title: Cauza C-129/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 6 aprilie 2009 — Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds/Région wallonne

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 6 aprilie 2009 — Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds/Région wallonne
   (Cauza C-129/09)
   2009/C 153/36
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds

      Pârâtă: Région wallonne

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (5) din Directiva 85/337/CEE privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (1) poate fi interpretat în sensul excluderii din domeniul său de aplicare a unei legislații — precum decretul Région wallonne din 17 iulie 2008 privind anumite permise pentru care există motive imperative de interes general — care se limitează să enunțe că „motivele imperative de interes general au fost confirmate” pentru acordarea de permise de urbanism, de permise de mediu și de permise unice privind actele și lucrările pe care le enumeră și care „ratifică” permise pentru care se afirmă că „motivele imperative de interes general au fost confirmate”?

               2)

                           a)

                           Articolele 1, 5, 6, 7, 8 și 10a din Directiva 85/337/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului (2) și prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3), se opun unui regim juridic în care dreptul de a realiza un proiect supus evaluării efectelor este acordat printr-un act legislativ împotriva căruia nu există o cale de atac în fața unei instanțe judecătorești sau a unui alt organ independent și imparțial înființat prin lege care permite să se conteste, pe fond și în privința procedurii urmate, decizia prin care se acordă dreptul de a realiza proiectul?

                           b)

                           Articolul 9 din Convenția de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la 25 iunie 1998 și aprobată de Comunitatea Europeană prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 (4) trebuie interpretat ca obligând statele membre să prevadă posibilitatea de a introduce o acțiune la o instanță judecătorească sau la un alt organ independent și imparțial înființat prin lege pentru a putea contesta legalitatea, în ceea ce privește orice problemă de fond sau de procedură referitoare atât la regimul material, cât și la regimul procedural de autorizare a proiectelor supuse evaluării efectelor, a deciziilor, actelor sau omisiunilor care intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor articolului 6?

                           c)

                           În ceea ce privește Convenția de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, încheiată la 25 iunie 1998 și aprobată de Comunitatea Europeană prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005, articolul 10a din Directiva 85/337/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35/CE, trebuie interpretat ca obligând statele membre să prevadă posibilitatea de a introduce o acțiune la o instanță judecătorească sau la un alt organ independent și imparțial înființat prin lege pentru a putea contesta legalitatea deciziilor, a actelor sau a omisiunilor pentru orice problemă de fond sau de procedură referitoare atât la regimul material, cât și la regimul procedural de autorizare a proiectelor supuse evaluării efectelor?

      (1)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).

      (2)  Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997 de modificare a Directivei 85/337/CEE privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254).

      (3)  Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție — Declarația Comisiei (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8).

      (4)  Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 201).


title: Cauza T-230/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Laboratorios Del Dr. Esteve/OAPI — Ester C (ESTER-E) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ESTER-E — Marcă comunitară figurativă anterioară ESTEVE — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — Laboratorios Del Dr. Esteve/OAPI — Ester C (ESTER-E)
   (Cauza T-230/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ESTER-E - Marcă comunitară figurativă anterioară ESTEVE - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 205/59
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratorios Del Dr. Esteve, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: K. Manhaeve, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: The Ester C Company (Prescott, Arizona, Statele Unite) (reprezentanți: inițial R. Bird, solicitor, ulterior H. Wistam, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 aprilie 2007 (cauza R 737/2006-2) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Del Dr. Esteve, SA și The Ester C Company.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Laboratorios Del Dr. Esteve, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza T-404/12: Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2016 – Toshiba/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz — Decizie adoptată în urma anulării în parte a deciziei inițiale de către Tribunal — Amenzi — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Egalitate de tratament — Cuantum de plecare — Gradul de contribuție la încălcare”)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/13

         Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2016 – Toshiba/Comisia
   (Cauza T-404/12) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz - Decizie adoptată în urma anulării în parte a deciziei inițiale de către Tribunal - Amenzi - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Cuantum de plecare - Gradul de contribuție la încălcare”))
   (2016/C 078/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Toshiba Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanţi: J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz şi S. Sakellariou, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan şi F. Ronkes Agerbeek, agenţi)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei C(2012) 4381 a Comisiei din 27 iunie 2012 de modificare a Deciziei C(2006) 6762 final din 24 ianuarie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (devenit articolul 101 TFUE) și a articolului 53 din Acordul privind SEE în măsura în care Mitsubishi Electric Corp. și Toshiba Corp. erau destinatare ale acesteia (cazul COMP/39.966 – Instalații de comutație cu izolație în gaz – Amenzi) și, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Toshiba Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza C-129/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) la 31 martie 2008 — C. Cloet și J. Cloet/Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) la 31 martie 2008 — C. Cloet și J. Cloet/Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)
   (Cauza C-129/08)
   (2008/C 142/27)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: C. Cloet și J. Cloet

      Pârâtă: Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)
   Întrebările preliminare

               1)

               Un avantaj financiar pe care Regiunea Flamandă/Comunitatea Flamandă l-a acordat societății NV. Metafox prin intermediul propriei autorități administrative descentralizate, și anume W.V.I., sub forma unui preț de cumpărare preferențial pentru un teren industrial în suprafață de 1 ha 82 ari 74 m2, pe care W.V.I. l-a vândut pentru suma de 294 394,14 euro cu mențiunea „pentru impozit” în actul de vânzare în raport cu prețul preferențial de 91 720,60 euro plătit în mod efectiv, trebuie considerat compatibil cu piața comună, deși, având în vedere condițiile normale și pe baza valorii medii a terenurilor industriale situate în această localitate, prețul real al unui astfel de teren industrial se ridică în mod normal la 1 007 926,40 euro?

               2)

               Adoptând o asemenea măsură de expropriere, urmată de vânzarea către NV. Metafox (concret, prin acordarea prețului preferențial de 91 720,60 euro societății NV. Metafox), Regiunea Flamandă/Comunitatea Flamandă, prin intermediul W.V.I, nu avantajează indirect întreprinderea favorizată, și anume NV. Metafox, furnizându-i în mod direct un avantaj economic (și anume, diferența dintre prețul plătit și prețul de vânzare declarat „pentru impozit” în act), întrucât această întreprindere nu ar fi putut obține aceste terenuri nici în condiții normale de pe piață (1 007 926,40 euro) și nici la prețul de vânzare declarat „pentru impozit” (294 394,14 euro)?
               Prin urmare, o asemenea măsură adoptată de W.V.I. (concret, vânzarea de terenuri industriale la un preț preferențial plătit în mod efectiv) poate fi calificată drept avantaj financiar care contravine articolului 87 alineatul (1) CE?

               3)

               O asemenea măsură și avantajul financiar acordat de Regiunea Flamandă/Comunitatea Flamandă trebuie notificate Comisiei Europene în conformitate cu articolul 88 alineatul (3) CE?


title: Cauza C-534/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 20 octombrie 2016 – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky/BB construct s.r.o.

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 20 octombrie 2016 – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky/BB construct s.r.o.
   (Cauza C-534/16)
   (2017/C 022/09)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Intimată: BB construct s.r.o.

