalităților de stabilire a suprafeței parcelelor agricole — Reducerea numărului de hectare eligibile pentru ajutor — Cerere formulată de agricultor în scopul obținerii unei reduceri a numărului și a unei majorări a valorii unitare a drepturilor sale de plată — Regulamentul (CE) nr. 796/2004 — Articolul 73a alineatul (2a) — Admisibilitate”

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – P.J. Vonk Noordegraaf/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Cauza C-105/13) (1)

   („Agricultură - Politica agricolă comună - Schemă de plată unică - Regulamentul (CE) nr. 73/2009 - Articolele 34, 36 și 137 - Drepturi de plată - Bază de calcul - Prime plătite pentru animalele și parcelele deținute de agricultor în perioada de referință - Modificare a modalităților de stabilire a suprafeței parcelelor agricole - Reducerea numărului de hectare eligibile pentru ajutor - Cerere formulată de agricultor în scopul obținerii unei reduceri a numărului și a unei majorări a valorii unitare a drepturilor sale de plată - Regulamentul (CE) nr. 796/2004 - Articolul 73a alineatul (2a) - Admisibilitate”)
   2014/C 253/13
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: P.J. Vonk Noordegraaf

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Interpretarea articolelor 34, 36 și 137 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16) – Sisteme de ajutor direct – Schema de plată unică – Agricultor care a obținut în anul 2006 drepturi de plată, dobândite pe baza producției sale intensive și a parcelelor care îi aparțineau – Metodă de identificare a parcelelor care a fost modificată ulterior – Reducerea numărului de hectare eligibile pentru ajutor

      Dispozitivul

   Articolul 73a alineatul (2a) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționalității, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentele (CE) nr. 1782/2003 și (CE) nr. 73/2009 ale Consiliului și de aplicare a ecocondiționalității în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 479/2008 al Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 380/2009 al Comisiei din 8 mai 2009, trebuie interpretat în sensul că drepturile de plată ale unui agricultor trebuie să facă obiectul unui nou calcul atunci când, la stabilirea inițială a drepturilor sale de plată, cuantumul de referință al acestui agricultor a fost împărțit la un număr prea mare de hectare pe baza modalităților de stabilire a suprafeței parcelelor agricole aplicate la momentul respectiv în statul membru în cauză. Articolul 137 din Regulamentul nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 nu este aplicabil unei corecții efectuate în temeiul articolului 73a alineatul (2a) din Regulamentul nr. 796/2004.

      (1)  JO C 147, 25.05.2013


title: Cauza F-140/12: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/76

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-140/12)
   2013/C 26/159
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: R. Duta)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea respingerii cererii de confirmare, adresată de reclamant Comisiei, privind accesul la unele întrebări adresate acestuia din urmă în cadrul procedurii de preselecție pentru concursul general EPSO/AD/230 231/12.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii de confirmare privind accesul la documente introdusă de reclamant;

               —

               dacă este necesar și în special în măsura în care ar fi stabilit caracterul lor decizional, anularea deciziilor din 20 iulie 2012 ale EPSO, potrivit cărora reclamantului i s-a refuzat comunicarea a unui număr de șapte întrebări dintre cele care au făcut obiectul fazei de preselecție a concursului extern EPSO/AD/230-231;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-395/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 13 octombrie 2009 — Oasis East sp. z o.o./Minister Finansów

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 13 octombrie 2009 — Oasis East sp. z o.o./Minister Finansów
   (Cauza C-395/09)
   2009/C 312/34
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Oasis East sp. z o.o.

      Pârât: Minister Finansów

      Întrebările preliminare

   Dreptul comunitar, în special articolul 17 alineatul (6) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) (în prezent, articolul 176 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (2)), permite unui stat membru să aplice dispoziții naționale care exclud dreptul persoanei impozabile de a diminua cuantumul taxei datorate sau de a obține rambursarea diferenței acesteia în cazul achiziționării unor servicii importate, al căror preț este în mod direct sau în mod indirect plătit unei persoane care are domiciliul, sediul sau administrația centrală în una dintre țările considerate „paradise fiscale” de legislația națională, ținând seama de faptul că această excludere a fost adoptată înainte de aderarea statului membru la Comunitate?

      (1)  JO L 145, p. 1.

      (2)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-571/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spania) la 27 decembrie 2007 — José Manuel Blanco Pérez și María del Pilar Chao Gómez/Principado de Asturias și Celso Fernández Gómez

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spania) la 27 decembrie 2007 — José Manuel Blanco Pérez și María del Pilar Chao Gómez/Principado de Asturias și Celso Fernández Gómez
   (Cauza C-571/07)
   (2008/C 79/24)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: José Manuel Blanco Pérez și María del Pilar Chao Gómez.

