title: Cauza C-676/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Spania) la 11 decembrie 2020 – ASADE – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio/Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón

text:
               19.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Spania) la 11 decembrie 2020 – ASADE – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio/Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón
      (Cauza C-676/20)
      (2021/C 138/22)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Aragón

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ASADE – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio

         Pârâtă: Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O reglementare națională care permite autorităților contractante să recurgă la convenții cu entități private fără scop lucrativ – nu doar cu asociațiile de voluntariat – în vederea prestării către persoane a oricărui tip de serviciu social în schimbul rambursării costurilor, fără a recurge la procedurile prevăzute de Directiva [2014/24/UE] privind achizițiile publice și indiferent de valoarea estimată, prin simpla calificare a acestor convenții ca fiind necontractuale, este compatibilă cu dreptul Uniunii, respectiv cu articolul 49 TFUE (1) și cu articolele 76 și 77 (coroborate cu articolul 74 și cu anexa XIV) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 (2)?

                  2)

                  O reglementare națională care, în ceea ce privește prestarea de servicii de sănătate sau sociale de interes general, permite neaplicarea legislației în domeniul achizițiilor publice prin utilizarea tehnicii acțiunilor concertate, cu titlu de completare sau de substituire în raport cu administrarea directă, nu pentru motive legate de caracterul adecvat al tehnicii respective pentru prestarea corespunzătoare a serviciului, ci pentru îndeplinirea anumitor obiective de politică socială, care afectează modalitatea de prestare sau care sunt impuse agentului însărcinat cu prestarea serviciului în vederea alegerii sale drept ofertant câștigător, inclusiv în cazul în care sunt aplicabile principiile publicității, concurenței și transparenței, este compatibilă cu dreptul Uniunii, respectiv cu articolul 49 TFUE și cu articolele 76 și 77 (coroborate cu articolul 74 și cu anexa XIV) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, rezervarea exclusivă a acestei tehnici de intervenție în favoarea entităților fără scop lucrativ, iar nu doar a asociațiilor de voluntariat, inclusiv atunci când sunt respectate principiile transparenței și publicității, este compatibilă cu dreptul Uniunii – dispozițiile menționate anterior, precum și cu articolul 15 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie privind serviciile în cadrul pieței interne (3)?

                  4)

                  În lumina articolului 15 alineatul (2) litera (b) din Directiva [2006/123/CE] privind serviciile, trebuie să se interpreteze că stabilirea în favoarea autorităților contractante a posibilității de a recurge la acțiunea concertată pentru a delega gestiunea serviciilor sociale și de sănătate către entități fără scop lucrativ echivalează cu condiționarea accesului la aceste servicii în funcție de forma de organizare juridică? În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, o reglementare națională precum cea în litigiu, în privința căreia statul nu a notificat Comisiei includerea unei condiții privind forma de organizare juridică, este validă, în sensul articolului 15 alineatul (7) din Directiva privind serviciile?

                  5)

                  În cazul unor răspunsuri afirmative la întrebările anterioare, articolele 49 și 56 TFUE, articolele 76 și 77 (coroborate cu articolul 74 și cu anexa XIV) din Directiva [2014/24/UE] privind contractele de achiziții publice, precum și articolul 15 alineatul (2) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretate în sensul că permit autorităților contractante ca, în scopul selectării unei entități fără scop lucrativ (nu doar a asociațiilor de voluntariat) cu care convine asupra prestării către persoane a tuturor tipurilor de servicii sociale – pe lângă cele prevăzute la articolul 2 alineatul (2) litera (j) din directivă – să includă, printre criteriile de selecție, stabilirea entității în localitatea sau în zona geografică în care urmează a fi prestat serviciul?

         (1)  JO 2012, C 326, p. 47.

         (2)  JO 2014, L 94, p. 65 (privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE).

         (3)  JO 2006, L 376, p. 36.


title: Cauza C-865/19: Ordonanța președintelui Camerei a șasea a Curții din 30 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Rennes – Franța) – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG

text:
               19.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/28

      Ordonanța președintelui Camerei a șasea a Curții din 30 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Rennes – Franța) – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG
      (Cauza C-865/19) (1)

      (2021/C 138/34)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza T-55/21: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2021 – Stadtwerke Leipzig/Comisia

text:
               19.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/37

      Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2021 – Stadtwerke Leipzig/Comisia
      (Cauza T-55/21)
      (2021/C 138/48)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Stadtwerke Leipzig GmbH (Leipzig, Germania) (reprezentanți: I. Zenke și T. Heymann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 17 septembrie 2019 de declarare a compatibilității concentrării E.ON/innogy cu piața internă, cazul M.8870 (JO 2020, C 379, p. 16);

                  —

                  obligarea pârâtei la prezentarea dosarelor M.8870 și M.8871 privind discuția dintre pârâtă și părțile implicate în concentrare înainte și în cursul procedurii, notificarea separată a părților la tranzacție și schimbul de opinii al acesteia în cursul procedurii;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor reclamantei cu avocații și cheltuielile de călătorie efectuate în cursul procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-53/21, EVH/Comisia.


title: Cauza T-60/21: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2021 – Naturstrom/Comisia

text:
               19.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/39

      Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2021 – Naturstrom/Comisia
      (Cauza T-60/21)
      (2021/C 138/52)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Naturstrom AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanţi: I. Zenke și T. Heymann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 17 septembrie 2019 de declarare a compatibilității concentrării E.ON/innogy cu piața internă, cazul M.8870 (JO 2020, C 379, p. 16);

                  —

                  obligarea pârâtei la prezentarea dosarelor M.8870 și M.8871 privind discuția dintre pârâtă și părțile implicate în concentrare înainte și în cursul procedurii, notificarea separată a părților la tranzacție și schimbul de opinii al acesteia în cursul procedurii;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor reclamantei cu avocații și cheltuielile de călătorie efectuate în cursul procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-53/21, EVH/Comisia.


title: Cauza T-65/21: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2021 – enercity/Comisia

text:
               19.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/42

      Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2021 – enercity/Comisia
      (Cauza T-65/21)
      (2021/C 138/57)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: enercity AG (Hanovra, Germania) (reprezentanți: C. Schalast, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 17 septembrie 2019, cazul M.8870;

                  —

                  conexarea cauzei, în sensul articolului 68(5) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, cu cauzele referitoare la același caz M.8870, pe baza legăturii dintre acestea, pentru pronunțarea deciziei prin care se finalizează judecata.

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva Deciziei Comisiei din 17 septembrie 2019 de declarare a compatibilității concentrării E.ON/innogy cu piața internă, cazul M.8870 (JO 2020, C 379, p. 16), reclamanta invocă un motiv, care este în esență identic sau similar cu cel invocat în cauza T-63/21, Stadtwerke Frankfurt am Main/Comisia.


title: Cauza T-93/21: Acțiune introdusă la 13 februarie 2021 – Creaticon/EUIPO – Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE)

text:
               19.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/46

      Acțiune introdusă la 13 februarie 2021 – Creaticon/EUIPO – Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE)
      (Cauza T-93/21)
      (2021/C 138/62)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Creaticon d.o.o. (Zagreb, Croația) (reprezentant: P. Krmpotić, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative „SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 424 199

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2020 în cauza R 847/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  permiterea înregistrării mărcii nr. 1 424 199 pentru produsele relevante din clasa 3;

                  —

                  cu titlul subsidiar, anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiilor egalității de tratament și securității juridice.


title: Cauza T-95/21: Acțiune introdusă la 15 februarie 2021 – Portugalia/Comisia

text:
               19.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/47

      Acțiune introdusă la 15 februarie 2021 – Portugalia/Comisia
      (Cauza T-95/21)
      (2021/C 138/63)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Portugheză (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa, M. J. Marques, L. Borrego și A. M. Soares de Freitas, agenți, asistați de M. Gorjão-Henriques și A. Saavedra, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  obligarea depunerii la dosar a documentelor din procedura administrativă care a condus la adoptarea deciziei atacate, astfel cum s-a solicitat în prezenta cerere,