      Întrebările preliminare

               1)

               Se poate reține că o procedură administrativă națională în care împrejurarea că administratorul actual al unei persoane juridice a fost administrator al unei alte persoane juridice debitoare a unei datorii fiscale neachitate este considerată, potrivit reglementării naționale, motiv pentru impunerea unei cauțiuni fiscale în cuantum de până la 500 000 EUR este compatibilă cu obiectivul articolului 273 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, și anume combaterea fraudelor în domeniul taxei pe valoarea adăugată?

               2)

               Se poate reține că o astfel de cauțiune fiscală, în cuantum de până la 500 000 EUR, precum cea care a fost impusă în procedura principală, se opune libertății de a desfășura o activitate comercială prevăzute la articolul 16, provoacă indirect declararea falimentului persoanei impozabile, este discriminatorie în sensul articolului 21 alineatul (1) și, în domeniul colectării TVA-ului, încalcă principiile ne bis in idem și neretroactivității prevăzute la articolul 49 alineatele (1) și (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

      (1)  JO 2006, L 347, p. 1.


title: Cauza C-74/10 P: Recurs introdus la 9 februarie 2010 de European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-94/07, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Comisia Comunităților Europene

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/21

         Recurs introdus la 9 februarie 2010 de European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-94/07, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-74/10 P)
   2010/C 113/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (reprezentant: J. Kuhbier, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-94/07, EREF/Comisia Comunităților Europene;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal (Camera a șasea) spre rejudecare;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta solicită Curții să declare nulitatea Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-94/07 și să o trimită la Tribunal spre rejudecare.
   Recurenta contestă concluzia reținută de Tribunal în sensul că avocatul său, doamna Fouquet nu o putea reprezenta în fața Tribunalului și că prin urmare cererea sa era inadmisibilă.
   Tribunalul de Primă Instanță consideră că având în vedere că doamna Fouquet a fost numită director al EREF la 29 iunie 2004, aceasta nu mai putea fi considerată terț. Recurenta susține că doamna Fouquet nu fusese numită în mod oficial director al EREF întrucât potrivit dreptului belgian o astfel de numire trebuie înregistrată la autoritățile belgiene competente. Statutul de director EREF al doamnei Fouquet era doar onorific, neavând legătură sau având legătură numai în limite foarte restrânse cu atribuția de reprezentare.
   Recurenta mai susține că presupunând chiar că statutul de director al doamnei Fouquet era formal, Tribunalul de Primă Instanță a aplicat în mod incorect criteriile pentru acordarea statutului de terț unui avocat. Se afirmă că Tribunalul a reținut în mod greșit atât situația juridică a reprezentantului EREF în fața Curții, cât și repartizarea reală a sarcinilor și a obligațiilor între doamna Fouquet și EREF. Potrivit dreptului german, statutul de director EREF al doamnei Fouquet i-ar permite acesteia reprezentarea recurentei în fața Curții.


title: Cauza T-385/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — Transnáutica/Comisia [ Uniune vamală — Operațiuni de tranzit comunitar extern — Încărcături de tutun și de alcool etilic destinate țărilor terțe — Fraudă — Cerere de remitere a taxelor la import — Articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 905 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Clauză de echitate — Existența unei situații speciale — Garanție globală ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/53

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — Transnáutica/Comisia
   (Cauza T-385/05) (1)

   („Uniune vamală - Operațiuni de tranzit comunitar extern - Încărcături de tutun și de alcool etilic destinate țărilor terțe - Fraudă - Cerere de remitere a taxelor la import - Articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 905 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Clauză de echitate - Existența unei situații speciale - Garanție globală”)
   2009/C 267/90
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Portugalia) (reprezentanți: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, D. Ortigão Ramos și B. Aniceto Silva, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis și J. Hottiaux, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei REM 05/2004 a Comisiei din 6 iulie 2005 prin care se refuză rambursarea și remiterea anumitor taxe vamale

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia REM 05/2004 a Comisiei din 6 iulie 2005.

               2.

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 330, 24.12.2005.


title: Cauza C-482/08: Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2008 — Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/15

         Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2008 — Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-482/08)
   (2009/C 32/24)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord (reprezentanți: V. Jackson, agent, T. Ward, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2008/633/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind accesul la Sistemul de informații privind vizele (VIS) în vederea consultării de către autoritățile desemnate ale statelor membre și de către Europol în scopul prevenirii, depistării și cercetării infracțiunilor de terorism și a altor infracțiuni grave (1);

               —

               pronunțarea în sensul că, în urma anulării deciziei privind accesul autorităților polițienești la VIS, dispozițiile acesteia trebuie să continue să se aplice, mai puțin în măsura în care au ca efect excluderea Regatului Unit de la participarea la aplicarea deciziei menționate;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Regatului Unit nu i s-a acordat dreptul de a participa la adoptarea deciziei privind accesul autorităților polițienești la VIS, întrucât Consiliul a considerat că aceasta constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen, la care Regatul Unit nu participă.
   Decizia privind accesul autorităților polițienești la VIS nu este o dezvoltare a politicii comune în materia vizelor, ci mai degrabă o măsură de cooperare polițienească. Nici scopul și nici cuprinsul deciziei privind accesul autorităților polițienești la VIS nu au legătură cu politica comună în materia vizelor. Dimpotrivă, aceasta privește în totalitate schimbul de informații introduse de autoritățile responsabile în domeniul vizelor cu autoritățile represive desemnate și cu Europol în scopul prevenirii, depistării și cercetării infracțiunilor de terorism și a altor infracțiuni grave. Acest lucru se reflectă în temeiul juridic ales de Consiliu, și anume articolul 30 alineatul (1) litera (b) UE și articolul 34 alineatul (2) litera (c) UE.
   Prin urmare, se solicită anularea deciziei privind accesul autorităților polițienești la VIS în temeiul faptului că excluderea Regatului Unit de la adoptarea acesteia determină încălcarea unei norme fundamentale de procedură și/sau încălcarea tratatului, în sensul articolului 25 alineatul (6) UE.

      (1)  JO L 218, p. 129.


title: Cauza T-117/16: Acțiune introdusă la 21 martie 2016 – Isdin/EUIPO – Spirig Pharma (ERYFOTONA ACTINICA)

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/35

         Acțiune introdusă la 21 martie 2016 – Isdin/EUIPO – Spirig Pharma (ERYFOTONA ACTINICA)
   (Cauza T-117/16)
   (2016/C 191/47)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Isdin, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal și E. Armero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Spirig Pharma AG (Egerkingen, Elveția)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „ERYFOTONA ACTINICA” – cererea de înregistrare nr. 11 853 116

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 ianuarie 2016 în cauza R 1387/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO, și, dacă este cazul, a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul Camerei de recurs, la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate în procedura în fața Diviziei de opoziție și a Camerei de recurs ale EUIPO.