      Pârâți: Principado de Asturias și Celso Fernández Gómez
   Întrebarea preliminară
   Articolul 43 CE este contrar reglementării din legislația Comunității Autonome a Principatului Asturia în legătură cu autorizarea instalării de laboratoare de farmacie?


title: Cauza C-586/15 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 septembrie 2016 – Lotte Co. Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală [Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curţii – Marcă a Uniunii Europene – Marca figurativă care conţine un element verbal în limba japoneză şi imaginea unui koala într-un copac ţinând un koala mic – Opoziţia titularului mărcilor naţionale tridimensională anterioară KOALA-BÄREN şi figurativă anterioară KOALA – Dovada utilizării serioase a mărcii – Utilizarea mărcii sub o formă diferită prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv – Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) şi articolul 42 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009 – Recurs în parte vădit inadmisibil şi în parte vădit nefondat]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/12

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 septembrie 2016 – Lotte Co. Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-586/15 P) (1)

      ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curţii - Marcă a Uniunii Europene - Marca figurativă care conţine un element verbal în limba japoneză şi imaginea unui koala într-un copac ţinând un koala mic - Opoziţia titularului mărcilor naţionale tridimensională anterioară KOALA-BÄREN şi figurativă anterioară KOALA - Dovada utilizării serioase a mărcii - Utilizarea mărcii sub o formă diferită prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv - Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) şi articolul 42 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009 - Recurs în parte vădit inadmisibil şi în parte vădit nefondat])
      (2016/C 454/24)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Lotte Co. Ltd (reprezentant: M. Knitter, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (reprezentant: A. Jaeger-Lenz, avocat), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Lotte Co. Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli, şi pe cele efectuate de Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH.

                  3)

                  Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-508/08: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Bang & Olufsen/OAPI (Reprezentarea unui difuzor) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Reprezentarea unui difuzor — Executarea de către OAPI a unei hotărâri de anulare a unei decizii a camerelor sale de recurs — Articolul 63 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Motiv absolut de refuz — Semn constituit exclusiv din forma care dă o valoare substanțială produsului — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 207/2009] ]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/16

         Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Bang & Olufsen/OAPI (Reprezentarea unui difuzor)
   (Cauza T-508/08) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Reprezentarea unui difuzor - Executarea de către OAPI a unei hotărâri de anulare a unei decizii a camerelor sale de recurs - Articolul 63 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Motiv absolut de refuz - Semn constituit exclusiv din forma care dă o valoare substanțială produsului - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 207/2009])
   2011/C 340/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bang & Olufsen A/S (Struer, Danemarca) (reprezentanți: inițial K. Wallberg, ulterior J. Glaesel, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: D. Botis și G. Schneider, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 10 septembrie 2008 (cauza R 497/2005-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional care reprezintă un difuzor

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Bang & Olufsen A/S la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza C-66/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 noiembrie 2013 — Consiliul Uniunii Europene/Comisia Europeană [Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene — Statutul funcționarilor — Acțiune în anulare — Comunicarea COM(2011) 829 final — Propunerea COM(2011) 820 final — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Prezentare a unor propuneri în temeiul articolului 10 din anexa XI la Statutul funcționarilor — Abținere a Comisiei de a acționa — Acțiune rămasă fără obiect — Nepronunțare asupra fondului]

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 noiembrie 2013 — Consiliul Uniunii Europene/Comisia Europeană
   (Cauza C-66/12) (1)

   (Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene - Statutul funcționarilor - Acțiune în anulare - Comunicarea COM(2011) 829 final - Propunerea COM(2011) 820 final - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Prezentare a unor propuneri în temeiul articolului 10 din anexa XI la Statutul funcționarilor - Abținere a Comisiei de a acționa - Acțiune rămasă fără obiect - Nepronunțare asupra fondului)
   2014/C 39/06
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și J. Herrmann, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, D. Hadroušek și J. Vláčil, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: V. Pasternak Jørgensen și M. C. Thorning, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și N. Graf Vitzthum, agenți), Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, agent, asistată de C. Toland, BL, și A. Joyce, solicitor), Regatul Spaniei (reprezentanți: N. Díaz Abad și S. Centeno Huerta, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și J.-S. Pilczer, agenți), Republica Letonia (reprezentanți: I. Kalniņš și A. Nikolajeva, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și M. Bulterman, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și J. Beeko, agenți, asistate de R. Palmer, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, D. Martin și J.-P. Keppenne, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: A. Neergaard și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anulare — Comunicarea Comisiei COM(2011) 829 final din 24 noiembrie 2011 privind refuzul de a prezenta propuneri întemeiate pe „clauza de excepție” cuprinsă la articolul 10 din anexa XI la statut — Propunerea Comisiei de regulament al Consiliului de ajustare, cu efect de la 1 iulie 2011, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori care se aplică acestor remunerații și pensii — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Abținere ilegală a Comisiei de a prezenta propuneri în temeiul articolului 10 din anexa XI la statut

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe cu privire la fondul acțiunii.