                  —

                  anularea articolului 1, precum și a articolelor 4 și 6 din Decizia Comisiei Europene din 4 decembrie 2020, C(2020)8550 final, „privind regimul de ajutoare SA.21259 (2018/C) (ex2018/NN) aplicat de Portugalia zonei de liber schimb Madeira (ZFM) – Regimul III”

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare de drept, măsura contestată nu constituie un ajutor public în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE întrucât are caracter general şi nu unul selectiv.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că, oricum, Comisia nu a demonstrat că criteriul denaturării concurenței și criteriul efectelor asupra schimburilor comerciale între statele membre erau îndeplinite.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de drept privind modul de aplicare a articolului 108 TFUE și a articolelor 21-23 din Regulamentul (UE) 2015/1589, deoarece este vorba despre ajutoare existente.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare de drept din decizie, regimul III din zona de liber schimb din Madeira (ZFM) fiind pus în aplicare conform deciziilor Comisiei din 2007 și din 2013 și articolelor 107 și 108 TFUE.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe elementele de fapt din decizie și/sau pe lisa de motivare a acesteia, întrucât cerințele regimului fiscal și supravegherea sa de către autoritățile naționale sunt adecvate pentru controlul Regimului III al ZFM.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe o eroare cu privire la elementele de fapt din decizie și/sau pe lipsa de motivare a acesteia, dat fiind că Republica Portugalia a efectuat controale în ceea ce privește cerința creării/menținerii de locuri de muncă.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor generale de drept al Uniunii. Reclamanta invocă în special încălcarea dreptului la apărare și a principiilor securității juridice și bunei administrări, precum și lipsa de motivare.


title: Cauza C-586/16 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Sun Pharmaceutical Industries Ltd, fostă Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd/Comisia Europeană (Recurs – Concurență – Înțelegeri – Produse farmaceutice – Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) – Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice – Articolul 101 TFUE – Concurență potențială – Restrângere prin obiect – Calificare – Calcularea cuantumului amenzii)

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/2

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Sun Pharmaceutical Industries Ltd, fostă Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd/Comisia Europeană
      (Cauza C-586/16 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Produse farmaceutice - Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) - Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice - Articolul 101 TFUE - Concurență potențială - Restrângere prin obiect - Calificare - Calcularea cuantumului amenzii)
      (2021/C 206/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, fostă Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (reprezentanți: R. Vidal, solicitor, B. Kennelly, QC și L. Penny, solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin și C. Vollrath, agenți, asistați de B. Rayment, D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, și S. Kingston, SC)

         Intervenientă în susținerea celeilaltei părţi în proces: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery și D. Robertson, agenți, asistați de J. Holmes, QC, ulterior D. Guðmundsdóttir, agent, asistat de J. Holmes, QC)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Sun Pharmaceutical Industries Ltd și Ranbaxy (UK) Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-588/16 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Generics (UK) Ltd/Comisia Europeană (Recurs – Concurență – Înțelegeri – Produse farmaceutice – Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) – Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice – Articolul 101 TFUE – Concurență potențială – Restrângere prin obiect – Calificare – Calcularea cuantumului amenzii)

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Generics (UK) Ltd/Comisia Europeană
      (Cauza C-588/16 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Produse farmaceutice - Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) - Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice - Articolul 101 TFUE - Concurență potențială - Restrângere prin obiect - Calificare - Calcularea cuantumului amenzii)
      (2021/C 206/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Generics (UK) Ltd (reprezentanți: I. Vandenborre, advocaat, T. Goetz, Rechtsanwalt, precum și M. M. Brealey, QC)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin și C. Vollrath, agenți, asistați de B. Rayment și D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, și S. Kingston, SC)

         Intervenient în susținerea celeilaltei părţi în proces: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanţi: inițial de D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery și D. Robertson, agenți, asistați de J. Holmes, QC, ulterior de D. Guðmundsdóttir, agent, asistată de J. Holmes, QC)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Generics (UK) Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-591/16 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd/Comisia Europeană, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) [Recurs – Concurență – Înțelegeri – Produse farmaceutice – Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) – Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice – Articolul 101 TFUE – Concurență potențială – Restrângere prin obiect – Calificare – Calculul cuantumului amenzii – Vânzări care au legătură directă sau indirectă cu încălcarea]

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd/Comisia Europeană, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)
      (Cauza C-591/16 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Produse farmaceutice - Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) - Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice - Articolul 101 TFUE - Concurență potențială - Restrângere prin obiect - Calificare - Calculul cuantumului amenzii - Vânzări care au legătură directă sau indirectă cu încălcarea)
      (2021/C 206/04)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd (reprezentanți: inițial de R. Subiotto, QC, și T. Kuhn, Rechtsanwalt, ulterior de R. Subiotto, QC)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin și C. Vollrath, agenți, asistați de B. Rayment și D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, și S. Kingston, SC), European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (reprezentanți: F. Carlin, barrister, și N. Niejahr, Rechtsanwältin)

         Intervenient în susținerea Comisiei Europene: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanţi: inițial D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery și D. Robertson, agenți, asistați de J. Turner, QC, J. Holmes, QC, M. Demetriou, QC, și T. Sebastian, barrister, ulterior D. Guðmundsdóttir, agent, asistată de J. Turner, QC, J. Holmes, QC, M. Demetriou, QC, și T. Sebastian, barrister)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă H. Lundbeck A/S și Lundbeck Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

                  4)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-601/16 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd/Comisia Europeană (Recurs – Concurență – Înțelegeri – Produse farmaceutice – Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) – Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice – Articolul 101 TFUE – Concurență potențială – Restrângere prin obiect – Calificare – Calculul cuantumului amenzii)

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd/Comisia Europeană
      (Cauza C-601/16 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Produse farmaceutice - Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) - Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice - Articolul 101 TFUE - Concurență potențială - Restrângere prin obiect - Calificare - Calculul cuantumului amenzii)
      (2021/C 206/05)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd (reprezentanți: C. Firth, S. Kon și C. Humpe, Solicitors)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin și C. Vollrath, agenți, asistați de B. Rayment și D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC și S. Kingston, SC)

         Intervenient în susținerea celeilaltei părţi în proces: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery și D. Robertson, agenți, asistați de J. Holmes, QC, apoi D. Guðmundsdóttir, agent, asistată de J. Holmes, QC)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Arrow Group ApS și Arrow Generics Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-611/16 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, fostă Zoetis Products LLC/Comisia Europeană (Recurs – Concurență – Înțelegeri – Produse farmaceutice – Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) – Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice – Articolul 101 TFUE – Concurență potențială – Restrângere prin obiect – Calificare – Calculul cuantumului amenzii – Dreptul la apărare – Termen rezonabil – Pierderea unor documente odată cu trecerea timpului – Obligație generală de prudență – Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf – Plafonarea amenzii – Luare în considerare a exercițiului financiar care îl precedă pe cel al adoptării deciziei Comisiei Europene – Ultimul exercițiu complet de activitate economică normală)

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/5

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, fostă Zoetis Products LLC/Comisia Europeană
      (Cauza C-611/16 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Produse farmaceutice - Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) - Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice - Articolul 101 TFUE - Concurență potențială - Restrângere prin obiect - Calificare - Calculul cuantumului amenzii - Dreptul la apărare - Termen rezonabil - Pierderea unor documente odată cu trecerea timpului - Obligație generală de prudență - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf - Plafonarea amenzii - Luare în considerare a exercițiului financiar care îl precedă pe cel al adoptării deciziei Comisiei Europene - Ultimul exercițiu complet de activitate economică normală)
      (2021/C 206/06)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, fostă Zoetis Products LLC (reprezentant: .W. Hull, Solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin și C. Vollrath, agenți, asistați de B. Rayment și D. Bailey, barristers, M. G. Peretz, QC, și S. Kingston, SC)