      Motivele invocate

               —

               Decizia Camerei de recurs de a nu suspenda procedura constituie o eroare vădită de apreciere, un abuz de putere, o încălcare a normei 20 alineatul (7) coroborată cu norma 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, a normei 52 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, a articolelor 75, 76 alineatul (1) și 99 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 și o încălcare a principiilor egalității în fața legii, proporționalității, certitudinii juridice și bunei administrări;

               —

               în subsidiar, încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-34/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Oliver Brüstle/Greenpeace eV [Directiva 98/44/CE — Articolul 6 alineatul (2) litera (c) — Protecția juridică a invențiilor biotehnologice — Obținerea de celule precursoare din celule stem embrionare umane — Caracter brevetabil — Excludere de la brevetare a „utilizării embrionilor umani în scopuri industriale sau comerciale” — Noțiunile „embrion uman” și „utilizare în scopuri industriale sau comerciale” ]

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Oliver Brüstle/Greenpeace eV
   (Cauza C-34/10) (1)

   (Directiva 98/44/CE - Articolul 6 alineatul (2) litera (c) - Protecția juridică a invențiilor biotehnologice - Obținerea de celule precursoare din celule stem embrionare umane - Caracter brevetabil - Excludere de la brevetare a „utilizării embrionilor umani în scopuri industriale sau comerciale” - Noțiunile „embrion uman” și „utilizare în scopuri industriale sau comerciale”)
   2011/C 362/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Oliver Brüstle

      Pârâtă: Greenpeace eV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din Directiva 98/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 1998 privind protecția juridică a invențiilor biotehnologice (JO L 213, p. 13, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 268) — Obținerea, în scop de cercetare științifică, de celule precursoare din celule stem embrionare derivate din blastocist, care au pierdut deja capacitatea de a se dezvolta într-o ființă umană — Excluderea caracterului brevetabil al acestui procedeu în calitate de „utilizare a embrionilor umani în scopuri industriale sau comerciale”? — Noțiunile „embrion uman” și „utilizare în scopuri industriale sau comerciale”

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 6 alineatul (2) litera (c) din Directiva 98/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 1998 privind protecția juridică a invențiilor biotehnologice trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           constituie un „embrion uman” orice ovul uman încă din stadiul fecundării, orice ovul uman nefecundat în care a fost implantat nucleul unei celule umane mature și orice ovul uman nefecundat care, prin partenogeneză, a fost stimulat să se dividă și să se dezvolte;

                           —

                           revine instanței naționale competența de a determina, în lumina progreselor științei, dacă o celulă stem obținută pornind de la un embrion uman în stadiul de blastocist constituie un „embrion uman” în sensul articolului 6 alineatul (2) litera (c) din Directiva 98/44.

               2.

               Excluderea de la brevetare a utilizării embrionilor umani în scopuri industriale sau comerciale prevăzută la articolul 6 alineatul (2) litera (c) din Directiva 98/44 vizează și utilizarea în scopuri de cercetare științifică, întrucât numai utilizarea în scopuri terapeutice sau de diagnostic care se aplică embrionului uman și este utilă acestuia poate face obiectul unui brevet.

               3.

               Articolul 6 alineatul (2) litera (c) din Directiva 98/44 exclude caracterul brevetabil al unei invenții în cazul în care contribuția la progresul tehnic care face obiectul cererii de brevet presupune distrugerea prealabilă a unor embrioni umani sau utilizarea acestora drept material de pornire, indiferent de stadiul în care intervin acestea și chiar dacă descrierea contribuției la progresul tehnic revendicate nu menționează utilizarea de embrioni umani.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-263/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 3 iunie 2015 – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 3 iunie 2015 – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Cauza C-263/15)
   (2015/C 294/28)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Pârât: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Întrebările preliminare

               1)

               În circumstanțele din prezenta cauză, reclamantele acționează în calitate de persoane impozabile, având în vedere că interpretarea articolului 9 alineatul (1) din Directiva privind TVA-ul (1) nu exclude activitățile desfășurate de societățile comerciale din domeniul de aplicare al noțiunii de activitate economică, nici chiar în cazul în care acestea pot exercita o activitate economică având caracter comercial numai cu caracter complementar?

               2)

               În vederea calificării reclamantelor drept persoane impozabile, prezintă relevanță faptul că o parte considerabilă din investiția acestora este finanțată prin intermediul unui ajutor de stat, precum și faptul că, în cadrul exploatării, obțin venituri din perceperea unei redevențe de o valoare redusă?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la cea de a doua întrebare, trebuie să se considere că această „redevență” reprezintă contraprestația unui serviciu și că există o legătură directă între prestarea serviciului și plata contraprestației?

               4)

               Exploatarea investiției presupune o prestare de servicii de către reclamante, în sensul articolului 24 in Directiva privind TVA-ul, sau nu se poate considera că este vorba despre o prestare de servicii, întrucât reprezintă îndeplinirea unei obligații legale?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-84/07: Acțiune introdusă la data de 15 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/21

         Acțiune introdusă la data de 15 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-84/07)
   (2007/C 95/37)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și H. Støvlbæk)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin acțiunile precizate mai jos, Republica Elenă și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3, 4 alineatul (1) litera (b) și 12 din Directiva 92/51/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind cel de-al doilea sistem general de recunoaștere a formării profesionale, de completare a Directivei 89/48/CEE (1).

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Potrivit Comisiei, Republica Elenă refuză să examineze și să recunoască anumite diplome în optică, acordate de o instituție de învățământ italiană în temeiul unui acord de franciză încheiat cu o instituție de învățământ greacă.
   Comisia susține că elementul fundamental pe care îl pot atesta autoritățile elene este dacă diploma asigură sau nu accesul la profesia respectivă, iar faptul că diploma menționată mai sus a fost sau nu acordată în conformitate cu un acord de franciză, nu are relevanță pentru recunoașterea acesteia de către autoritățile elene. Directiva 92/51 nu efectuează nicio distincție în acest sens. De asemenea, Comisia afirmă că prezentul litigiu nu se referă la articolele 149 și 150 din Tratatul CE și nici la articolul 16 din Constituția elenă, întrucât diplomele au fost acordate în mod legal de către instituții de învațământ italiene — și nu de către instituții elene — cu care au fost încheiate acorduri de franciză.
   Pentru aceste motive, refuzul autorităților elene de a examina și de a recunoaște diplomele italiene menționate mai sus încalcă articolele 3 și 12 din Directiva 92/51. De asemenea, în opinia Comisiei și așa cum rezultă din reclamații circumstanțiate, autoritățile elene le impuneau reclamanților care solicitau recunoașterea diplomei în optică obținută în Italia, să efectueze un stagiu de adaptare. Comisia susține că un asemenea stagiu încalcă articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/51, conform căruia autoritățile elene trebuie să acorde solicitanților străini dreptul de a opta între stagiul de adaptare și proba de aptitudini.

      (1)  JO L 209, 24.7.1992, p. 25-45.


title: Cauza C-42/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Închirierea unui bun imobil — Furnizare de electricitate, de energie pentru încălzire și de apă, precum și colectare a deșeurilor — Contracte între locator și furnizorii acestor bunuri și servicii — Prestații furnizate chiriașului considerate ca fiind efectuate de locator — Cheltuieli locative — Stabilirea bazei de impozitare — Posibilitatea de a include cheltuielile locative în baza de impozitare a serviciilor de închiriere — Operațiune constituită dintr-o prestație unică sau din mai multe prestații independente)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie
   (Cauza C-42/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Închirierea unui bun imobil - Furnizare de electricitate, de energie pentru încălzire și de apă, precum și colectare a deșeurilor - Contracte între locator și furnizorii acestor bunuri și servicii - Prestații furnizate chiriașului considerate ca fiind efectuate de locator - Cheltuieli locative - Stabilirea bazei de impozitare - Posibilitatea de a include cheltuielile locative în baza de impozitare a serviciilor de închiriere - Operațiune constituită dintr-o prestație unică sau din mai multe prestații independente))
   (2015/C 198/14)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister Finansów

      Pârâtă: Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 14 alineatul (1), articolul 15 alineatul (1) și articolul 24 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/162/UE a Consiliului din 12 decembrie 2009, trebuie interpretate în sensul că, în cadrul închirierii unui bun imobil, furnizarea de electricitate, de energie pentru încălzire și de apă, precum și colectarea deșeurilor, asigurate de operatori terți chiriașului care utilizează direct aceste bunuri și servicii, trebuie considerate ca fiind efectuate de locator în cazul în care acesta a încheiat contractele pentru furnizarea prestațiilor respective și doar impută costurile lor chiriașului.