               2.

               Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Irlanda, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Letonia, Regatul Țărilor de Jos, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza C-143/09: Ordonanța Curții din 17 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Pannon GSM Távközlési Rt./Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Aderare la Uniunea Europeană — Directiva 2002/22/CE — Aplicare în timp — Competența Curții]

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/16

         Ordonanța Curții din 17 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Pannon GSM Távközlési Rt./Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
   (Cauza C-143/09) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Aderare la Uniunea Europeană - Directiva 2002/22/CE - Aplicare în timp - Competența Curții)
   2010/C 51/25
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pannon GSM Távközlési Rt.

      Pârât: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Fővárosi Bíróság — Interpretarea Actului privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, Republicii Estonia, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Republicii Ungare, Republicii Malta, Republicii Polone, Republicii Slovenia și Republicii Slovace și adaptările tratatelor care stau la baza Uniunii Europene (JO L 236, p. 33), a articolului 10, a articolului 87 alineatul (1) și a articolului 249 CE, precum și a Directivei 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213) — Repartizarea costului net al obligațiilor de serviciu universal între furnizorii rețelelor de servicii electronice de comunicații — Reglementare națională privind anumite mecanisme de repartizare a costurilor prin care se prevede aplicarea unor norme incompatibile cu directiva în ceea ce privește finanțarea serviciilor universale furnizate în anul anterior aderării statului membru în cauză la Uniunea Europeană

      Dispozitivul

   Articolul 13 alineatul (2) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal), precum și anexa IV la aceasta nu se aplică unei situații de fapt din cadrul unui litigiu precum cel din acțiunea principală care se referă la o contribuție în domeniul comunicațiilor electronice solicitată de autoritățile Republicii Ungare pentru anul 2003.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza T-37/05: Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2011 — World Wide Tobacco España/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a achiziționării și a primei transformări a tutunului brut — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Amenzi — Efect descurajator — Egalitate de tratament — Circumstanțe atenuante — Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri — Cooperare” )

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/11

         Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2011 — World Wide Tobacco España/Comisia
   (Cauza T-37/05) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a achiziționării și a primei transformări a tutunului brut - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Amenzi - Efect descurajator - Egalitate de tratament - Circumstanțe atenuante - Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri - Cooperare)
   2011/C 120/27
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: World Wide Tobacco España, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial M. Odriozola Alén, M. Marañon Hermoso și A. Emch, ulterior M. Odriozola Alén, M. Barrantes Diaz și A. João Vide, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și É. Gippini Fournier, agenți)

      Obiectul

   Cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei în Decizia C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania)

      Dispozitivul

               1.

               Cuantumul amenzii aplicate World Wide Tobacco España, SA la articolul 3 din Decizia C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania) este stabilit la 1 579 500 euro.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               World Wide Tobacco España suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, aceasta din urmă suportând un sfert din propriile cheltuieli de judecată și un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de World Wide Tobacco España.

      (1)  JO C 82, 2.4.2005.


title: Cauza T-489/08: Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2011 — Power-One Italy/Comisia [ „Acțiune în despăgubire — Proiect cofinanțat prin instrumentul financiar LIFE+ — Dezvoltarea unui nou sistem de furnizare a energiei pentru o utilizare în telefonia mobilă (proiectul Pneuma) — Abuz de procedură — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate” ]

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/23

         Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2011 — Power-One Italy/Comisia
   (Cauza T-489/08) (1)

   (Acțiune în despăgubire - Proiect cofinanțat prin instrumentul financiar LIFE+ - Dezvoltarea unui nou sistem de furnizare a energiei pentru o utilizare în telefonia mobilă (proiectul Pneuma) - Abuz de procedură - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate)
   2011/C 211/51
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Power-One Italy SpA (Terranova Bracciolini, Italia) (reprezentanți: R. Giuffrida și A. Giussani, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit în urma deciziei Comisiei de a închide proiectul „Pneuma” (LIFE04 ENV/IT/000595), prin care se urmărea cofinanțarea dezvoltării unui nou sistem de furnizare a energiei pentru o utilizare în telefonia mobilă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Power-One Italy SpA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-601/10: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2010 — Comisia/Republica Elenă