         Intervenient în susținerea celeilaltei părţi în proces: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanţi: inițial de D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery și D. Robertson, agenți, asistați de J. Holmes, QC, ulterior de D. Guðmundsdóttir, agent, asistat de J. Holmes, QC)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Xellia Pharmaceuticals ApS și Alpharma LLC să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-614/16 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Merck KGaA/Comisia Europeană, Generics (UK) Ltd (Recurs – Concurență – Înțelegeri – Produse farmaceutice – Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) – Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice – Articolul 101 TFUE – Concurență potențială – Restrângere prin obiect – Calificare – Calcularea cuantumului amenzii)

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/5

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 – Merck KGaA/Comisia Europeană, Generics (UK) Ltd
      (Cauza C-614/16 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Produse farmaceutice - Piața medicamentelor antidepresive (citalopram) - Acorduri de soluționare amiabilă a litigiilor referitoare la brevete pentru procedee de fabricație, încheiate între un producător de medicamente originale, titular al acestor brevete, și producători de medicamente generice - Articolul 101 TFUE - Concurență potențială - Restrângere prin obiect - Calificare - Calcularea cuantumului amenzii)
      (2021/C 206/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Merck KGaA (reprezentanți: B. B. Bär-Bouyssière și S. Smith, solicitors, R. Kreisberger, QC, și D. Mackersie, barrister)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Vecchi, F. Castilla Contreras, B. Mongin și C. Vollrath, agenți, asistați de M. B. Rayment și D. Bailey, barristers, M. G. Peretz, QC, și S. Kingston, SC), Generics (UK) Ltd)

         Intervenient în susținerea celeilaltei părţi în proces: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanţi: inițial D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery și D. Robertson, agenți, asistați de J. Holmes, QC, ulterior D. Guðmundsdóttir, agent, asistat de J. Holmes, QC)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Merck KGaA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-501/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – BT/Balgarska Narodna Banka [Trimitere preliminară – Sisteme de garantare a depozitelor – Directiva 94/19/CE – Articolul 1 punctul 3 subpunctul (i) – Articolul 7 alineatul 6 – Articolul 10 alineatul 1 – Noțiunea de „depozit indisponibil” – Constatarea indisponibilității depozitului – Autoritate competentă – Dreptul deponentului la despăgubire – Clauză contractuală contrară Directivei 94/19 – Principiul supremației dreptului Uniunii – Sistemul european de supraveghere financiară – Autoritatea bancară europeană (ABE) – Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 – Articolul 1 alineatul (2) – Articolul 4 punctul 2 subpunctul (iii) – Articolul 17 alineatul (3) – Recomandarea ABE către o autoritate bancară națională cu privire la masurile care trebuie luate pentru a se conforma Directivei 94/19 – Efecte juridice – Validitate – Reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit – Directiva 2001/24/CE – Articolul 2 a șaptea liniuță – Noțiunea de „măsuri de reorganizare” – Compatibilitate cu articolul 17 alineatul (1) și cu articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Răspunderea statelor membre în cazul încălcării dreptului Uniunii – Condiții – Încălcare suficient de gravă a dreptului Uniunii – Autonomia procedurală a statelor membre – Principiul cooperării loiale – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Principiile efectivității și echivalenței]

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – BT/Balgarska Narodna Banka
      (Cauza C-501/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Sisteme de garantare a depozitelor - Directiva 94/19/CE - Articolul 1 punctul 3 subpunctul (i) - Articolul 7 alineatul 6 - Articolul 10 alineatul 1 - Noțiunea de „depozit indisponibil” - Constatarea indisponibilității depozitului - Autoritate competentă - Dreptul deponentului la despăgubire - Clauză contractuală contrară Directivei 94/19 - Principiul supremației dreptului Uniunii - Sistemul european de supraveghere financiară - Autoritatea bancară europeană (ABE) - Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 - Articolul 1 alineatul (2) - Articolul 4 punctul 2 subpunctul (iii) - Articolul 17 alineatul (3) - Recomandarea ABE către o autoritate bancară națională cu privire la masurile care trebuie luate pentru a se conforma Directivei 94/19 - Efecte juridice - Validitate - Reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit - Directiva 2001/24/CE - Articolul 2 a șaptea liniuță - Noțiunea de „măsuri de reorganizare” - Compatibilitate cu articolul 17 alineatul (1) și cu articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Răspunderea statelor membre în cazul încălcării dreptului Uniunii - Condiții - Încălcare suficient de gravă a dreptului Uniunii - Autonomia procedurală a statelor membre - Principiul cooperării loiale - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Principiile efectivității și echivalenței)
      (2021/C 206/08)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Sofia-grad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BT

         Pârâtă: Balgarska Narodna Banka

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (6) din Directiva 94/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2009, trebuie interpretat în sensul că dreptul deponentului la despăgubire pe care îl prevede acoperă numai restituirea, prin sistemul de garantare a depozitelor, a depozitelor indisponibile ale acestui deponent, în limita cuantumului stabilit la articolul 7 alineatul (1a) din această directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14, ca urmare a constatării indisponibilității, de către autoritatea națională competentă, a depozitelor deținute de instituția de credit în cauză, în conformitate cu articolul 1 punctul 3 subpunctul (i) din directiva menționată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14, astfel încât articolul 7 alineatul (6) din aceeași directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14, nu poate să întemeieze, în beneficiul deponentului menționat, un drept la repararea prejudiciului cauzat de restituirea tardivă a cuantumului garantat al tuturor depozitelor sale sau de o supraveghere defectuoasă din partea autorităților naționale competente față de instituția de credit ale cărei depozite au devenit indisponibile.

                  2)

                  Dispozițiile articolului 1 punctul 3 subpunctul (i) din Directiva 94/19, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14, coroborate cu dispozițiile articolului 7 alineatul (6) și ale articolului 10 alineatul (1) din aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale sau unei clauze contractuale în temeiul căreia un depozit la o instituție de credit ale cărei plăți au fost suspendate nu devine exigibil decât ca urmare a revocării de către autoritatea competentă a autorizației bancare eliberate acestei instituții și cu condiția ca deponentul să fi solicitat în mod expres restituirea acestui depozit. În temeiul principiului supremației dreptului Uniunii, orice instanță națională sesizată cu o acțiune în repararea prejudiciului pretins cauzat prin restituirea cuantumului garantat al unui astfel de depozit în afara termenului prevăzut la articolul 10 alineatul (1) din această directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14, este obligată să înlăture această reglementare națională sau această clauză contractuală în vederea soluționării acestei acțiuni.

                  3)

                  Articolul 17 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/78/CE a Comisiei, citit în lumina considerentului (27) al acestuia, trebuie interpretat în sensul că o instanță națională trebuie să ia în considerare o recomandare a Autorității bancare europene adoptată în temeiul acestei dispoziții, în vederea soluționării litigiului cu care este sesizată, în special în cadrul unei acțiuni prin care se urmărește angajarea răspunderii unui stat membru pentru prejudicii cauzate unui particular ca urmare a neaplicării sau a aplicării incorecte sau insuficiente a dreptului Uniunii aflat la originea procedurii de anchetă care a condus la adoptarea acestei recomandări. Particularii vătămați prin încălcarea dreptului Uniunii constatată printr-o astfel de recomandare, chiar dacă nu sunt destinatarii acesteia, trebuie să se poată întemeia pe recomandarea menționată pentru a obține constatarea, în fața instanțelor naționale competente, a răspunderii statului membru în cauză ca urmare a respectivei încălcări a dreptului Uniunii.
                  Recomandarea EBA/REC/2014/02 a Autorității bancare europene din 17 octombrie 2014, adresată Balgarska Narodna Banka (Banca Națională bulgară) și Fond za garantirane na vlogovete v bankite (Fondul de garantare a depozitelor bancare), cu privire la măsurile necesare pentru a se conforma Directivei 94/19/CE, este nevalidă, întrucât a asimilat decizia Balgarska Narodna Banka (Banca Națională bulgară) de a plasa Korporativna targovska banka AD sub supraveghere specială și de a suspenda obligațiile acesteia unei constatări a indisponibilității depozitelor, în sensul articolului 1 punctul 3 subpunctul (i) din Directiva 94/19, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/14.