               2)

               Directiva menționată trebuie interpretată în sensul că închirierea unui bun imobil și furnizarea de apă, de electricitate și de energie pentru încălzire, precum și colectarea deșeurilor care însoțesc această închiriere trebuie, în principiu, să fie considerate ca reprezentând mai multe prestații distincte și independente care trebuie apreciate în mod individual din punctul de vedere al taxei pe valoarea adăugată, cu excepția situației în care unele elemente ale operațiunii, inclusiv cele care indică rațiunea economică a încheierii contractului, sunt atât de strâns legate între ele încât formează, în mod obiectiv, o singură prestație economică indivizibilă, a cărei descompunere ar avea un caracter artificial.

               3)

               Este de competența instanței naționale să facă aprecierile necesare ținând cont de ansamblul împrejurărilor în care are loc închirierea și în care se efectuează prestațiile care o însoțesc, în special de conținutul contractului însuși.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-138/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichts Berlin (Germania) la 19 martie 2013 — Naime Dogan/Republica Federală Germania

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichts Berlin (Germania) la 19 martie 2013 — Naime Dogan/Republica Federală Germania
   (Cauza C-138/13)
   2013/C 171/28
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Naime Dogan

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 41 alineatul (1) din Protocolul adițional din 23 noiembrie 1970 la Acordul de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia din 12 septembrie 1963 privind realizarea etapei tranzitorii a asocierii (denumit în continuare „protocolul adițional”) se opune unei norme de drept național introduse pentru prima dată după intrarea în vigoare a dispozițiilor amintite, care condiționează prima intrare pe teritoriul federal a unui membru de familie de naționalitate turcă, beneficiar al statutului conferit de articolul 41 alineatul (1) din protocolul adițional, de dovedirea capacității de a se exprima în limba germană la un nivel elementar?

               2.

               Articolul 7 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (1) se opune reglementării de drept național menționate la prima întrebare?

      (1)  JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164.


title: Cauza T-202/15: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Zitro IP/OAPI (WORLD OF BINGO)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/45

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Zitro IP/OAPI (WORLD OF BINGO)
   (Cauza T-202/15)
   (2015/C 198/62)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „WORLD OF BINGO” – cererea de înregistrare nr. 12 669 396

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 23 februarie 2015 în cauza R 1899/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-148/08: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2008 — Beifa Group/OAPI — Schwan — STABILO Schwanhäußer (desen sau model industrial de instrumente de scris)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/36

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2008 — Beifa Group/OAPI — Schwan — STABILO Schwanhäußer (desen sau model industrial de instrumente de scris)
   (Cauza T-148/08)
   (2008/C 142/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Beifa Group Co. Ltd (fostă Ningbo Beifa Group Co. Ltd) (Zhejiang, China) (reprezentanți: R. Davis, Barrister și N. Cordell, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Schwan-STABILO Schwanhäußer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 ianuarie 2008 în cauza R 1352/2006-3;

               —

               trimiterea cauzei la divizia de anulare spre rejudecarea capetelor de cerere din cererea de declarare a nulității; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: un desen sau model industrial pentru produsul „instrumente de scris” — desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat nr. 352315-0007.

      Titularul desenului sau al modelului industrial comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau a modelului industrial comunitar: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: o marcă națională figurativă reprezentând un instrument de scris înregistrată la 14 decembrie 2006 pentru produse din clasa 16 — înregistrarea nr DE 30045470.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea desenului sau a modelului industrial atacat.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului întrucât Camera a treia de recurs a aplicat un criteriu greșit pentru a stabili dacă reclamanta a utilizat marca astfel cum prevede această dispoziție; Camera a treia de recurs ar fi trebuit să examineze dacă utilizarea mărcii de către cealaltă parte în procedură a avut loc atât potrivit articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului, cât și potrivit dreptului național german; Camera a treia de recurs ar fi trebuit să aplice criteriile prevăzute în dreptul german în materie de contrafacere a mărcilor, în vederea pronunțării deciziei sale în temeiul articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza C-503/07 P: Ordonanța Curții din 8 aprilie 2008 — Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Comisia Comunităților Europene (Recurs — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Prevenirea și controlul integrat al poluării — Republica Federală Germania — Alocare de cote — Perioada 2008-2012 — Condiții — Afectare individuală — Inadmisibilitate — Dreptul de a fi ascultat în justiție — Dreptul la un proces echitabil)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/10

         Ordonanța Curții din 8 aprilie 2008 — Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-503/07 P) (1)

   (Recurs - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Prevenirea și controlul integrat al poluării - Republica Federală Germania - Alocare de cote - Perioada 2008-2012 - Condiții - Afectare individuală - Inadmisibilitate - Dreptul de a fi ascultat în justiție - Dreptul la un proces echitabil)
   (2008/C 142/15)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (reprezentanți: H. Posser și S. Altenschmidt, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți în proces: Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Comisia Comunităților Europene (reprezentant: U. Wölker, agent)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 11 septembrie 2007, Fels-Werke și alții/Comisia (T-28/07), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă acțiunea în anulare în parte a deciziei Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră comunicat de Republica Federală Germania pentru perioada 2008-2012, conform Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78) — Cerința de a fi vizat în mod individual de decizia atacată — Dreptul de a fi ascultat și dreptul la un proces echitabil
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Saint Gobain Glass Deutschland GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/1

         (2009/C 19/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 6, 10.1.2009

   Publicații anterioare

      JO C 327, 20.12.2008

      JO C 313, 6.12.2008

      JO C 301, 22.11.2008

      JO C 285, 8.11.2008

      JO C 272, 25.10.2008

      JO C 260, 11.10.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-307/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – TechnoCompound/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/56

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – TechnoCompound/Comisia
   (Cauza T-307/14)
   2014/C 223/58
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: TechnoCompound GmbH (Bad Sobernheim, Germania) (reprezentanți: D. Greinacher, J. Martin și B. Scholtka, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 primul paragraf TFUE, a Deciziei din 18 decembrie 2013 a Comisiei [Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)] (JO 2014, C 37, p. 73, 7.02.2014) de inițiere împotriva Republicii Federale Germania a unei proceduri oficiale de investigare în ceea ce privește sprijinul pentru producția de energie electrică din surse regenerabile și din gaze de mină potrivit Legii germane revizuite privind energia din surse regenerabile (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, denumită în continuare „EEG”) și limitarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile (denumită în continuare „suprataxa EEG”) pentru întreprinderile mari consumatoare de energie, în măsura în care Comisia a calificat schema de compensare specială prevăzută la articolele 40 și 41 din EEG drept ajutor de stat în sensul articolului 107 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, potrivit articolului 87 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE

                           —

                           Potrivit reclamantei, Comisia a calificat în mod eronat drept ajutor de stat sprijinul pentru producția de energie electrică din surse regenerabile prin intermediul sistemului de suprataxare și schema de compensare specială având ca obiect limitarea suprataxei EEG și, prin urmare, nu ar fi trebuit să inițieze procedura oficială de investigare.