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/22

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2010 — Comisia/Republica Elenă
   (Cauza C-601/10)
   2011/C 63/41
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin atribuirea, potrivit procedurii negociate și fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare, a unor contracte de achiziții publice având ca obiect servicii complementare de cadastrare și de planificare urbană, care nu erau prevăzute în contractul inițial al localităților Vasiliki, Kassandra, Egnatia și Arethousa, Republica Elenă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 și al articolului 11 alineatul (3) din Directiva 92/50/CEE (1), precum și în temeiul articolului 20 și al articolului 31 alineatul (4) din Directiva 2004/18/CE (2);

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că, întrucât

               1.

               în calitate de colectivități locale, localitățile menționate constituie autorități contractante, în sensul articolului 1 litera (b) din Directiva 92/50/CEE și al articolului 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18/CE;

               2.

               sunt avute în vedere contracte cu titlu oneros având ca obiect anumite servicii de planificare urbană (articolul 8 coroborat cu anexa IA punctul 12 din Directiva 92/50/CEE și articolul 20 coroborat cu anexa IIA punctul 12 din Directiva 2004/18/CE);

               3.

               valoarea totală estimată a contractelor în discuție, ținând seama de fiecare contract individual, depășește pragurile prevăzute la articolul 7 din Directiva 92/50/CEE și la articolul 7 din Directiva 2004/18/CE,

         contractele în litigiu intră în domeniul de aplicare al directivelor menționate.
   (i)
         Încălcarea articolului 8 și a articolului 11 alineatul (3) din Directiva 92/50/CEE

   În ceea ce privește contractele de achiziționare de servicii complementare atribuite de localitatea Kassandra, Comisia semnalează că autoritatea contractantă a ales procedura atribuirii directe fără a fi publicat în prealabil un anunț de participare, în condițiile în care nu erau îndeplinite cerințele prevăzute la articolul 8 și la articolul 11 alineatul (3) litera (e) din Directiva 92/50/CEE, care indică circumstanțele în care se poate utiliza această procedură excepțională și se aplică contractelor în cauză. Nu a fost îndeplinită, îndeosebi, în privința niciunuia dintre contractele pentru servicii complementare în litigiu, condiția care impune existența unei circumstanțe neprevăzute. Cu titlu subsidiar, Comisia subliniază că, și în cazul în care ar fi fost îndeplinite condițiile de aplicare a excepției de la articolul 11 alineatul (3) litera (e) din Directiva 92/50/CEE, valoarea contractelor pentru servicii complementare atribuite depășește limita de 50 % din valoarea contractului inițial, astfel instituită prin directivă.
   ii)
         Încălcarea articolului 20 și a articolului 31 alineatul (4) din Directiva 2004/18/CE

   În ceea ce privește contractele de achiziționare de servicii complementare atribuite de localitățile Vasiliki, Egnatia și Arethousa, Comisia semnalează că autoritățile contractante au ales procedura de atribuire directă fără a fi publicat în prealabil un anunț de participare în condițiile în care nu erau îndeplinite cerințele prevăzute la articolul 20 și la articolul 31 alineatul (4) litera (a) din Directiva 2004/18/CE, care indică circumstanțele în care se poate utiliza această procedură excepțională și se aplică contractelor în cauză. Nu a fost îndeplinită, îndeosebi, în privința niciunuia dintre contractele pentru servicii complementare în litigiu, condiția care impune existența unei circumstanțe neprevăzute. Cu titlu subsidiar, Comisia subliniază că, și în cazul în care ar fi fost îndeplinite condițiile de aplicare a excepției de la articolul 31 alineatul (4) litera (a) din Directiva 2004/18/CE, valoarea contractelor pentru servicii complementare atribuite depășește limita de 50 % din valoarea contractului inițial, astfel instituită prin directivă.
   În ceea ce privește afirmația Republicii Elene potrivit căreia procedura adoptată pentru atribuirea contractelor criticate respecta legislația națională în vigoare la momentul respectiv, Comisia arată că procedura adoptată contravenea Directivei 92/50/CEE, care fusese deja transpusă în dreptul intern la momentul atribuirii contractelor în discuție (fiind totodată contrare și Directivei 2004/18/CE, adoptată ulterior). În orice caz, Comisia subliniază că procedura în discuție nu respecta nici legislația națională invocată.
   Întrucât statele membre nu pot să se prevaleze de situații interne pentru a justifica nerespectarea obligațiilor și a termenelor impuse de dreptul Uniunii, Comisia consideră că, omițând să adopte și să aplice în mod eficace măsurile necesare pentru a se conforma dispozițiilor rezultate din dreptul Uniunii, Republica Elenă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 și al articolului 11 alineatul (3) din Directiva 92/50/CEE, precum și în temeiul articolului 20 și al articolului 31 alineatul (4) din Directiva 2004/18/CE.