                  4)

                  Articolul 2 a șaptea liniuță din Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit, citit în lumina articolului 17 alineatul (1) și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că o măsură de suspendare a plăților aplicată de o bancă centrală națională unei instituții de credit, ca măsură de reorganizare destinată să mențină sau să restabilească situația financiară a acestei instituții, constituie o ingerință nejustificată și disproporționată în exercitarea dreptului de proprietate al deponenților la respectiva instituție dacă aceasta nu respectă conținutul esențial al acestui drept și dacă, având în vedere riscul iminent de pierderi financiare la care ar fi fost expuși deponenții în caz de faliment al instituției de credit, alte măsuri mai puțin constrângătoare ar fi permis atingerea acelorași rezultate, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

                  5)

                  Dreptul Uniunii, în special principiul răspunderii statelor membre pentru prejudiciile cauzate particularilor ca urmare a încălcării dreptului Uniunii, precum și principiile echivalenței și efectivității, trebuie interpretat în sensul că:

                              —

                              nu se opune unei reglementări naționale care subordonează dreptul particularilor de a obține repararea prejudiciului suferit ca urmare a unei încălcări a dreptului Uniunii de anularea prealabilă a actului administrativ sau a omisiunii administrative aflate la originea prejudiciului, cu condiția ca această anulare, chiar dacă este necesară pentru cererile similare întemeiate pe o încălcare a dreptului național, să nu fie, în practică, exclusă sau foarte limitată;

                              —

                              se opune unei reglementări naționale care subordonează dreptul particularilor de a obține repararea prejudiciului suferit ca urmare a unei încălcări a dreptului Uniunii condiției întemeiate pe caracterul intenționat al prejudiciului cauzat de autoritatea națională în cauză;

                              —

                              nu se opune unei reglementări naționale care subordonează dreptul particularilor de a obține repararea prejudiciului suferit ca urmare a unei încălcări a dreptului Uniunii condiției de a face dovada unui prejudiciu real și cert la momentul introducerii acțiunii, sub rezerva ca această condiție, pe de o parte, să nu fie mai puțin favorabilă decât cele aplicabile cererilor asemănătoare întemeiate pe o încălcare a dreptului național și, pe de altă parte, să nu fie concepută astfel încât să facă imposibilă sau excesiv de dificilă, având în vedere particularitățile cazurilor concrete, exercitarea unui asemenea drept.

                  6)

                  Principiile echivalenței și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu impun unei instanțe sesizate cu o acțiune în despăgubire întemeiată formal pe o dispoziție de drept național privind răspunderea statului pentru prejudicii rezultate dintr-o activitate administrativă, dar în susținerea căreia sunt invocate motive întemeiate pe încălcarea dreptului Uniunii ca urmare a unei astfel de activități, să califice din oficiu această acțiune ca fiind întemeiată pe articolul 4 alineatul (3) TUE, în măsura în care această instanță nu este împiedicată de dispozițiile de drept național aplicabile să examineze motivele întemeiate pe încălcarea dreptului Uniunii invocate în susținerea acestei

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauza C-152/19 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 martie 2021 – Deutsche Telekom AG/Comisia Europeană, Slovanet, a.s. (Recurs – Concurență – Articolul 102 TFUE – Abuz de poziție dominantă – Piața slovacă a serviciilor de acces la internet de mare viteză – Obligație reglementară privind accesul la bucla locală pentru operatorii care au o putere semnificativă – Condiții stabilite de operatorul tradițional pentru accesul neîngrădit al altor operatori la bucla locală – Caracterul indispensabil al accesului – Imputabilitate în sarcina societății mamă a comportamentului filialei – Dreptul la apărare)

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/8

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 martie 2021 – Deutsche Telekom AG/Comisia Europeană, Slovanet, a.s.
      (Cauza C-152/19 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Articolul 102 TFUE - Abuz de poziție dominantă - Piața slovacă a serviciilor de acces la internet de mare viteză - Obligație reglementară privind accesul la bucla locală pentru operatorii care au o putere semnificativă - Condiții stabilite de operatorul tradițional pentru accesul neîngrădit al altor operatori la bucla locală - Caracterul indispensabil al accesului - Imputabilitate în sarcina societății mamă a comportamentului filialei - Dreptul la apărare)
      (2021/C 206/09)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Deutsche Telekom AG (reprezentanți: D. Schroeder și K. Apel, Rechtsanwälte)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer, M. Farley, L. Malferrari, C. Vollrath și L. Wildpanner, agents) Slovanet, a.s. (reprezentant: P. Tisaj, advokát)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Deutsche Telekom AG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-165/19 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 martie 2021 – Slovak Telekom, a.s./Comisia Europeană, Slovanet, a.s. (Recurs – Concurență – Articolul 102 TFUE – Abuz de poziție dominantă – Piața slovacă a serviciilor de acces la internet de mare viteză – Obligație reglementară privind accesul la bucla locală pentru operatorii care au o putere semnificativă – Condiții stabilite de operatorul tradițional pentru accesul neîngrădit al altor operatori la bucla locală – Caracterul indispensabil al accesului – Comprimare a marjelor – Costuri – Concurent cel puțin la fel de eficient ca întreprinderea dominantă – Dreptul la apărare)

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 martie 2021 – Slovak Telekom, a.s./Comisia Europeană, Slovanet, a.s.
      (Cauza C-165/19 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Articolul 102 TFUE - Abuz de poziție dominantă - Piața slovacă a serviciilor de acces la internet de mare viteză - Obligație reglementară privind accesul la bucla locală pentru operatorii care au o putere semnificativă - Condiții stabilite de operatorul tradițional pentru accesul neîngrădit al altor operatori la bucla locală - Caracterul indispensabil al accesului - Comprimare a marjelor - Costuri - Concurent cel puțin la fel de eficient ca întreprinderea dominantă - Dreptul la apărare)
      (2021/C 206/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Slovak Telekom, a.s. (reprezentanți: D. Geradin, avocat, R. O'Donoghue QC)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: .Farley, M. Kellerbauer, L. Malferrari, C. Vollrath și L. Wildpanner, agenți), Slovanet, a.s. (reprezentant: P. Tisaj, advokát)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Slovak Telekom a.s. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza C-307/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Croația) – Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o. [Trimitere preliminară – Drept aplicabil – Regulamentul (CE) nr. 864/2007 și Regulamentul (CE) nr. 593/2008 – Domeniu de aplicare ratione temporis – Necompetența Curții – Articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 1 alineatul (1) – Domeniu de aplicare material – Noțiunea de „materie civilă și comercială” – Articolul 7 punctul 1 – Noțiunile de „materie contractuală” și de „prestare de servicii” – Articolul 24 punctul 1 – Noțiunea de „închiriere a unor imobile” – Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 – Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare – Notari care acționează în cadrul procedurilor de executare silită – Procedură de recuperare a creanței aferente unui tichet zilnic de parcare pentru un vehicul pe un loc de parcare situat pe un drum public]

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/9

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Croația) – Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.
      (Cauza C-307/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Drept aplicabil - Regulamentul (CE) nr. 864/2007 și Regulamentul (CE) nr. 593/2008 - Domeniu de aplicare ratione temporis - Necompetența Curții - Articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 1 alineatul (1) - Domeniu de aplicare material - Noțiunea de „materie civilă și comercială” - Articolul 7 punctul 1 - Noțiunile de „materie contractuală” și de „prestare de servicii” - Articolul 24 punctul 1 - Noțiunea de „închiriere a unor imobile” - Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 - Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare - Notari care acționează în cadrul procedurilor de executare silită - Procedură de recuperare a creanței aferente unui tichet zilnic de parcare pentru un vehicul pe un loc de parcare situat pe un drum public)
      (2021/C 206/11)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Obala i lučice d.o.o.