                           —

                           Reclamanta arată în acest context că, în cadrul evaluării preliminare a aspectului dacă schema de compensare specială constituie ajutor, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere, deoarece, ca excepție de la principiul suprataxei EEG, schema de compensare specială nu ar oferi niciun avantaj de care întreprinderile mari consumatoare de energie, nu ar fi beneficiat în condiții normale de piață.

                           —

                           Reclamanta susține în continuare că nu ar fi afectată nicio resursă statală. Dat fiind că veniturile provenite din suprataxa EEG nu constituie resurse statale, nici schema excepțională prevăzută pentru întreprinderile mari consumatoare de energie nu ar afecta resurse statale.

                           —

                           Reclamanta arată de asemenea că schema de compensare specială nu denaturează nici concurența. Acesta doar stabilește condițiile de concurență care ar exista fără suprataxa EEG.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime

                           —

                           Reclamanta susține deopotrivă că, prin adoptarea deciziei atacate, Comisia ar fi încălcat și principiul încrederii legitime. Reglementarea germană de sprijinire a energiei din surse regenerabile ar fi făcut deja obiectul unei investigații aprofundate în conformitate cu legislația privind ajutoarele de stat. În urma acestei investigații, Comisia ar fi concluzionat în 2002 că respectiva reglementare nu implica un transfer de resurse statale. Dat fiind că EEG din 2012 nu conține, din acest punct de vedere, nicio modificare substanțială în raport cu situația juridică anterioară, operatorii economici în cauză nu ar trebui să se aștepte la o nouă investigație, ci la menținerea reglementării existente.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe un abuz de putere

                           —

                           În sfârșit, reclamanta consideră că Comisia a abuzat de puterea de apreciere care îi este conferită de articolele 107 TFUE și 108 TFUE. Prin inițierea procedurii de investigare Comisia ar urmări în principal obiectivul fundamental de armonizare a ajutorului pentru producerea de energie electrică din surse regenerabile. Acest obiectiv fundamental ar figura deopotrivă în noul proiect de Linii directoare privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și pentru energie, în care Comisia ar stabili pentru prima oară norme detaliate pentru sprijinirea energiei electrice din surse regenerabile. Or, pentru a realiza o armonizare, Comisia ar trebui să urmeze procedura prevăzută în acest scop la articolele 116 TFUE și 117 TFUE.


title: Cauza T-167/14: Acțiune introdusă la 13 martie 2014 – Søndagsavisen/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/13

         Acțiune introdusă la 13 martie 2014 – Søndagsavisen/Comisia
   (Cauza T-167/14)
   2014/C 223/17
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Søndagsavisen A/S (Søborg, Danemarca) (reprezentanți: M. Honoré și C. Fornø, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 20 noiembrie 2013 de a nu ridica obiecții cu privire la schema de ajutor a Regatului Danemarcei pentru producția și inovația în domeniul presei scrise (cazul SA.36366);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta, o întreprindere concurentă a beneficiarului ajutorului, pretinde că Comisia ar fi trebuit să constate că existau îndoieli cu privire la compatibilitatea cu piața internă a măsurii de ajutor notificate și ar fi trebuit să decidă, așadar, deschiderea procedurii oficiale de investigare, în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE și al articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul de stabilire a normelor de aplicare (1). Prin faptul că nu a procedat astfel, Comisia a încălcat drepturile procedurale conferite reclamantei de articolul 108 alineatul (2) TFUE.
   În susținerea tezei sale potrivit căreia există îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea cu piața internă, reclamanta invocă trei motive:

               —

               Comisia nu a examinat în niciun mod aspectul dacă schema de ajutor în cauză viza asigurarea difuzării de informații cetățenilor danezi și susținerea astfel a procesului democratic;

               —

               în orice caz, decizia atacată este afectată de un viciu de motivare în ceea ce privește criteriul caracterului adecvat al măsurii;

               —

               Comisia nu a examinat efectele de denaturare a concurenței între publicațiile gratuite și publicațiile cu plată cauzate de schema de ajutor în cauză.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-411/13: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2017 – T & L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/60

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2017 – T & L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia
   (Cauza T-411/13) (1)

   (2017/C 144/84)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza F-44/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 24 noiembrie 2010 — Lebedef/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/69

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 24 noiembrie 2010 — Lebedef/Comisia
   (Cauza F-44/10) (1)

   ()
   2011/C 30/137
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010, p. 56.


title: Cauza C-46/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 28 ianuarie 2010 — Viking Gas A/S/BP Gas A/S

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 28 ianuarie 2010 — Viking Gas A/S/BP Gas A/S
   (Cauza C-46/10)
   2010/C 80/35
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret (Danemarca)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Viking Gas A/S

      Pârâtă: BP Gas A/S

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile coroborate ale articolului 5 și ale articolului 7 din Prima directivă a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (89/104) (1) trebuie interpretate în sensul că întreprinderea B devine vinovată de contrafacere prin umplerea cu gaz a unor butelii provenind de la întreprinderea A și prin vindere acestor butelii, atunci când următoarele împrejurări sunt reunite:

                           1.

                           A vinde gaz în butelii așa-numite compozite, care au o formă specială înregistrată ca atare, și anume drept marcă ce este constituită din ambalaj, drept marcă daneză și drept marcă comunitară. A nu este titularul acestor mărci constituite din ambalaj, însă deține o licență exclusivă pentru a le utiliza în Danemarca și are dreptul de a introduce acțiuni în contrafacere în Danemarca.

                           2.

                           În momentul primei achiziționări a unei butelii compozite umplute cu gaz la un distribuitor al A, consumatorul plătește și pentru butelie, care devine astfel proprietatea sa.

                           3.

                           A umple butelii compozite în sensul că, prin plata gazului, consumatorii pot schimba, la un distribuitor al A, o butelie compozită goală în schimbul unei butelii similare umplute de A.

                           4.

                           B are drept activitate umplerea buteliilor cu gaz și în special a buteliilor compozite care intră în cadrul mărcii constituite din ambalajul menționat la punctul 1, consumatorii putând, prin plata gazului, să schimbe la un distribuitor partener al B o butelie compozită goală cu o butelie similară umplută de B.

                           5.

                           Atunci când buteliile compozite în cauză sunt umplute cu gaz de B, aceasta din urmă lipește pe butelii autocolante prin care indică faptul că a realizat umplerea?

               2.

               În cazul în care trebuie să se presupună că, în general, consumatorii vor avea impresia că există o legătură între B și A, acest fapt prezintă importanță pentru răspunsul la prima întrebare?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, rezultatul ar putea fi influențat de faptul că buteliile compozite — pe lângă împrejurarea că intră în cadrul mărcii constituite din ambalajul menționat anterior — sunt prevăzute cu mărci verbale și/sau figurative înregistrate de A (gravate pe butelii) care rămân vizibile în pofida autocolantelor lipite de B?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a treia întrebare, rezultatul ar putea fi influențat de premisa potrivit căreia, în ceea ce privește celelalte tipuri de butelii care nu intră în cadrul mărcii constituite din ambalajul menționat anterior, însă care sunt prevăzute de marca verbală și/sau de marca figurativă a lui A, aceasta din urmă a acceptat timp de mulți ani și încă mai acceptă ca alte întreprinderi să umple aceste butelii?

               5.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a treia întrebare, rezultatul ar putea fi influențat de faptul că însuși consumatorul se adresează direct lui B pentru

                           (a)

                           a realiza, în schimbul plătii gazului, schimbul unei butelii compozite goale cu o butelie similară umplută de B sau

                           (b)

                           a umple cu gaz, contra cost, butelia compozită adusă de acesta?

      (1)  JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92.


title: Cauza F-36/08: Acțiune introdusă la 21 martie 2008 — Schell/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/40

         Acțiune introdusă la 21 martie 2008 — Schell/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-36/08)
   (2008/C 142/75)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Arno Schell (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea raportului asupra evoluției carierei reclamantului pentru perioada 1 ianuarie 2006-31 decembrie 2006 și anularea raportului de promovare întocmit în privința sa pentru anul 2007
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului asupra evoluției carierei reclamantului pentru perioada 1 ianuarie 2006-31 decembrie 2006 și anularea raportului de promovare întocmit în privința sa pentru anul 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-217/14: Ordonanța președintelui Curții din 14 aprilie 2015 – Comisia Europeană/Irlanda, interveniente: Regatul Țărilor de Jos, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/21

         Ordonanța președintelui Curții din 14 aprilie 2015 – Comisia Europeană/Irlanda, interveniente: Regatul Țărilor de Jos, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-217/14) (1)

   (2015/C 213/36)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-100/16 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 martie 2017 – Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou/Republica Elenă și Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Cesiune a unor mine la un preț inferior valorii reale de piață — Scutire de taxele aferente operațiunii de cesiune — Evaluarea cuantumului avantajului acordat)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/12

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 martie 2017 – Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou/Republica Elenă și Comisia Europeană
   (Cauza C-100/16 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Cesiune a unor mine la un preț inferior valorii reale de piață - Scutire de taxele aferente operațiunii de cesiune - Evaluarea cuantumului avantajului acordat))
   (2017/C 144/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (reprezentanți: V. Christianos și I. Soufleros, dikigoroi)

      Celelalte părți din procedură: Republica Elenă și Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și A. Bouchagiar, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 9 decembrie 2015, Grecia și Ellinikos Chrysos/Comisia (T-233/11 și T-262/11, EU:T:2015:948), în măsura în care, prin această hotărâre, Tribunalul a omis să răspundă la argumentul invocat de Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou întemeiat pe finalitatea întocmirii raportului de expertiză privind evaluarea minelor Kassandra (Grecia) realizat în cursul anului 2004.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Respinge acțiunea formulată de Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou având ca obiect anularea Deciziei 2011/452/UE a Comisiei din 23 februarie 2011 privind ajutorul de stat C 48/08 (ex NN 61/08) acordat de Grecia în favoarea întreprinderii Ellinikos Chrysos AE.

               4)

               Obligă Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016


title: Cauza F-126/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 septembrie 2013 — de Brito Sequeira Carvalho/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Regim disciplinar — Procedură disciplinară — Sancțiune disciplinară — Mustrare — Articolul 25 din anexa IX la statut — Articolul 22a din statut)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 septembrie 2013 — de Brito Sequeira Carvalho/Comisia
   (Cauza F-126/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Regim disciplinar - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Mustrare - Articolul 25 din anexa IX la statut - Articolul 22a din statut)
   2013/C 352/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: José António de Brito Sequeira Carvalho (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Boury, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei AIPN în măsura în care aplică reclamantului sancțiunea disciplinară a mustrării

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul de Brito Sequeira Carvalho suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 174, 16.6.2012, p. 31.


title: Cauza T-86/13 P: Recurs introdus la 14 februarie 2013 de Diana Grazyte împotriva Hotărârii din 5 decembrie 2012 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-76/11, Grazyte/Comisia Europeană

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/30

         Recurs introdus la 14 februarie 2013 de Diana Grazyte împotriva Hotărârii din 5 decembrie 2012 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-76/11, Grazyte/Comisia Europeană
   (Cauza T-86/13 P)
   2013/C 101/59
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Diana Grazyte (Utena, Lituania) (reprezentant: R. Guarino, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 decembrie 2012 pronunțată în cauza F-76/11 (Grazyte/Comisia Europeană);

               —

               anularea deciziei luate la 29 aprilie 2011 de directorul DG HR D, în calitate de autoritate abilitată pentru încheierea contractelor de angajare și, în consecință, declararea dreptului recurentei la indemnizația de expatriere prevăzută la articolul 4 din anexa VII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea și/sau pe interpretarea eronată a dreptului comunitar în ceea ce privește tehnicile de interpretare a dreptului și rațiunea articolului 4 din anexa VII la Statutul Funcționarilor. Lipsa motivării

                           —

                           În această privință, recurenta invocă faptul că, atât litera dispoziției citate (care se referă în mod expres la „alte motive decât cele legate de exercitarea atribuțiilor în serviciul unui stat sau al unei organizații internaționale”), cât și rațiunea dispoziției au drept consecință excluderea de la dreptul de a beneficia de indemnizație a oricărei persoane care și-a părăsit statul de origine fără a dezvolta o legătură durabilă cu statul în care s-a stabilit, tocmai pentru că a fost recrutată de o organizație internațională. Nici litera, nici logica, nici rațiunea dispoziției în cauză nu pot conduce la afirmația, pe care Tribunalul a făcut-o în hotărârea atacată, că trebuie neutralizate perioadele în care recurenta a lucrat în serviciul unei organizații internaționale atunci când stabilirea într-un alt stat a intervenit, precum în speță, pentru motive de natură afectivă.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea și/sau pe interpretarea eronată a dreptului comunitar în ceea ce privește calificarea agențiilor drept organizații internaționale în sensul articolului 4 din anexa VII la Statutul funcționarilor

                           —

                           În această privință, recurenta invocă faptul că noțiunea de organizație internațională prevăzută la articolul 4 din anexa VII la Statutul funcționarilor a fost definită în mod foarte precis în jurisprudență. Astfel, Tribunalul Uniunii Europene, în Hotărârea din 30 noiembrie 2006, J/Comisia (în special, la punctele 42-43), a considerat că pentru ca o organizație să fie calificată drept internațională pentru aplicarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII, este necesar ca aceasta să fi fost identificată și considerată în mod formal ca atare de celelalte state sau de alte organizații internaționale create de state. În orice caz, pentru a aprecia caracterul internațional al unei organizații, trebuie să se ia în considerare exclusiv compunerea sa, iar nu apartenența sa la organizații care au o compunere internațională. În lumina acestor criterii riguroase, nici EFSA (Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară), nici ETF (Fundația Europeană de Formare) nu ar putea fi considerate organizații internaționale în sensul articolului 4.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității

                           —

                           În această privință, recurenta invocă faptul că interpretarea dată de Tribunalul de Primă Instanță dispoziției în cauză este contrară logicii și are ca efect crearea unei discriminări între două categorii de funcționari care nu se întemeiază pe niciun element obiectiv, fiind astfel considerată echivalentă situația unei persoane care a locuit în afara statului său de origine numai pentru că a fost în serviciul unui stat sau al unei organizații internaționale (și, așadar, fără a rupe legăturile cu țara de origine) cu situația persoanei care a părăsit statul de origine pentru a se stabili în alt stat membru pentru alegeri de viață care au determinat dispariția legăturilor cu statul de origine și care, numai ulterior a fost în serviciul unui stat sau al unei organizații internaționale. Pe de altă parte, potrivit hotărârii atacate, ar trebui tratată în mod diferit situația a doi funcționari care au părăsit de peste zece ani statul de origine pentru a constitui o nouă familie în străinătate, numai pentru că unul dintre aceștia, după mai mulți ani în care a locuit în noul stat, a fost recrutat de o organizație internațională.


title: Cauza F-151/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 ianuarie 2014 – Ohrgaard/Comisia [Funcție publică — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiția privind reședința prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut — Exercitarea de funcții într-o organizație internațională — Noțiune — Stagiu de cinci luni efectuat la Comisie — Excludere]

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/67

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 ianuarie 2014 – Ohrgaard/Comisia
   (Cauza F-151/12) (1)

   ([Funcție publică - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiția privind reședința prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut - Exercitarea de funcții într-o organizație internațională - Noțiune - Stagiu de cinci luni efectuat la Comisie - Excludere])
   2014/C 223/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jakob Ohrgaard (Frederiksberg, Danemarca) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. de Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și V. Joris, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei prin care se refuză reclamantului dreptul de a beneficia de indemnizația de expatriere

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei Europene din 6 martie 2012 prin care se refuză domnului Ohrgaard dreptul de a beneficia de indemnizația de expatriere, astfel cum a fost modificată prin Decizia din 31 august 2012 de respingere a reclamației.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Ohrgaard.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013, p. 26.


title: Cauza T-76/04: Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2009 — Bactria/Comisia

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/48

         Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2009 — Bactria/Comisia
   (Cauza T-76/04) (1)

   2010/C 37/70

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza T-566/10: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2010 — Ertmer/OAPI — Caterpillar (erkat)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/27

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2010 — Ertmer/OAPI — Caterpillar (erkat)
   (Cauza T-566/10)
   2011/C 55/48
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Jutta Ertmer (Tatsungen, Germania) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și C. Eckhartt, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Caterpillar, Inc. Illinois, SUA

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 7 septembrie 2010 în cauza R 270/2010-1;

               —

               respingerea căii de atac formulate de Caterpillar Inc. împotriva deciziei diviziei de anulare a Oficiului pârât, pronunțată la 8 ianuarie 2010 în procedura de anulare nr. 2504 C;

               —

               obligarea OAPI și a Caterpillar Inc. la plata cheltuielilor de judecată, în măsura în care acestea participă la procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „erkat” pentru produse din clasele 7 și 42

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Caterpillar Inc.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: potrivit articolului 53 alineatul (1) litera (a), cererea se întemeiază pe marca verbală națională și comunitară „CAT”, pe mărcile figurative naționale care conțin elementul verbal „CAT” și pe marca figurativă comunitară care conține elementul verbal „CAT”, pentru produse și servicii din clasele 7 și 42

      Decizia diviziei de anulare: respingerea cererii de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: admiterea căii de atac și declararea nulității mărcii înregistrate

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 coroborat cu articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), având în vedere că din decizia contestată nu rezultă marca sau mărcile anterioare în raport cu care camera de recurs și-a întemeiat decizia de a admite cererea celeilalte părți și că o parte importantă a motivelor deciziei a fost copiată din altă decizie; încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, având în vedere că nu există niciun risc de confuzie între mărcile în litigiu, precum și încălcarea articolului 8 alineatul (5) coroborat cu articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, având în vedere că mărcile figurative anterioare nu sunt de notorietate, astfel încât nu ar rezulta un profit necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare și nici nu s-ar aduce atingere acestora

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-260/12: Acțiune introdusă la 11 iunie 2012 — Republica Elenă/Comisia

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/16

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2012 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-260/12)
   2012/C 250/30
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: K. Samoni și N. Dafniou)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii în anulare;

               —

               anularea deciziei atacate a Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               conexarea prezentei acțiuni în anulare cu acțiunea analogă Republica Elenă/Comisia Europeană în cauza T-150/12 pentru motivul identității motivelor de jure și de facto.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, Republica Elenă solicită, potrivit articolului 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei nr. 416117 din 11 aprilie 2012 privind obligarea la plata de către Republica Elenă a unei sancțiuni pecuniare de 31 536 EUR pe zi de întârziere la adoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene în cauza C-65/05, în măsura în care se dispune plata sancțiunii pecuniare sus-menționate începând din 22 august 2011. Potrivit deciziei atacate menționate, dat fiind că în opinia Comisiei Republica Elenă nu ar fi pus în aplicare măsurile necesare pentru a se conforma Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene în cauza C-65/05 și ca urmare a Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene în cauza C-109/08, Republica Elenă este obligată la plata sumei de 3 847 392 EUR ca sancțiune pecuniară pentru perioada cuprinsă între 1 decembrie 2011 și 31 martie 2012.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe evaluarea eronată de către Comisie privind adoptarea de către Republica Elenă a măsurilor necesare pentru a se conforma hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene
               Republica Elenă susține că pârâta a evaluat și a interpretat în mod eronat măsurile adoptate de Republica Elenă pentru a se conforma hotărârii Curții. Republica Elenă susține că a adoptat toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a hotărârii Curții prin intermediul Legii nr. 4002/2011, care abrogă articolele controversate din Legea nr. 3037/2002, potrivit Hotărârii Curții în cauza C-65/05.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe abuzul de putere al Comisiei
               Republica Elenă susține că Comisia a depășit limitele mandatului său de gardian al tratatului, întrucât nu s-a limitat, după cum ar fi trebuit, la punerea în aplicare, manifestă sau nu, a măsurilor de executare. În plus, Comisia a depășit limitele hotărârii Curții, din moment ce Republica Elenă s-a conformat în întregime acesteia.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa de motivare din partea Comisiei
               Prin decizia atacată de Republica Elenă, Comisia nu a justificat și nu a menționat în mod expres motivele pentru care a solicitat obligarea la plata sancțiunii pecuniare pentru perioada ulterioară adoptării Legii nr. 4002/2011, și anume 22 august 2011-31 martie 2012. Republica Elenă contestă această sumă suplimentară, în măsura în care arată că, odată cu publicarea legii menționate, a fost realizată deplina conformitate cu hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe utilizarea unui temei juridic eronat
               Republica Elenă susține că, din moment ce Comisia a reținut că Republica Elenă nu a aplicat corect Legea nr. 4002/2011, ar fi trebuit să recurgă la articolul 258 TFUE, introducând o nouă acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor, iar nu solicitând obligarea la plata sancțiunii pecuniare.


title: Cauza C-543/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 24 octombrie 2011 — Woningstichting Maasdriel/Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/31

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 24 octombrie 2011 — Woningstichting Maasdriel/Staatssecretaris van Financiën
      (Cauza C-543/11)
      (2012/C 25/56)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Woningstichting Maasdriel

         Pârât: Staatssecretaris van Financiën

         Întrebarea preliminară

      Articolul 135 alineatul (1) litera (k) din Directiva 2006/112 (1) coroborat cu articolul 12 alineatele (1) și (3) din aceasta trebuie interpretat în sensul că livrarea unui teren neconstruit, rezultat în urma demolării unei construcții existente, în vederea realizării unei construcții noi, nu poate fi în niciun caz scutită de TVA?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-55/16: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – Evo Bus GmbH/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Dreptul la rambursare — A opta directivă 79/1072/CEE — Condiții de obținere a rambursării — Impunerea altor condiții față de cele prevăzute la articolele 3 și 4 — Obligația de a face dovada achitării taxei — Admisibilitate)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/17

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – Evo Bus GmbH/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești
   (Cauza C-55/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Dreptul la rambursare - A opta directivă 79/1072/CEE - Condiții de obținere a rambursării - Impunerea altor condiții față de cele prevăzute la articolele 3 și 4 - Obligația de a face dovada achitării taxei - Admisibilitate))
   (2016/C 343/27)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Evo Bus GmbH

      Pârâtă: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

      Dispozitivul

   A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia, pentru a și exercita dreptul la rambursarea taxei pe valoarea adăugată, persoanele impozabile sunt supuse unei obligații generale de a face dovada achitării acestei taxe.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016.


title: Cauza C-288/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 19 mai 2017 – Fédération des fabricants de cigares și alții/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 19 mai 2017 – Fédération des fabricants de cigares și alții/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Cauza C-288/17)
   (2017/C 256/09)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement, Société nationale d’exploitation industrielle des tabacs et allumettes (SEITA), British American Tobacco France

      Pârâți: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Intervenienţi: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile prevăzute la alineatele (1) și (3) ale articolului 13 din Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 (1) trebuie interpretate în sensul că interzic utilizarea, pe pachetele unitare, pe ambalajul exterior și pe produsele din tutun a oricărei denumiri de marcă ce evocă anumite calități, indiferent de notorietatea acesteia?

               2)

               În funcție de interpretarea care trebuie dată alineatelor (1) și (3) ale articolului 13 din directivă, dispozițiile pe care acestea le prevăd, în cazul în care se aplică denumirilor și mărcilor comerciale, respectă dreptul de proprietate, libertatea de exprimare, libertatea de a desfășura o activitate comercială și principiile proporționalității și securității juridice?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, în ce condiții poate un stat membru, fără a încălca dreptul de proprietate, libertatea de exprimare, libertatea de a desfășura o activitate comercială și principiul proporționalității, să uzeze de posibilitatea prevăzută la articolul 24 alineatul (2) din directivă pentru a impune producătorilor și importatorilor neutralitatea și standardizarea pachetelor unitare și a ambalajelor exterioare?

      (1)  Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European şi a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (JO L 127, p. 1).


title: Cauza C-448/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Svea hovrätt (Suedia) la 13 octombrie 2008 — Anders Gerdin/Åklagaren

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Svea hovrätt (Suedia) la 13 octombrie 2008 — Anders Gerdin/Åklagaren
   (Cauza C-448/08)
   (2008/C 327/29)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Svea hovrätt
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Anders Gerdin

      Pârât: Åklagaren
   Întrebările preliminare

               1)

               Discriminarea bazată pe cetățenie sau naționalitate poate să fie, în anumite împrejurări, admisă pe piața națională a jocurilor de noroc și a loteriilor pentru un motiv imperativ de interes general?

               2)

               În cazul în care politica restrictivă aplicată pe piața națională a jocurilor de noroc și a loteriilor urmărește obiective diferite, iar unul dintre aceste obiective privește finanțarea unor activități sociale, se poate considera că, în acest caz, este vorba despre o consecință benefică accesorie a politicii restrictive puse în aplicare?

               3)

               Statul poate să invoce motive imperative de interes general pentru a justifica politica restrictivă pe care o aplică în materie de jocuri de noroc dacă societăți controlate de către stat comercializează jocuri de noroc și loterii ale căror venituri sunt încasate în parte de stat, iar unul dintre obiectivele acestei comercializări este de a finanța activități sociale? În cazul unui răspuns negativ, această politică restrictivă poate să fie totuși admisă dacă finanțarea activităților sociale nu poate să fie considerată obiectivul principal al comercializării efectuate?

               4)

               O interdicție absolută de comercializare a jocurilor de noroc și a loteriilor organizate într un alt stat membru de către o societate de jocuri de noroc stabilită în acest stat și controlată de către autoritățile acestuia este proporțională prin raportare la obiectivul de a controla activitățile de jocuri de noroc și de a exercita o supraveghere a acestora în cazul în care, în același timp, nu există nicio restricție privind comercializarea jocurilor de noroc și a loteriilor organizate de către societăți de jocuri de noroc stabilite în statul membru care aplică această politică restrictivă? Care este răspunsul la această întrebare dacă obiectivul acestei reglementări este de a limita jocurile de noroc?

               5)

               Un operator care a primit o autorizație de a desfășura anumite activități de jocuri de noroc într un stat și care este controlat de către autoritățile competente ale acestui stat are dreptul de a comercializa ofertele sale de jocuri de noroc în alte state membre, în special prin intermediul unor anunțuri în ziare, fără a fi obligat să solicite, în prealabil, o autorizație din partea autorităților competente ale acestor state? În cazul unui răspuns afirmativ, aceasta presupune că reglementarea unui stat membru care prevede o sancțiune penală în cazul promovării participării la loterii organizate în străinătate constituie un obstacol în calea libertății de stabilire și a liberei prestări a serviciilor care nu poate să se justifice niciodată pentru motive imperative de interes general? Faptul că statul membru în care este stabilit operatorul invocă aceleași motive imperative de interes general ca statul în care operatorul intenționează să comercializeze activitățile sale de jocuri de noroc influențează răspunsul la prima întrebare?


title: Cauza C-496/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz (Germania) la 22 septembrie 2015 – Alphonse Eschenbrenner/Bundesagentur für Arbeit

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz (Germania) la 22 septembrie 2015 – Alphonse Eschenbrenner/Bundesagentur für Arbeit
   (Cauza C-496/15)
   (2015/C 429/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Alphonse Eschenbrenner

      Pârât: Bundesagentur für Arbeit

      Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibil cu dispozițiile dreptului primar și/sau derivat al Uniunii Europene [în special cu articolul 45 TFUE și cu articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 (1)] faptul că unui lucrător care a lucrat inițial în Germania, care locuiește în alt stat membru, care nu este supus impozitului pe venit pe teritoriul Germaniei și care, potrivit dispozițiilor care îi sunt aplicabile, nu datorează nici impozit pentru indemnizația de insolvabilitate i se deduce în mod fictiv, din salariul de referință pentru calculul indemnizației de insolvabilitate care îi revine în cazul insolvenței angajatorului, impozitul pe salariu pe care l-ar fi datorat în Germania dacă ar fi fost supus impozitului pe venit, atunci când lucrătorul nu mai poate pretinde de la angajator partea din salariul brut rămasă neplătită?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, este compatibil cu dispozițiile dreptului primar și/sau derivat al Uniunii faptul că lucrătorul care se află în situația de mai sus poate pretinde de la angajatorul său partea din salariul brut rămasă neplătită?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO L 141, p. 1).