      (1)  JO L 209, p. 1.

      (2)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-535/06 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 septembrie 2009 — Moser Baer India Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA) [Recurs — Dumping — Importuri de compact-discuri inscriptibile originare din India — Regulamentul (CE) nr. 960/2003 — Calcularea valorii subvenției care poate face obiectul unor măsuri compensatorii — Stabilirea prejudiciului — Articolul 8 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 2026/97]

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 septembrie 2009 — Moser Baer India Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)
   (Cauza C-535/06 P) (1)

   (Recurs - Dumping - Importuri de compact-discuri inscriptibile originare din India - Regulamentul (CE) nr. 960/2003 - Calcularea valorii subvenției care poate face obiectul unor măsuri compensatorii - Stabilirea prejudiciului - Articolul 8 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 2026/97)
   2009/C 256/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Moser Baer India Ltd (reprezentanți: Adamantopoulos, dikigoros, R. MacLean, Solicitor)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, și G. Berrisch, Rechtsanwalt), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet și T. Scharf, agenți), Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 4 octombrie 2006, Moser Baer India/Consiliul (T-300/03), de respingere a unei acțiuni având ca obiect anularea Regulamentului (CE) nr. 960/2003 al Consiliului din 2 iunie 2003 de instituire a unui drept compensatoriu definitiv la importurile de compact-discuri inscriptibile originare din India (JO L 138, p. 1), în măsura în care o privește pe recurentă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Moser Baer India Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza C-681/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 17 decembrie 2015 – Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH/Vittoria Graf

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 17 decembrie 2015 – Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH/Vittoria Graf
   (Cauza C-681/15)
   (2016/C 118/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH

      Pârâtă: Vittoria Graf

      Întrebările preliminare

   I.

               1)

               Articolul 3 din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 (1) se opune unei reglementări naționale care prevede că, în cazul unui transfer de întreprinderi sau de unități, toate condițiile de muncă convenite în mod autonom și individual de cedent și lucrător în contractul de muncă sunt transferate fără modificări cesionarului, ca și când acesta le-ar fi convenit el însuși cu lucrătorul printr-un contract individual, în situația în care dreptul național prevede pentru cesionar posibilitatea de a adapta contractul atât pe cale convențională, cât și unilateral?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ în ansamblu sau doar pentru o anumită categorie de condiții de muncă care au fost convenite în mod individual prin contractul de muncă încheiat între cedent și lucrător:
               Din aplicarea articolului 3 din Directiva 2001/23/CE rezultă că anumite condiții din contractul de muncă convenite în mod autonom de către cedent și lucrător trebuie exceptate de la transferul nemodificat către cesionar și că trebuie adaptate numai în temeiul transferului de întreprindere sau de unitate?

               3)

               În cazul în care, conform criteriilor stabilite prin răspunsurile Curții la prima și la a doua întrebare, o trimitere individuală, convenită prin contract individual, în temeiul căreia anumite dispoziții dintr-o convenție colectivă sunt incluse, în mod dinamic și în exercitarea libertății contractuale, în cuprinsul contractului de muncă, nu este transferată nemodificată cesionarului:

                           a)

                           Acest lucru este valabil și în cazul în care nici cedentul, nici cesionarul nu sunt părți la o convenție colectivă sau nu aparțin unei astfel de părți, și anume în cazul în care chiar înainte de transferul de întreprindere sau de unitate prevederile convenției colective nu ar fi fost aplicabile raportului de muncă cu cedentul, fără ca acest lucru să fi fost prevăzut în mod autonom în cuprinsul contractului de muncă prin inserarea unei clauze de trimitere?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare:
                           Acest lucru este valabil și în cazul în care cedentul și cesionarul sunt întreprinderi ale aceluiași grup?