         Pârâtă: NLB Leasing d.o.o.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că intră sub incidența noțiunii de „materie civilă și comercială”, în sensul acestei dispoziții, o acțiune în recuperarea unei taxe aferente unui tichet zilnic de parcare pe un loc de parcare marcat și situat pe un drum public, inițiată de o societate care a fost mandatată de o autoritate locală pentru administrarea unor astfel de locuri de parcare.

                  2)

                  Articolul 24 punctul 1 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că nu intră sub incidența noțiunii de „închiriere a unor imobile”, în sensul acestei dispoziții, o acțiune în recuperarea unei taxe aferente unui tichet zilnic de parcare pe un loc de parcare marcat, situat pe un drum public.

                  3)

                  Articolul 7 punctul 1 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul, pe de o parte, că ține de „materia contractuală”, în sensul acestei dispoziții, o acțiune în recuperarea unei taxe care decurge dintr un contract care are ca obiect parcarea pe unul dintre locurile de parcare marcate, situate pe un drum public, organizate și administrate de o societate mandatată în acest sens și, pe de altă parte, că acest contract constituie un contract de prestare de servicii în sensul articolului 7 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din acest regulament.

         (1)  JO C 263, 5.8.2019.


title: Cauzele conexate C-517/19 P și C-518/19 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 martie 2021 – Maria Alvarez y Bejarano și alții/Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European [Recurs – Funcție publică – Statutul funcționarilor Uniunii Europene – Reforma statutului – Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 – Noi dispoziții referitoare la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală și la acordarea concediului aferent duratei călătoriei – Legătură cu statutul de persoană cu reședința în afara țării de origine sau de expatriat – Excepție de nelegalitate – Principiile egalității de tratament și proporționalității – Intensitatea controlului jurisdicțional]

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 martie 2021 – Maria Alvarez y Bejarano și alții/Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European
      (Cauzele conexate C-517/19 P și C-518/19 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Reforma statutului - Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 - Noi dispoziții referitoare la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală și la acordarea concediului aferent duratei călătoriei - Legătură cu statutul de persoană cu reședința în afara țării de origine sau de expatriat - Excepție de nelegalitate - Principiile egalității de tratament și proporționalității - Intensitatea controlului jurisdicțional)
      (2021/C 206/12)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurenți: Bejarano, María Álvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Lucian Micu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, María Castro Capcha, Hassan Orfe El, Evelyne Vandevoorde (C-517/19 P), Jakov Ardalic, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet, Despina Kanellou, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi (C-518/19 P) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană C-517/19 P (reprezentanți: G. Gattinara și B. Mongin, agenți), Consiliul Uniunii Europene (C-518/19 P) (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți), Parlamentul European (C-517/19 și C-518/19) (reprezentanți: C. González Argüelles și E. Taneva, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursurile formulate în cauzele C-517/19 P și C-518/19 P.

                  2)

                  Doamnele Maria Alvarez y Bejarano, Ana Maria Enescu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, Maria Castro Capcha și Evelyne Vandevoorde, precum și domnii Lucian Micu și Hassan Orfe El suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană aferente recursului în cauza C-517/19 P.

                  3)

                  Domnii Jakov Ardalic, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki și Cam Tran Thi, precum și doamnele Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet și Despina Kanellou suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene aferente recursului în cauza C-518/19 P.

                  4)

                  Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului în cauza C-517/19 P.

                  5)

                  Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului în cauzele C-517/19 P și C-518/19 P.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauza C-565/19 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 25 martie 2021 – Armando Carvalho și alții/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Acțiune în anulare și în despăgubire – Mediu – Pachetul climat-energie 2030 – Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE – Lipsa afectării individuale)

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/11

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 25 martie 2021 – Armando Carvalho și alții/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-565/19 P) (1)

      (Recurs - Acțiune în anulare și în despăgubire - Mediu - Pachetul climat-energie 2030 - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Lipsa afectării individuale)
      (2021/C 206/13)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurenți: Armando Carvalho, Diogo Carvalho, Ildebrando Conceição, Alfredo Sendim, Joaquim Caxeiro, Renaud Feschet, Guylaine Feschet, Gabriel Feschet, Maurice Feschet, Geneviève Gassin, Roba Waku Guya, Fadhe Hussein Tache, Sado Guyo, Issa Guyo, Jibril Guyo, Adanoor Guyo, Mohammed Guyo, Petru Vlad, Ana Tricu, Petru Arin Vlad, Maria Ioana Vlad, Andrei Nicolae Vlad, Giorgio Davide Elter, Sara Burland, Soulail Elter, Alice Elter, Rosa Elter, Maria Elter, Maike Recktenwald, Michael Recktenwald, Lueke Recktenwald, Petero Qaloibau, Melania Cironiceva, Katarina Dimoto, Petero Jnr Qaloibau, Elisabeta Tokalau, Sáminuorra (reprezentanți: G. Winter, profesor, H. Leith, Barrister, R. Verheyen, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Peternel, C. Ionescu Dima și A. Tamás, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore și K. Michoel, agenți)

         Intervenientă în susținerea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene: Comisia Europeană (reprezentanţi: A. C. Becker și J.-F. Brakeland, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Domnul Armando Carvalho și ceilalți 36 de recurenți ale căror nume figurează în anexa la prezenta hotărâre suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 372, 4.11.2019.


title: Cauza C-856/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 25 martie 2021 – Comisia Europeană/Ungaria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat – Articolul 258 TFUE – Directiva 2011/64/UE – Articolul 10 alineatele (2) și (3) – Accize aplicabile tutunului prelucrat – Rată a accizei globale la țigări inferioară ratei minime prevăzute – Dificultăți interne – Amenințare de tulburare gravă a ordinii publice – Obligație de cooperare loială]

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/12

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 25 martie 2021 – Comisia Europeană/Ungaria
      (Cauza C-856/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat - Articolul 258 TFUE - Directiva 2011/64/UE - Articolul 10 alineatele (2) și (3) - Accize aplicabile tutunului prelucrat - Rată a accizei globale la țigări inferioară ratei minime prevăzute - Dificultăți interne - Amenințare de tulburare gravă a ordinii publice - Obligație de cooperare loială)
      (2021/C 206/14)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Perrin și A. Sipos, agenți)

         Pârâtă: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și G. Koós, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin aplicarea în cazul țigaretelor a unei accize globale inferioare valorii de 60 % din prețul mediu ponderat de vânzare cu amănuntul a țigaretelor introduse în consum și prin perceperea unei accize inferioare valorii de 115 euro la 1 000 de țigări, ulterior expirării perioadei tranzitorii de până la 31 decembrie 2017, Ungaria și-a încălcat obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 10 alineatele (2) și (3) din Directiva 2011/64/UE a Consiliului din 21 iunie 2011 privind structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat.