         II.
   Articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opune unei reglementări naționale adoptate în vederea transpunerii Directivelor 77/187/CEE (2) sau 2001/23/CE care prevede că, în cazul unui transfer de întreprinderi sau de unități, cesionarul este obligat să respecte condițiile de muncă convenite înainte de transferul de întreprindere, de către cedent și lucrător în mod autonom și individual prin contractul de muncă, ca și când cesionarul ar fi achiesat el însuși la aceste condiții, în cazul în care aceste condiții fac ca anumite prevederi ale unei convenții colective – care, dacă nu s-ar fi realizat transferul nu s-ar fi aplicat raportului de muncă – să fie încorporate, cu trimitere dinamică, în cuprinsul contractului de muncă, în măsura în care dreptul național prevede pentru cesionar posibilitatea de a adapta contractul atât pe cale convențională, cât și unilateral?

      (1)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediţie specială, 05/vol. 6, p. 20).

      (2)  Directiva 77/187/CEE a Consiliului din 14 februarie 1977 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de unități (JO L 61, p. 26).


title: Cauza C-205/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Umweltsenat (Austria) la 19 mai 2008 — Umweltanwalt von Kärnten/Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Umweltsenat (Austria) la 19 mai 2008 — Umweltanwalt von Kärnten/Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA
   (Cauza C-205/08)
   (2008/C 209/30)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Umweltsenat (Austria)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Umweltanwalt din Carintia

      Celelalte părți în proces: Guvernul Landului Carintia, Alpe Adria Energia SpA
   Întrebarea preliminară
   Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997 de modificare a Directivei 85/337/CEE privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (2) (denumită Directiva de modificare) și prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (3) (denumită Directiva privind participarea publicului) trebuie să fie interpretată în sensul că, în cazul unei instalații proiectate pe teritoriul a două sau mai multor state membre, un stat membru trebuie să prevadă o obligație de control al tipurilor de proiecte menționate în anexa I la directivă, în special la punctul 20 (Construirea cablurilor electrice suspendate cu o tensiune de minimum 220 kV și o lungime mai mare de 15 km) și atunci când pragul care a declanșat obligația de control (în speță lungimea de 15 km) nu este atins, respectiv depășit prin partea instalației de pe teritoriul său, ci prin partea instalației proiectată pe teritoriul statului vecin sau al statelor vecine?

      (1)  JO L 175, p.40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174.

      (2)  JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254.

      (3)  JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8.


title: Cauza C-442/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Trimitere preliminară — Mediu — Convenția de la Aarhus — Directiva 2003/4/CE — Articolul 4 alineatul (2) — Accesul publicului la informații — Noțiunea „date privind emisiile în mediu” — Directiva 91/414/CEE — Directiva 98/8/CE — Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 — Introducere pe piață a unor produse fitosanitare și biodestructive — Confidențialitate — Protecția intereselor industriale și comerciale)

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
   (Cauza C-442/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mediu - Convenția de la Aarhus - Directiva 2003/4/CE - Articolul 4 alineatul (2) - Accesul publicului la informații - Noțiunea „date privind emisiile în mediu” - Directiva 91/414/CEE - Directiva 98/8/CE - Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 - Introducere pe piață a unor produse fitosanitare și biodestructive - Confidențialitate - Protecția intereselor industriale și comerciale))
   (2017/C 030/03)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Pârât: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      Cu participarea: Makhtesim-Agan Holland BV

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că solicitantul unei autorizații de introducere pe piață a unui produs fitosanitar sau biodestructiv nu a cerut, în cadrul procedurii prevăzute pentru obținerea acestei autorizații, aplicarea regimului de confidențialitate în privința informațiilor furnizate în cadrul acestei proceduri în temeiul articolului 14 din Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar, al articolului 19 din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biodestructive sau al articolului 33 alineatul (4) și al articolului 63 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului nu împiedică autoritatea competentă sesizată, după închiderea procedurii menționate, cu o cerere de acces la informațiile în cauză formulată în temeiul Directivei 2003/4 de către un terț să analizeze opoziția solicitantului în cauză la respectiva cerere de acces și să o respingă pe aceasta din urmă, dacă este cazul, în temeiul articolului 4 alineatul (2) primul paragraf litera (d) din directiva menționată, pentru motivul că dezvăluirea informațiilor în cauză ar aduce atingere confidențialității informațiilor comerciale sau industriale.

               2)

               Articolul 4 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2003/4 trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           se încadrează în noțiunea „emisii în mediu” în sensul acestei dispoziții diseminarea în mediu de produse sau de substanțe, precum produsele fitosanitare sau biodestructive și substanțele pe care aceste produse le conțin, în măsura în care diseminarea în cauză este efectivă sau previzibilă în condiții normale sau realiste de utilizare;

                           —

                           se încadrează în noțiunea „date privind emisiile în mediu” în sensul dispoziției menționate precizările privind natura, compoziția, cantitatea, data și locul „emisiilor în mediu” ale acestor produse sau substanțe, precum și datele referitoare la efectele emisiilor menționate asupra mediului pe termen mai mult sau mai puțin lung, în special informațiile referitoare la reziduurile prezente în mediu după aplicarea produsului în cauză și studiile privind măsurarea deviațiilor substanței la această aplicare, indiferent dacă datele respective rezultă din studii realizate în tot sau în parte pe teren, din studii realizate în laborator sau din studii privind translocațiile.

               3)

               Articolul 4 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2003/4 trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei cereri de acces la informații privind emisii în mediu a căror dezvăluire ar aduce atingere unuia dintre interesele menționate la articolul 4 alineatul (2) primul paragraf literele (a), (d) și (f)-(h) din această directivă, trebuie să fie dezvăluite numai datele relevante care pot fi extrase din sursa de informație care privesc emisiile în mediu atunci când este posibilă disocierea acestor date de celelalte informații cuprinse în sursa menționată, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 462, 22.12.2014.


title: Cauza T-278/16: Acțiune introdusă la 31 mai 2016 – Atlas Copco Airpower și Atlas Copco/Comisia

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/34

         Acțiune introdusă la 31 mai 2016 – Atlas Copco Airpower și Atlas Copco/Comisia
   (Cauza T-278/16)
   (2016/C 279/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Atlas Copco Airpower (Antwerpen, Belgia) și Atlas Copco AB (Nacka, Suedia) (reprezentanți: A. von Bonin, A. Haelterman și O. Brouwer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere în identificarea pretinsei măsuri de ajutor de stat și în calificarea sa drept schemă de ajutor în sensul articolului 1 litera (d) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 107 TFUE.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept și pe o aplicare eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a considerat că sistemul de ajustări ale profitului excedentar constituie un ajutor de stat.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în identificarea beneficiarilor pretinsului ajutor, pe incoerență în considerarea grupurilor multinaționale ca beneficiari și pe încălcarea principiului legalității și a articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe o încălcare a principiilor securității juridice, protecției încrederii legitime și bunei administrări.


title: Cauza C-3/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de tribunal du travail de Nivelles (Belgia) la 8 ianuarie 2008 — Leyman/Institut national d'assurance maladie-invalidité (I.N.A.M.I.)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de tribunal du travail de Nivelles (Belgia) la 8 ianuarie 2008 — Leyman/Institut national d'assurance maladie-invalidité (I.N.A.M.I.)
   (Cauza C-3/08)
   (2008/C 79/27)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal du travail de Nivelles
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ketty Leyman

      Pârât: Institut national d'assurance maladie-invalidité (I.N.A.M.I.)
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 40 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) și articolul 93 din legile coordonate din 14 iulie 1994 privind asigurările de sănătate și indemnizațiile sunt contrare articolului 18 CE prin faptul că, în cazul unui lucrător rezident și care lucrează într-o țară de tip A (în speță, Belgia), care urmează să se instaleze într-o țară de tip B (în speță, Marele Ducat al Luxemburgului), nu permit, în cursul primului an de incapacitate de muncă, acordarea unei indemnizații care să ia în considerare perioada de muncă și de contribuție din țara de tip A (Belgia)?

               2)

               Articolul 40 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 și articolul 93 din legile coordonate din 14 iulie 1994 privind asigurările de sănătate și indemnizațiile sunt contrare articolului 18 CE prin faptul că, în cazul unui lucrător rezident și care lucrează într-o țară de tip A (în speță, Belgia), care urmează să se instaleze într-o țară de tip B (în speță, Marele Ducat al Luxemburgului), ar crea o discriminare în detrimentul lucrătorului care își exercită dreptul la liberă circulație nepermițând, în cursul primului an de incapacitate de muncă, acordarea unei indemnizații care să ia în considerare perioada de muncă și de contribuție din țara de tip A (Belgia)?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), astfel cum a fost modificat.


title: Cauza T-227/13: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2013 — Bayer Intellectual Property/OAPI — Interhygiene (INTERFACE)

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/15

         Acțiune introdusă la 17 aprilie 2013 — Bayer Intellectual Property/OAPI — Interhygiene (INTERFACE)
   (Cauza T-227/13)
   2013/C 178/25
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Germania) (reprezentant: E. Armijo Chávarri, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Interhygiene GmbH (Cuxhaven, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate întrucât este nelegală deoarece declară că cererea de înregistrare a mărcii comunitare INTERFACE este incompatibilă cu marca anterioară Interfog;