                  2)

                  Ungaria este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-907/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Q-GmbH/Finanzamt Z [Trimitere preliminară – Directiva 2006/112/CE – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Scutiri – Articolul 135 alineatul (1) litera (a) – Tranzacții de asigurare și servicii conexe prestate de brokerii și agenții de asigurări – Prestare furnizată unui asigurător compusă din diferite servicii – Calificare drept prestație unică]

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Q-GmbH/Finanzamt Z
      (Cauza C-907/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2006/112/CE - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Scutiri - Articolul 135 alineatul (1) litera (a) - Tranzacții de asigurare și servicii conexe prestate de brokerii și agenții de asigurări - Prestare furnizată unui asigurător compusă din diferite servicii - Calificare drept prestație unică)
      (2021/C 206/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Q-GmbH

         Pârâtă: Finanzamt Z

         Dispozitivul

      Articolul 135 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată (TVA) pe care o prevede nu se aplică serviciilor prestate de o persoană impozabilă care includ furnizarea unui produs de asigurare unei societăți de asigurări și, cu titlu accesoriu, distribuirea acestui produs în contul acestei societăți, precum și gestionarea contractelor de asigurare încheiate, în ipoteza în care instanța de trimitere ar califica aceste prestații drept prestație unică în raport cu TVA-ul.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-87/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 11 februarie 2021 – NSV, NM / BT

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 11 februarie 2021 – NSV, NM / BT
      (Cauza C-87/21)
      (2021/C 206/16)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Cluj

         Părţile din acţiunea principală

         Apelanți: NSV, NM

         Intimată: BT

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul l alineatul (2), articolul 5 [și] articolul 4 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) trebuie interpretate în sensul că nu este exclusă de la control o clauză de risc valutar ce transpune într-un contract cu titlu oneros, guvernat de raporturi de putere, un principiu exprimat de o normă supletivă, aplicabilă unui contract cu titlu gratuit, normă a cărei viziune se referă la parteneri egali și care nu a făcut obiectul unei evaluări din partea legiuitorului în scopul stabilirii unui echilibru rezonabil între interesele profesionistului și consumatorului, în cazul în care transpunerea s a realizat de profesionist fără informarea, consilierea, avertizarea consumatorului, în etapa precontractuală, în legătură cu specificațiile produsului bancar din perspectiva caracteristicilor monedei creditului, astfel încât consumatorul să poată înțelege consecințele economice ale angajamentului său?

                  2)

                  Directiva 93/13/CEE trebuie interpretată în sensul că excluderea nu este justificată în ipoteza în care există indicii că profesionistul a inserat clauza cu rea credință, cunoscând că aplicarea principiului exprimat de norma supletivă este aptă să provoace un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților, în detrimentul consumatorului?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-132/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 3 martie 2021 – BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 3 martie 2021 – BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
      (Cauza C-132/21)
      (2021/C 206/17)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BE

         Pârâtă: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Parte interesată care intervine în susținerea pârâtei: Budapesti Elektromos Művek Zrt.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 77 alineatul (1) și articolul 79 alineatul (1) din [Regulamentul 2016/679] (1) trebuie interpretate în sensul că calea de atac administrativă prevăzută la articolul 77 constituie un instrument de exercitare a drepturilor publice, în timp ce acțiunea în justiție prevăzută la articolul 79 constituie un instrument de exercitare a drepturilor private? În cazul unui răspuns afirmativ, trebuie să se deducă din aceasta că autoritatea de supraveghere, căreia îi revine sarcina de a soluționa căile de atac administrative, are competență prioritară pentru a stabili existența unei încălcări?

                  2)

                  În cazul în care persoana vizată – care consideră că prelucrarea datelor cu caracter personal care o privesc a încălcat Regulamentul 2016/679 – își exercită simultan dreptul de a depune o plângere în temeiul articolului 77 alineatul (1) din regulamentul menționat și dreptul de a introduce o acțiune în justiție în temeiul articolului 79 alineatul (1) din regulamentul menționat, trebuie să se considere că o interpretare conformă cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale presupune:

                              a)

                              că autoritatea de supraveghere și instanța sunt obligate să examineze în mod independent existența unei încălcări și, prin urmare, pot să ajungă inclusiv la soluții divergente sau

                              b)

                              că decizia autorității de supraveghere este prioritară, deoarece se referă la aprecierea săvârșirii unei încălcări, luând în considerare atribuțiile menționate la articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul 2016/679 și competențele prevăzute la articolul 58 alineatul (2) literele (b) și (d) din regulamentul menționat?

                  3)

                  Independența autorității de supraveghere, garantată la articolul 51 alineatul (1) și la articolul 52 alineatul (1) din Regulamentul 2016/679, trebuie interpretată în sensul că autoritatea respectivă, la prelucrarea și soluționarea plângerii prevăzute la articolul 77, este independentă în raport cu ceea ce statuează prin hotărâre definitivă instanța competentă în temeiul articolului 79, astfel încât aceasta poate inclusiv să adopte o decizie divergentă cu privire la aceeași pretinsă încălcare?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (JO 2016, L 119, p. 1, rectificare în JO 2018, L 127, p. 2).


title: Cauza C-133/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Efeteio Athinon (Grecia) la 3 martie 2021 – VP, CX, RG, TR și alții/Elliniko Dimosio

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Efeteio Athinon (Grecia) la 3 martie 2021 – VP, CX, RG, TR și alții/Elliniko Dimosio
      (Cauza C-133/21)
      (2021/C 206/18)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Efeteio Athinon

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: VP, CX, RG, TR și alții

         Pârât: Elliniko Dimosio

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este conformă cu clauza 4 din Directiva 1999/70/CE (1) o reglementare națională precum [cea] în discuție, care impune un tratament salarial diferențiat în defavoarea lucrătorilor cu contracte pe durată determinată, în sensul clauzei 1 din Directiva 1999/70/CE, în raport cu lucrătorii pe durată nedeterminată comparabili, în situația în care singurul criteriu de diferențiere este faptul că contractul lor este calificat de angajator sau de lege drept contract de muncă pe durată determinată?

                  2)

                  În special, este conformă cu clauza 4 din Directiva 1999/70/CE o reglementare națională care justifică tratamentul salarial diferențiat aplicat lucrătorilor prin faptul că aceștia și-au prestat munca în temeiul unor contracte pe durată determinată, cunoscând faptul că munca lor corespunde unor nevoi permanente și cu caracter de continuitate ale angajatorului?

         (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-155/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Svea Hovrätt (Suedia) la 1à martie 2021 – Republica Italiană/Athena Investments A/S (fostă Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Svea Hovrätt (Suedia) la 1à martie 2021 – Republica Italiană/Athena Investments A/S (fostă Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA
      (Cauza C-155/21)
      (2021/C 206/19)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Svea Hovrätt

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Republica Italiană

         Pârâte: Athena Investments A/S (fostă Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  TCE (1) trebuie interpretat în sensul că acea clauză compromisorie prevăzută la articolul 26 (2) din tratat, prin care o parte contractantă consimte la arbitrajul internațional cu privire la un litigiu dintre o parte contractantă și un investitor al unei alte părți contractante privind o investiție a acestuia în regiunea primei părți contractante, guvernează și un litigiu între un stat membru al Uniunii Europene, pe de o parte, și un investitor dintr-un alt stat membru al Uniunii Europene, pe de altă parte?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 19 și articolul 4 alineatul (3) TUE, precum și articolele 267 și 344 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun clauzei compromisorii prevăzute la articolul 26 TCE sau aplicării acestei clauze în cazul în care un investitor dintr-un stat membru al Uniunii are posibilitatea, în temeiul articolului 26 TCE, în situația unui litigiu privind o investiție realizată în alt stat membru al Uniunii, să inițieze o procedură împotriva acestui din urmă stat membru în fața unui tribunal arbitral, iar acest stat membru are obligația să accepte competența și sentința respectivului tribunal arbitral?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, dreptul Uniunii, în special principiul supremației dreptului Uniunii și cerința efectivității acestuia, trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei dispoziții de drept național, cum este articolul 34 al doilea paragraf din SFL, care prevede un termen de decădere, atunci când această aplicare are drept consecință că o parte la procedura de apel nu are posibilitatea de a ridica excepția întemeiată pe lipsa unei convenții de arbitraj valide pentru motivul că acea clauză compromisorie prevăzută la articolul 26 TCE sau propunerea formulată în conformitate cu acest articol este invalidă sau inaplicabilă întrucât este contrară dreptului Uniunii?

         (1)  Decizia Consiliului și a Comisiei din 23 septembrie 1997 privind încheierea de către Comunitățile Europene a Tratatului privind Carta energiei și a Protocolului la Carta energiei privind eficiența energetică și aspectele conexe referitoare la mediu (98/181/CE, CECO, Euratom) (JO 1998, L 69, p. 1, Ediție specială, 12, vol. 1, p. 253).

         (2)  Actul final al Conferinței Cartei Europene a Energiei – Anexa 1: Tratatul privind Carta Energiei – Anexa 2: Decizii privind Carta Europeană a Energiei (JO 1994, L 380, p. 24, Ediție specială, 12/vol. 1, p. 105).


title: Cauza C-160/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 10 martie 2021 – „NIKOLOPIS AD ISTRUM 2010” EOOD /Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 10 martie 2021 – „NIKOLOPIS AD ISTRUM 2010” EOOD /Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”
      (Cauza C-160/21)
      (2021/C 206/20)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„NIKOLOPIS AD ISTRUM 2010” EOOD

         Pârât: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea „plată” utilizată la articolul 75 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1306/2013 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune implică încheierea procedurii inițiate ca urmare a unei cereri de plată?

                  2)

                  Perceperea efectivă a sumei solicitate de un agricultor echivalează cu un răspuns favorabil al agenției de plăți cu privire la cererea de activare a drepturilor la plată și, prin urmare, neperceperea unor sume, în cazul publicării oficiale a plăților aferente măsurii respective, constituie un refuz al drepturilor la plată atunci când persoana nu a fost informată cu privire la continuarea procedurii prin intermediul unor noi controale?

                  3)

                  Termenul prevăzut la articolul 75 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune impune statelor membre obligația verificării condițiilor de eligibilitate înainte de expirarea lui, iar această verificare nu poate fi continuată decât cu titlu excepțional?

                  4)

                  Nerespectarea termenului prevăzut la articolul 75 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune constituie un refuz implicit al plății ajutoarelor în cazul în care agricultorul nu este informat cu privire la efectuarea controalelor suplimentare și nu există niciun document scris în legătură cu aceasta?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European Și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347; p 549).


title: Cauza C-165/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Københavns Byret (Danemarca) la 11 martie 2021 – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Københavns Byret (Danemarca) la 11 martie 2021 – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen
      (Cauza C-165/21)
      (2021/C 206/21)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Københavns Byret

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Orion Corporation

         Pârâtă: Lægemiddelstyrelsen

         Intervenientă: Teva Danmark A/S

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În lumina articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul nr. 726/2004 (1) [fostul articol 12 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2309/1993] (2) și a capitolului 2 secțiunea 2.3 din Avizul Comisiei pentru solicitanți, un medicament precum Precedex, în discuție în speță, căruia i s-a eliberat o autorizație de introducere pe piață într-un stat membru în conformitate cu normele sale naționale înainte de aderarea statului membru la Uniunea Europeană, însă după ce medicamentul a primit o evaluare negativă din partea CPMP [actualul CHMP] în temeiul Regulamentului nr. 2309/1993 pe aceleași baze clinice, într-o situație în care autorizația națională de introducere pe piață nu a fost actualizată cu o nouă documentație clinică sau o expertiză referitoare la aceasta, ulterior aderării statului membru la Uniunea Europeană, poate fi considerat medicament de referință în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/83 și poate constitui, în consecință, temeiul pentru o „autorizație generală de introducere pe piață” în conformitate cu articolul 6 [(alineatul 1)] din Directiva 2001/83? (3)

                  2)

                  Un medicament precum Precedex, în discuție în prezenta cauză, care este autorizat într-un stat membru în temeiul normelor sale naționale anterioare aderării statului membru la Uniunea Europeană, fără ca autoritatea competentă a statului membru să fi avut acces la partea restrânsă a ASM în cadrul procedurii European Drug Master File [dosarul standard al medicamentului european] [în prezent procedura Active Substance Master File (dosarul standard al substanței active)], într-o situație în care autorizația națională de introducere pe piață nu a fost actualizată cu partea restrânsă a ASM ulterior aderării statului membru la Uniunea Europeană, poate fi considerat un medicament de referință în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/83 și poate constitui, în consecință, temeiul pentru o „autorizație generală de introducere pe piață” în conformitate cu articolul 6 [(alineatul 1)] din Directiva 2001/83?

                  3)

                  Răspunsul la prima sau la a doua întrebare este influențat de faptul că autorizația națională de introducere pe piață vizată nu poate constitui temeiul recunoașterii reciproce în conformitate cu articolul 28 din Directiva 2001/83?

                  4)

                  Autoritatea națională competentă a unui stat membru de referință sau a unui stat membru în cauză, în cadrul procedurii descentralizate prevăzute la articolul 28 din Directiva 2001/83 pentru un medicament generic, are dreptul sau este obligată să refuze utilizarea unui produs farmaceutic ca medicament de referință în cazul în care medicamentul în cauză a fost autorizat într-un alt stat membru înainte de aderarea acestuia din urmă la Uniunea Europeană, în împrejurările descrise în prima și a doua întrebare?

                  5)

                  Răspunsul la a patra întrebare este influențat de faptul că autoritatea națională competentă a unui stat membru de referință sau a unui stat membru în cauză dispunea de informații care demonstrau că medicamentul în discuție făcuse obiectul unei evaluări negative din partea CPMP, în temeiul Regulamentului nr. 2309/1993, anterior autorizării într-un alt stat membru înainte de aderarea respectivului stat membru la Uniunea Europeană?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).

         (2)  Regulamentul Consiliului din 22 iulie 1993 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Evaluarea Medicamentelor (JO 1993, L 214, p. 1).

         (3)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza C-174/21: Acțiune introdusă la 21 martie 2021 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/18

      Acțiune introdusă la 21 martie 2021 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
      (Cauza C-174/21)
      (2021/C 206/23)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Zaloguin, M. Noll-Ehlers, agenți)

         Pârâtă: Republica Bulgaria

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare executării Hotărârii Curții din 5 aprilie 2017, Comisia/Bulgaria (C-488/15, EU:C:2017:267), Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE referitor la zonele și aglomerările BG0001 Sofía, BG0002 Plovdiv, BG0004 Nord, BG0005 Sud-Vest și BG0006 Sud-Est;

                  —

                  Obligarea Republicii Bulgaria la plata către Comisie a unei sume forfetare de 3 156 de euro pe zi, de la data pronunțării Hotărârii din 5 aprilie 2017 Comisia/Bulgaria (C-488/15, EU:C:2017:267) până la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză sau, în cazul încetării mai devreme a neîndeplinirii, până la 31 decembrie al ultimului an de neîndeplinire, dar în orice caz o sumă nu mai mică decât cuantumul minim forfetar de 653 000 de euro;

                  —

                  Obligarea Republicii Bulgaria la plata către Comisie a unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 5 677,20 euro pe zi pentru fiecare dintre zonele de calitate a aerului, din momentul pronunțării hotărârii în prezenta cauză până în anul respectării depline a Hotărârii din 5 aprilie 2017 Comisia/Bulgaria (C-488/15, EU:C:2017:267);

                  —

                  Obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Bulgaria nu a adoptat măsurile necesare pentru a executa Hotărârea Curții pronunțată în cauza C-488/15 întrucât continuă să încalce (i) obligațiile sale potrivit articolului 13 coroborat cu anexa XI la Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa și (ii) obligațiile care îi revin în temeiul articolului 23 din aceeași directivă.


title: Cauza C-170/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 15 martie 2021 – Profi Credit Bulgaria/T.I.T.

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 15 martie 2021 – Profi Credit Bulgaria/T.I.T.
      (Cauza C-170/21)
      (2021/C 206/22)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Profi Credit Bulgaria

         Debitor: T.I.T.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că instanța este obligată să aprecieze din oficiu caracterul abuziv al unei clauze contractuale în procedurile în care debitorul nu este parte până la adoptarea unei ordonanțe de plată și să o lase neaplicată atunci când există suspiciuni că o asemenea clauză este abuzivă?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: instanța națională este obligată să refuze în totalitate pronunțarea unei hotărâri judecătorești prin care se dispune o plată atunci când o parte a creanței se întemeiază pe o clauză contractuală abuzivă care influențează cuantumul creanței reclamate?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare dar al unui răspuns negativ la a doua întrebare: instanța națională este obligată să refuze parțial pronunțarea unei hotărâri judecătorești prin care se dispune o plată pentru partea din creanță întemeiată pe clauza contractuală abuzivă?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare: instanța este obligată – și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce condiții – să țină seama din oficiu de consecințele caracterului abuziv al unei clauze atunci când există informații privind o plată care rezultă din această clauză, în special prin compensarea acestei plăți cu alte datorii neachitate care decurg din contract?

                  5)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare: instanța națională este ținută de instrucțiunile unei instanțe superioare care, în temeiul dreptului național, sunt obligatorii pentru instanța inferioară, în cazul în care acestea nu țin seama de consecințele caracterului abuziv al clauzei?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-180/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Blagoevgrad (Bulgaria) la 23 martie 2021 – VS/Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Blagoevgrad (Bulgaria) la 23 martie 2021 – VS/Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet
      (Cauza C-180/21)
      (2021/C 206/24)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Blagoevgrad

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: VS

         Pârât: Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) din Directiva (UE) 2016/680 (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Deciziei-cadru 2008/977/JAI a Consiliului trebuie interpretat în sensul că, la indicarea obiectivelor, „prevenirea, depistarea, investigarea sau urmărirea penală a infracțiunilor” sunt enumerate ca aspecte ale unui obiectiv general?

                  2)

                  Dispozițiile Regulamentului (UE) 2016/679 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE sunt aplicabile Ministerului Public al Republicii Bulgaria, dat fiind că informațiile referitoare la o persoană, pe care acesta le-a colectat, în calitatea sa de „operator” în sensul articolului 3 punctul 8 din Directiva 2016/680 dintr-un dosar constituit cu privire la această persoană, pentru a verifica indiciile privind săvârșirea unei infracțiuni, au fost utilizate în cadrul apărării judiciare a Ministerului Public, în calitate de parte la o procedură civilă, indicându-se constituirea acestui dosar sau prezentându-se conținutul dosarului?

                  2.1

                  În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare:
                  Expresia „interese legitime” care figurează la articolul 6 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE trebuie interpretată în sensul că include divulgarea integrală sau parțială a informațiilor referitoare la o persoană, colectate dintr-un dosar al parchetului constituit cu privire la această persoană în scopurile prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor, atunci când această divulgare este efectuată pentru apărarea operatorului ca parte la o procedură civilă, și exclude consimțământul persoanei în cauză?

         (1)  JO 2016, L 119, p. 89.

         (2)  JO 2016, L 119, p. 1.


title: Cauza C-186/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 25 martie 2021 – Republica Slovenia

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 25 martie 2021 – Republica Slovenia
      (Cauza C-186/21)
      (2021/C 206/25)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Upravno sodišče Republike Slovenije

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: J. A.

         Pârâtă: Republica Slovenia

         Întrebările preliminare

                  1

                  Articolul 8 alineatul (3) litera (d) din Directiva privind primirea II (1) trebuie interpretat în sensul că expresia „inclusiv” clasifică în mod expres printre criteriile obiective împrejurarea că „[solicitantul] a avut deja posibilitatea să aibă acces la procedura de azil”?

                  2

                  În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, articolul 8 alineatul (3) litera (d) din Directiva privind primirea II trebuie interpretat în sensul că, în împrejurările descrise, plasarea în detenție este admisibilă numai pe baza unor criterii obiective prestabilite și a constatării prealabile că solicitantul a avut deja posibilitatea să depună o cerere de protecție internațională, pe baza căreia s-ar putea constata existența unei prezumții întemeiate că cererea respectivă a fost depusă numai pentru a întârzia sau a submina executarea unei decizii de returnare?

         (1)  Directiva 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională (reformare) (JO L 180, p. 96).


title: Cauza C-207/21 P: Recurs introdus la 2 aprilie 2021 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 27 ianuarie 2021 în cauza T-699/17, Republica Polonă/Comisia Europeană

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/20

      Recurs introdus la 2 aprilie 2021 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 27 ianuarie 2021 în cauza T-699/17, Republica Polonă/Comisia Europeană
      (Cauza C-207/21 P)
      (2021/C 206/26)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Tricot, Ł. Habiak, K. Herrmann, C. Valero, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Republica Polonă, Ungaria, Republica Bulgaria, Regatul Belgiei, Regatul Suediei, Republica Franceză

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea în tot a Hotărârii Tribunalului din 27 ianuarie 2021 în cauza T-699/17, Republica Polonă/Comisia;

                  —

                  respingerea primului motiv al acțiunii introduse de Republica Polonă în cauza T-699/17;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe asupra motivelor al doilea-al cincilea, care nu au fost examinate în primă instanță

            și

                  —

                  amânarea pronunțării asupra cheltuielilor de judecată aferente procedurii derulate în primă instanță, precum și a celor aferente prezentei proceduri de recurs până la soluționarea definitivă a acestei cauze.

         Motivele și principalele argumente

      Potrivit Comisiei, Hotărârea Tribunalului în cauza T-699/17 trebuie anulată întrucât conține erori de drept care determină încălcarea articolului 16 alineatele (4) și (5) TUE.
      În primul rând, prin faptul că a admis, la punctele 40 și 41 din hotărârea atacată, că dreptul conferit statelor membre prin articolul 3 alineatul (2) din Protocolul nr. 36 de a solicita votul cu majoritate calificată în conformitate cu normele prevăzute la articolul 3 alineatul (3) din același protocol (norme în conformitate cu Tratatul de la Nisa) trebuie să continue să își producă efectele și după expirarea perioadei tranzitorii, la 31 martie 2017, Tribunalul nu a ținut seama de perioada tranzitorie definită în mod clar la articolul 16 alineatul (5) TUE. În plus, Tribunalul a încălcat definiția generală a majorității calificate, introdusă de Tratatul de la Lisabona în cuprinsul articolului 16 alineatul (4) TUE, în vigoare începând de la 1 noiembrie 2014, care mărește legitimitatea democratică a votului exprimat în Consiliu și în comitetul instituit prin articolul 75 din Directiva 2010/75/UE (1). Procedând astfel, Tribunalul a limitat deplina eficacitate a acestei definiții generale.
      În al doilea rând, prin faptul că a interpretat în sens larg, la punctele 48 și 50 din hotărârea atacată, perioada în care trebuie să fie aplicate dispozițiile tranzitorii prevăzute la articolul 16 alineatul (5) TUE și la articolul 3 alineatul (3) din Protocolul nr. 36, Tribunalul a încălcat jurisprudența constantă referitoare la obligația de strictă interpretare a dispozițiilor tranzitorii.
      În al treilea rând, contrar afirmațiilor cuprinse la punctele 53, 54 și 55 din hotărârea atacată, interpretarea dată de Tribunal articolului 3 alineatul (2) din Protocolul nr. 36 încalcă principiul securității juridice întrucât conduce la o aplicare a dispozițiilor Tratatului de la Nisa privind majoritatea calificată, prevăzute la articolul 3 alineatul (3) din Protocolul nr. 36, pe o perioadă care nu poate fi prevăzută și definită.

         (1)  Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind emisiile industriale (prevenirea și controlul integrat al poluării) (JO 2010, L 334, p. 17)


title: Cauza T-853/19: Hotărârea Tribunalului din 17 martie 2021 – Tehrani/EUIPO – Blue Genes (Earnest Sewn) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Earnest Sewn – Declarare a nulității – Motiv absolut de refuz – Rea-credință – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               31.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/22

      Hotărârea Tribunalului din 17 martie 2021 – Tehrani/EUIPO – Blue Genes (Earnest Sewn)
      (Cauza T-853/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Earnest Sewn - Declarare a nulității - Motiv absolut de refuz - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 206/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Reza Hossein Khan Tehrani (Nordhorn, Germania) (reprezentant: D. Wiedemann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Hanf și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Blue Genes, Inc. (Gardena, California, Statele Unite)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 octombrie 2019 (cauza R 531/2018-5) privind o procedură de declarare a nulității între Blue Genes și domnul Tehrani.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Reza Hossein Khan Tehrani la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.