               —

               obligarea expresă a OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „INTERFACE” pentru produse din clasa 5 –cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 133 977

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea comunitară a mărcii verbale „Interfog” pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza T-286/16: Acțiune introdusă la 2 iunie 2016 - Kneidinger/EUIPO – Topseat International (Toilettendeckel)

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/50

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2016 - Kneidinger/EUIPO – Topseat International (Toilettendeckel)
   (Cauza T-286/16)
   (2016/C 260/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Ernst Kneidinger (Wilhering, Austria) (reprezentant: M. Grötschl, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Topseat International (Plano, Texas, Statele Unite ale Americii)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamantul

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 2274035-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 5 aprilie 2016 în cauza R 1030/2015-3

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, printre altele a cheltuielilor de judecată aferente cererii introductive, precum şi a altor costuri ale unei eventuale şedinţe sau a cheltuielilor de deplasare, precum şi a cheltuielilor de judecată aferente procedurii aflate pe rolul camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 6 alineatele (1) şi (3) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-230/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 28 mai 2008 — Dansk Transport og Logistik/Skatteministeriet

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 28 mai 2008 — Dansk Transport og Logistik/Skatteministeriet
   (Cauza C-230/08)
   (2008/C 197/24)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Østre Landsret
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dansk Transport og Logistik

      Pârât: Skatteministeriet
   Întrebările preliminare

               1)

               Expresia „puse sub sechestru […] și confiscate simultan sau ulterior”, cuprinsă în articolul 233 litera (d) din Codul Vamal (1), trebuie interpretată în sensul că dispoziția se aplică situațiilor în care mărfurile deținute conform primei tezei din paragraful 83 (1) din Legea vamală privind importul nelegal sunt distruse simultan sau ulterior de către autoritățile vamale fără a fi ieșit din posesia autorităților?

               2)

               Directiva sistem (2) trebuie interpretată în sensul că mărfurile importate nelegal care sunt puse sub sechestru la momentul importului sau care sunt distruse simultan ori ulterior trebuie considerate că au fost incluse într-un „regim de suspendare”, având drept consecință faptul că accizele nu iau naștere sau se sting [a se vedea prima liniuță a articolului 5 alineatul (2) și articolul 6 alineatul (1) litera (c) din directiva sistem, coroborat cu articolul 84 alineatul (1) litera (a) și cu articolul 98 din Codul Vamal, și articolul 876a din dispozițiile de aplicare (3)]? Răspunsul este influențat de faptul dacă o datorie vamală care ia naștere cu privire la un astfel de import nelegal se stinge sau nu se stinge potrivit articolului 233 litera (d) din Codul Vamal?

               3)

               A șasea directivă (4) trebuie interpretată în sensul că mărfurile importate nelegal care sunt puse sub sechestru la momentul importului și care sunt distruse simultan sau ulterior trebuie considerate că au fost incluse într-un „regim de antrepozit vamal”, având drept consecință faptul că TVA nu ia naștere sau se stinge [a se vedea articolul 7 alineatul (3), articolul 10 alineatul (3) și articolul 16 alineatul (1) punctul B litera (c) din A șasea directivă și articolul 876a din dispozițiile de aplicare]? Răspunsul este influențat de faptul dacă o datorie vamală care ia naștere cu privire la un astfel de import nelegal se stinge sau nu se stinge potrivit articolului 233 litera (d) din Codul Vamal?

               4)

               Codul Vamal, dispozițiile de aplicare ale acestuia și A șasea direcitvă trebuie interpretate în sensul că autoritățile vamale din statele membre unde se constată importul nelegal de mărfuri în timpul unei operațiuni TIR sunt competente să aplice taxe vamale, accize și TVA cu privire la operațiunea respectivă, dacă autoritățile din alt stat membru unde a avut loc importul nelegal în Comunitate nu au constatat neregula și, în consecință, nu au aplicat taxe vamale, accize și TVA [a se vedea articolul 215 din Codul Vamal coroborat cu articolul 217 din acesta, articolul 454 alineatele (2) și (3) din dispozițiile de aplicare în vigoare la momentul respectiv și articolul 7 din A șasea directivă]?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, 19.10.1992, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, 23.3.1992, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129).

      (3)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, 11.10.1993, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).

      (4)  Așasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, 13.6.1977, p. 1).


               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/1

         2009/C 233/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 220, 12.9.2009

      Publicații anterioare

      JO C 205, 29.8.2009

      JO C 193, 15.8.2009

      JO C 180, 1.8.2009

      JO C 167, 18.7.2009

      JO C 153, 4.7.2009

      JO C 141, 20.6.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu