title: Cauza C-172/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Emiliano Orru’/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/32

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Emiliano Orru’/Ministero dell’Interno
      (Cauza C-172/10)
      (2010/C 161/46)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Emiliano Orru’

         Pârât: Ministero dell’Interno

         Întrebarea preliminară

      Reglementarea națională (introdusă de Decretul Bersani, Decretul lege nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248 din 4 august 2006), respectiv un sistem național care prevede printre altele:

                  a)

                  existența unei tendințe generale de protejare a titularilor concesiunilor acordate anterior, în urma unei licitații de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal;

                  b)

                  existența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite (de exemplu interdicția, în ceea ce îi privește pe noii concesionari, de a-și instala ghișeele la mai puțin de o distanță determinată de ghișeele existente);

                  c)

                  cazuri de decădere din beneficiul concesiunii în ipoteza în care concesionarul gestionează în mod direct sau indirect activități transfrontaliere de joc care pot fi asimilate celor care fac obiectul concesiunii,

            este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE?


title: Cauza T-707/15: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2015 – Souruh/Consiliul

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/30

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2015 – Souruh/Consiliul
   (Cauza T-707/15)
   (2016/C 059/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Souruh SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei acțiunii reclamantei;

               —

               în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamantă cu o sumă pe care Tribunalul o va stabili în echitate;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv. Acesta este întemeiat, pe de o parte, pe un prejudiciu moral cauzat printr-o atingere adusă reputației sale și, pe de altă parte, pe un prejudiciu material, cauzat prin întreruperea raporturilor sale contractuale, prin pierderea de echipamente, precum și prin pierderea de venituri. Între acest prejudiciu suferit de reclamantă și măsurile luate de Consiliul Uniunii Europene ar exista o legătură de cauzalitate directă, iar răspunderea i-ar incumba acestuia din urmă.


title: Cauza T-138/09: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2010 — Muñoz Arraiza/OAPI — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale RIOJAVINA — Marcă comunitară colectivă figurativă anterioară RIOJA — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/38

         Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2010 — Muñoz Arraiza/OAPI — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)
   (Cauza T-138/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale RIOJAVINA - Marcă comunitară colectivă figurativă anterioară RIOJA - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009])
   2010/C 209/57
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Félix Muñoz Arraiza (Logroño, Spania) (reprezentanți: J. Grimau Muñoz și J. Villamor Muguerza, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. F. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (Logroño) (reprezentant: J. I. Martínez De Torre, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Camerei a doua de recurs a OAPI din 29 ianuarie 2009 (cauza R 721/2008-2), privind o procedură de anulare între Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja și M. Félix Muñoz Arraiza

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Félix Muñoz Arraiza la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009


title: Cauza F-103/14: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2014 – ZZ/HABM

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/52

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2014 – ZZ/HABM
   (Cauza F-103/14)
   (2015/C 007/62)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: Heinrich Tettenborn)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtului de aplicare a clauzei cuprinse în contractul de muncă al reclamantului, care prevede încetarea contractului de muncă al acestuia în cazul în care reclamantul nu este înscris pe lista de rezervă a următorului concurs general organizat de EPSO pentru grupa sa de funcții în domeniul proprietății industriale, în privința concursurilor generale OHIM/AD/01/13 și OHIM/AST/02/13 și acordarea de despăgubiri pentru prejudiciile materiale și morale suferite

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei OAPI, comunicată reclamantului prin scrisoarea OAPI din 28 noiembrie 2013, de aplicare a clauzei cuprinse la articolul 5 din contractul de muncă al reclamantului, care prevede încetarea contractului de muncă al acestuia în cazul în care nu este înscris pe lista de rezervă a următorului concurs general EPSO organizat pentru grupa sa de funcții în domeniul proprietății industriale, în privința concursurilor generale OHIM/AD/01/13 și OHIM/AST/02/13, publicate la 31 octombrie 2013;

               —

               obligarea OAPI la plata către reclamant a unei despăgubiri într-un cuantum pe care Tribunalul îl apreciază adecvat pentru prejudiciile materiale și morale determinate de decizia OAPI menționată în primul capăt de cerere și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-346/09: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2009 — Dr. Robert Winzer Pharma GmbH/OAPI — Alcon (BAÑOFTAL)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/35

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2009 — Dr. Robert Winzer Pharma GmbH/OAPI — Alcon (BAÑOFTAL)
   (Cauza T-346/09)
   2009/C 256/63
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: S. Schneller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alcon Inc. (Hünenberg, Elveția)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Primei Camere de Recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 mai 2009 în cauza R 795/2008-1;

               —

               obligarea pârâtei, în orice caz cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, la plata cheltuielilor de judecată; și

               —

               în subsidiar, retrimiterea cauzei în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „BAÑOFTAL” pentru produse clasificate în clasa 5

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea mărcii germane „PAN OPHTAL” pentru produse clasificate în clasa 5 și înregistrarea mărcii germane „KAN OPHTAL” pentru produse clasificate în clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: Respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a efectuat o evaluare incorectă a asemănărilor vizuale, fonetice și conceptuale între mărcile în cauză, a susținut în mod eronat că marca comunitară în cauză nu ar face parte din seria de mărci „Ophtal” ale celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs și a refuzat în mod greșit să recunoască caracterul distinctiv accentuat al mărcilor invocate în sprijinul opoziției întemeiate pe utilizare, hotărând astfel în mod eronat că nu exista risc de confuzie între mărcile în cauză; încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a omis să facă orice declarație cu privire la acest motiv de opoziție; încălcarea articolului 75 și a articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, pentru lipsă de motivare din partea camerei de recurs, și în orice caz pentru lipsă de motivare suficientă care să permită înțelegerea deciziei.


title: Cauza F-87/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 mai 2013 — Alsteens/Comisia (Funcție publică — Agent temporar — Reînnoirea contractului — Anulare în parte — Reformare)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/51

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 mai 2013 — Alsteens/Comisia
   (Cauza F-87/12) (1)

   (Funcție publică - Agent temporar - Reînnoirea contractului - Anulare în parte - Reformare)
   2013/C 252/94
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, É. Marchal, A. Coolen și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a limita perioada de prelungire a contractului reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Alsteens suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 319, 20.10.2012, p. 19.


title: Cauza C-415/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Mercantil de Barcelona (Spania) la 8 august 2011 — Mohamed Aziz/Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Mercantil de Barcelona (Spania) la 8 august 2011 — Mohamed Aziz/Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
   (Cauza C-415/11)
   2011/C 331/10
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Mohamed Aziz

      Pârâtă: Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)

      Întrebările preliminare

               1.

               Sistemul de executare silită a titlurilor judiciare privind bunurile ipotecate sau gajate prevăzut la articolul 695 și următoarele din Codul de procedură civilă, cu limitările acestuia referitoare la motivele de contestare a executării, prevăzute de dreptul procedural spaniol, reprezintă o limitare clară a protecției consumatorului, întrucât presupune, la nivel formal și material, un obstacol clar în calea introducerii de către consumator a acțiunilor în justiție sau a exercitării oricăror alte căi de atac care garantează o protecție efectivă a drepturilor sale?

               2.

               Se solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să definească noțiunea de disproporție în raport cu:

                           (a)

                           posibilitatea exigibilității anticipate în contractele proiectate pe o perioadă lungă — în acest caz 33 de ani — ca urmare a încălcării unor obligații pe o perioadă foarte redusă și concretă;

                           (b)

                           stabilirea unor penalități de întârziere — în acest caz mai mari de 18 % — care nu corespund criteriilor de stabilire a dobânzilor moratorii în alte contracte încheiate cu consumatorii (credite de consum), care în alte domenii ale contractelor încheiate cu consumatorii ar putea fi considerate abuzive și care, totuși, în contractele de împrumut cu garanție imobiliară nu prezintă o limită legală clară, chiar și în cazurile în care aceste penalități trebuie aplicate atât pentru ratele scadente, cât și pentru totalitatea ratelor corespunzătoare exigibilității anticipate.

                           (c)

                           prevederea unor mecanisme de calcul și de stabilire a dobânzilor variabile — atât cele obișnuite, cât și cele moratorii — realizate unilateral de creditor, legate de posibilitatea executării silite imobiliare, care nu permit debitorului executat să conteste cuantumul datoriei în procedura de executare propriu-zisă, ci îi impun acestuia formularea unei acțiuni în realizare, iar până la judecarea acesteia prin hotărâre definitivă executarea va fi finalizată sau cel puțin, debitorul va fi pierdut bunul ipotecat sau dat în garanție, chestiune de o importanță deosebită atunci când creditul este solicitat pentru achiziționarea unei locuințe, iar executarea determină evacuarea din imobil.


title: Cauza T-561/11: Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2012 — Nycomed/OAPI — Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/20

         Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2012 — Nycomed/OAPI — Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)
   (Cauza T-561/11) (1)

   2012/C 184/42
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012.


title: Cauza C-517/09: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel — Belgia) — în procedura privind RTL Belgium SA, fostă TVi SA (Directiva 89/552/CEE — Servicii de difuzare a programelor de televiziune — Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel — Noțiunea de instanță națională în sensul articolului 267 TFUE — Necompetența Curții)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/9

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel — Belgia) — în procedura privind RTL Belgium SA, fostă TVi SA
   (Cauza C-517/09) (1)

   (Directiva 89/552/CEE - Servicii de difuzare a programelor de televiziune - Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel - Noțiunea de instanță națională în sensul articolului 267 TFUE - Necompetența Curții)
   2011/C 63/17
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel

      Parțea din acțiunea principală

   RTL Belgium SA, fostă TVi SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Belgia) — Interpretarea articolului 1 litera (c) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215) — Libera prestare a serviciilor — Servicii de transmisie de televiziune — Noțiunile „furnizor” de serviciu audiovizual și „control efectiv asupra selecționării programelor și asupra organizării acestora” — Noțiunea de instanță națională în sensul articolului 267 TFUE

      Dispozitivul

   Curtea nu este competentă să răspundă la întrebarea adresată de Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel prin decizia din 3 decembrie 2009.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza C-451/15 P: Recurs introdus la 17 august 2015 de Best-Lock (Europe) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 iunie 2015 în cauza T-395/14, Best-Lock (Europe)/EUIPO

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/14

         Recurs introdus la 17 august 2015 de Best-Lock (Europe) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 iunie 2015 în cauza T-395/14, Best-Lock (Europe)/EUIPO
   (Cauza C-451/15 P)
   (2016/C 270/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Best-Lock (Europe) Ltd (reprezentant: J. Becker, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 14 aprilie 2016, Curtea (Camera a șasea) a statuat că recursul este inadmisibil.


title: Cauza T-225/09: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2010 — Claro/OAPI — Telefónica (Claro) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare tridimensionale Claro — Marca comunitară verbală anterioară CLARO — Inadmisibilitatea căii de atac formulate în fața camerei de recurs — Articolele 59 și 62 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenite articolele 60 și 64 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009) — Norma 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/30

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2010 — Claro/OAPI — Telefónica (Claro)
   (Cauza T-225/09) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare tridimensionale Claro - Marca comunitară verbală anterioară CLARO - Inadmisibilitatea căii de atac formulate în fața camerei de recurs - Articolele 59 și 62 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenite articolele 60 și 64 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009) - Norma 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”)
   2010/C 148/53
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Claro, SA (São Paulo, Brazilia) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. F. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Telefónica SA (Madrid, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 26 februarie 2009 (cauza R 1079/2008-2) privind o procedură de opoziție între Telefónica, SA și BCP S/A

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Claro, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza T-656/11: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2011 — Morison Menon Chartered Accountants și alții/Consiliul

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/14

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2011 — Morison Menon Chartered Accountants și alții/Consiliul
   (Cauza T-656/11)
   2012/C 58/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Morison Menon Chartered Accountants (Dubai, Emiratele Arabe Unite); Morison Menon Chartered Accountants — Dubai Office (Dubai) și Morison Menon Chartered Accountants — Sharjah Office (Sharjah, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: H. Viaene, T. Ruys și D. Gillet, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (1) și a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (2), în ceea ce îi privește pe reclamanți;

               —

               obligarea Consiliului la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamanți, precum și a propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației de motivare, precum și a drepturilor la apărare ale reclamanților, în special a dreptului de a fi ascultat și a dreptului la o cale de atac judiciară efectivă.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere săvârșită de Comisie.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate.

      (1)  JO L 319, p. 11

      (2)  JO L 319, p. 71


title: Cauza T-643/11: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2011 — Crown Equipment (Suzhou) și Crown Gabelstapler/Consiliul

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/31

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2011 — Crown Equipment (Suzhou) și Crown Gabelstapler/Consiliul
   (Cauza T-643/11)
   2012/C 49/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, China) și Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Germania) (reprezentanți: K. Neuhaus, H. Freund și B. Ecker, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

               —

               Declararea admisibilității acțiunii;

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1008/2011 al Consiliului (1) în măsura în care se referă la reclamante;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantelor, în măsura în care pârâtul nu a ținut cont în mod expres de anumite părți din observațiile acestora.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 11 alineatul (2) și a articolului 3 alineatele (2), (6) și (7) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului (2) întrucât pârâtul și-a întemeiat constatările privind prejudiciul și legătura de cauzalitate pe mai multe erori de fapt. Pârâtul și-a întemeiat concluziile pe fapte contrare celor expuse în regulamentul atacat:

                           —

                           în primul rând, în ceea ce privește dezvoltarea relativă a indicatorilor de prejudiciu și a volumului producției și a vânzărilor în raport cu consumul Uniunii;

                           —

                           în al doilea rând, în ceea ce privește dezvoltarea rentabilității industriei Uniunii;

                           —

                           în al treilea rând, în ceea ce privește dezvoltarea prețurilor de vânzare din industria Uniunii.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 11 alineatul (2) și a articolului 3 alineatele (2), (6) și (7) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului sau a articolului 296 al doilea paragraf TFUE întrucât pârâtul și-a întemeiat constatările referitoare la prejudiciu și la legătura de cauzalitate pe erori vădite de apreciere sau a omis să furnizeze o motivare suficientă. Pârâtul a comis erori vădite de apreciere:

                           —

                           în primul rând, evaluând indicatorii de prejudiciu în abstract în loc să îi evalueze în raport cu dezvoltarea cererii; și

                           —

                           în al doilea rând, bazându-se în mod implicit pe cota de piață în calitate de indicator esențial al legăturii de cauzalitate, în pofida faptului că cotele de piață nu ar arăta nicio tendință clară și s-ar dezvolta în sens invers față de alți factori de prejudiciu pe care Consiliul i-a considerat drept importanți.

         În orice caz, pârâtul a comis erori de procedură, dat fiind faptul că regulamentul atacat nu conține nicio indicație a impactului evident al scăderii cererii asupra prejudiciului pretins suferit de industria Uniunii.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1008/2011 al Consiliului din 10 octombrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de transpalete manuale și componente de bază ale acestora originare din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de transpalete manuale și componente de bază ale acestora expediate din Thailanda, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din Thailanda sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (JO L 268, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza C-17/08 P: Recurs introdus la 17 ianuarie 2008 de MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 8 noiembrie 2007  în cauza T-459/05 — MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/18

         Recurs introdus la 17 ianuarie 2008 de MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 8 noiembrie 2007 în cauza T-459/05 — MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-17/08 P)
   (2008/C 79/31)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurenta: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (reprezentant: W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta se respinge cererea formulată în fața Tribunalului;

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs din 19 octombrie 2005, în cauza R 1059/2004-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recursul se întemeiază pe interpretarea nelegală a articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară, reținută de Tribunal în hotărârea atacată.
   Interpretarea eronată a fost cauza imediată a unui rezultat incorect: respingerea cererii de înregistrare a mărcii verbale comunitare „manufacturing score card”. În special, se arată că Tribunalul a efectuat nu numai o apreciere eronată a conținutului, ci și o interpretare vădit eronată a condițiilor stabilite de Curtea de Justiție cu privire la caracterul distinctiv și la imperativul disponibilității în raport cu cererea de înregistrare a mărcii comunitare și a publicului relevant.
   În mod greșit, Tribunalul a efectuat descompunerea sintagmei pentru care s-a solicitat înregistrarea în părțile sale componente și a considerat, în acest temei, că marca solicitată nu poate face obiectul protecției. O astfel de descompunere nu corespunde modului în care publicul „obișnuit” apreciază și interpretează marca privită în întregul său. În plus, în mod nefondat, Tribunalul a întemeiat lipsa caracterului distinctiv și existența unui imperativ al disponibilității pe faptul că sintagma este alcătuită din părți componente care sunt utilizate în mod obișnuit în comerț pentru a explica scopul și funcția serviciilor la care se referă marca. Acest public nu ar recunoaște în mod automat înțelesul combinației formate din cele trei cuvinte în limba engleză pentru care a fost formulată cererea de înregistrare a mărcii comunitare „manufacturing score card”. Prin urmare, marca solicitată întrunește caracterul distinctiv minim impus de articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară și nu desemnează caracteristici ale produselor și serviciilor, astfel cum prevede articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-497/07 P: Recurs introdus la 16 noiembrie 2007 de Philip Morris Products SA împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-140/06, Philip Morris Products/OAPI

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/27

         Recurs introdus la 16 noiembrie 2007 de Philip Morris Products SA împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-140/06, Philip Morris Products/OAPI
   (Cauza C-497/07 P)
   (2008/C 22/52)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Philip Morris Products SA (reprezentanți: T. van Innis și C. S. Moreau, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul său, recurenta invocă încălcarea de către Tribunal a articolului 4 și a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (1). În această privință, recurenta impută Tribunalului în primul rând faptul că și-a întemeiat aprecierea pe o prejudecată defavorabilă categoriei de mărci din care face parte marca solicitată. Într-adevăr, hotărând că în general consumatorii nu sunt obișnuiți să prezume originea produselor în funcție de forma acestora sau de cea a ambalajului lor, Tribunalul ar fi făcut o constatare de fapt care ar fi lipsită de orice bază științifică și care ar denatura modul în care oamenii percep semnele, în general, și formele, în particular.
   În al doilea rând, recurenta reproșează Tribunalului efectuarea unei analize juridice eronate a percepției mărcii de publicul vizat. Această eroare s-ar datora, pe de o parte, faptului că Tribunalul nu ar fi luat în considerare utilizarea mărcii decât din perspectiva incorporării sale într-un pachet de țigări, în timp ce forma unui ambalaj pentru un anumit produs poate fi prezentată percepției publicului într-o multitudine de alte expresii, precum reprezentările grafice sau tridimensionale ale mărcii în materiale promoționale. Pe de altă parte, eroarea de apreciere comisă s-ar datora faptului că Tribunalul ar fi redus noțiunea de marcă la partea sa perceptibilă de către un potențial cumpărător în momentul imediat anterior cumpărării, pe când publicul vizat de o marcă este format din toate persoanele care pot fi confruntate cu aceasta în cursul unei utilizări normale a mărcii, care își găsește expresia atât în momentul promovării produsului, înainte de achiziționarea acestuia, cât și în momentul utilizării sau consumării produsului după cumpărare.
   În al treilea și ultimul rând, recurenta invocă o contradicție în considerentele hotărârii atacate.

      (1)  JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.


title: Cauza F-56/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 iunie 2013 — Buschak/Comisia (Funcție publică — Agent temporar — Alocație de șomaj — Contribuție la sistemul de pensii — Reclamație tardivă)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 iunie 2013 — Buschak/Comisia
   (Cauza F-56/12) (1)

   (Funcție publică - Agent temporar - Alocație de șomaj - Contribuție la sistemul de pensii - Reclamație tardivă)
   2013/C 252/81
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Willy Buschak (Dresda, Germania) (reprezentant: T. Menssen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a nu plăti pentru reclamant contribuții la un sistem de pensii național sau al Uniunii Europene după încetarea contractului său de agent temporar, aferente perioadei în care s-a aflat în șomaj, și cerere de integrare a reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii Europene sau de transfer al drepturilor de pensie ale acestuia în sistemul național

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Buschak suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012, p. 34.


title: Cauza T-443/13: Acțiune introdusă la 20 august 2013 — Makhlouf/Consiliul

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/39

         Acțiune introdusă la 20 august 2013 — Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-443/13)
   2013/C 325/66
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mohammad Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentanți: C. Rygaert și G. Karouni, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2013/255/PESC din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei,

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolelor 87 și 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-383/11, Makhlouf/Conseil (1).

      (1)  JO 2011, C 282, p. 30.


title: Cauza T-274/08: Acțiune introdusă la 11 iulie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/57

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-274/08)
   (2008/C 223/100)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2008/396/CE [notificată cu numărul C(2008) 1711] a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind închiderea conturilor agențiilor de plată ale statelor membre în ceea ce privește cheltuielile finanțate prin Fondul european de garantare agricolă (FEGA), pentru exercițiul financiar 2007

         Motivele și principalele argumente
   Decizia care face obiectul prezentei acțiuni este atacată în măsura în care include dobânzile în cheltuielile imputabile din bugetul statului italian, în sensul articolului 32 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1290/05, în special în măsura în care calculează dobânzi, începând de la data plății sumelor nedatorate, pentru sume care nu au fost recuperate în termen de 8 ani de la data primului proces-verbal administrativ sau judecătoresc, procedura judecătorească fiind în curs la instanțele naționale, din care 50 % sunt suportate de statul membru și 50 % din bugetul Comunității.
   În susținerea acțiunii, guvernul reclamant invocă încălcarea articolului 32 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1290/05. Această dispoziție nu ar putea fi interpretată în sensul că trebuie imputate dobânzile, în cazul în care recuperarea este contestată pe cale judecătorească, fie pentru că textul alineatului (5) nu prevede acest lucru [spre deosebire de alineatul (1)], fie pentru că termenul de la care curg dobânzi poate fi stabilit numai pe cale judecătorească.


title: Cauza C-219/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Employment Tribunals, Birmingham (Regatul Unit) la 6 mai 2014 – Kathleen Greenfield/The Care Bureau Ltd

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Employment Tribunals, Birmingham (Regatul Unit) la 6 mai 2014 – Kathleen Greenfield/The Care Bureau Ltd
   (Cauza C-219/14)
   2014/C 223/11
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Employment Tribunals, Birmingham

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kathleen Greenfield

      Pârâtă: The Care Bureau Ltd

      Întrebările preliminare

               (i)

               „Principiul pro rata temporis”, astfel cum este prevăzut la clauza 4 alineatul (2) din Acordul-cadru, trebuie interpretat în sensul că impune ca o dispoziție de drept național (precum articolele 13, 13A și 14 din Regulamentul privind timpul de lucru) să aibă ca efect faptul că, în circumstanțele în care există o creștere a numărului orelor de lucru ale unui angajat, volumul concediului deja acumulat trebuie ajustat proporțional cu noul număr de ore de lucru, cu rezultatul că lucrătorul care și-a mărit numărul orelor de lucru are dreptul la un concediu recalculat în funcție de orele suplimentare?

               (ii)

               Clauza 4 alineatul (2) din Acordul-cadru sau articolul 7 din Directiva privind timpul de lucru (1) trebuie interpretate în sensul că se opun ca o dispoziție de drept național (precum articolele 13, 13A și 14 din Regulamentul privind timpul de lucru) să aibă ca efect faptul că, în circumstanțele în care există o creștere a numărului orelor de lucru ale unui angajat, volumul concediului deja acumulat trebuie ajustat proporțional cu noul număr de ore de lucru, cu rezultatul că lucrătorul care și-a mărit numărul orelor de lucru are dreptul la un concediu recalculat în funcție de noul număr de ore?

               (iii)

               Dacă răspunsul la întrebarea (i) și/sau la întrebarea (ii) este afirmativ, recalcularea se aplică numai la acea parte a anului de referință pentru calculul concediului în care angajatul a lucrat ore suplimentare sau la o altă perioadă?

               (iv)

               La calcularea perioadei de concediu efectuate de un lucrător, clauza 4 alineatul (2) din Acordul-cadru sau articolul 7 din Directiva privind timpul de lucru trebuie interpretate în sensul că impun ca o dispoziție de drept național (precum articolele 13, 13A și 14 din Regulamentul privind organizarea timpului de lucru) să aibă ca efect adoptarea unei abordări diferite după cum este vorba despre calcularea unei indemnizații pentru compensarea concediului anual plătit al unui angajat la încetarea raportului de muncă sau despre calcularea dreptului la concediul anual restant al unui angajat atunci când acesta rămâne angajat?

               (v)

               Dacă răspunsul la întrebarea (iv) este afirmativ, care este diferența de abordare care trebuie adoptată?

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-346/16: Acțiune introdusă la 28 iunie 2016 – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/47

         Acțiune introdusă la 28 iunie 2016 – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)
   (Cauza T-346/16)
   (2016/C 305/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CSL Behring AG (Berna, Elveția) (reprezentanți: M. Best, U. Pfleghar și S. Schäffner, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vivatrex GmbH (Aachen, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „VIVATREX” – cererea de înregistrare nr. 11 677 788

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 aprilie 2016 în cauzele conexate R 1263/2015-4 și R 1221/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a deciziei atacate și anularea deciziei diviziei de opoziție din 30 aprilie 2015 pronunțate în procedura de opoziție nr. B 2 241 613 în măsura în care prin aceasta a fost respinsă opoziția;

               —

               admiterea în totalitate a opoziției nr. B 2 241 613;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-300/08: Acțiune introdusă la 1 august 2008 — Hoo Hing/OAPI — Tresplain Investments (Golden Elephant Brand)

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/21

         Acțiune introdusă la 1 august 2008 — Hoo Hing/OAPI — Tresplain Investments (Golden Elephant Brand)
   (Cauza T-300/08)
   (2008/C 247/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Hoo Hing Holdings Ltd (Romford, Regatul Unit) (reprezentant: M. Edenborough, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tresplain Investments Ltd (Hong Kong, China)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 mai 2008 în cauza R 889/2007-1 în ceea ce privește constatarea că motivul de anulare întemeiat pe articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului este inadmisibil;

               —

               alternativ, modificarea Deciziei Camerei întâi a OAPI din 7 mai 2008 în cauza R 889/2007-1 astfel încât motivul de anulare întemeiat pe articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului să fie considerat admisibil și întemeiat;

               —

               modificarea Deciziei Camerei întâi a OAPI din 7 mai 2008 în cauza R 889/2007-1 astfel încât motivul de anulare întemeiat pe articolul 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului să fie considerat admisibil și întemeiat;

               —

               în cazul în care Decizia Camerei întâi a OAPI din 7 mai 2008 în cauza R 889/2007-1 se modifică în sensul solicitat, modificarea în consecință a aceleiași decizii astfel încât marca comunitară nr. 241 810 să fie declarată nulă în temeiul unuia sau a ambelor motive suplimentare în mod corespunzător și

               —

               obligarea OAPI sau a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată. Alternativ, obligarea OAPI și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata solidară a cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „Golden Elephant Brand” pentru produse din clasa 30 — înregistrarea comunitară nr. 241 810.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca figurativă neînregistrată „GOLDEN ELEPHANT” care a fost utilizată în Regatul Unit.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare.

      Motivele invocate: camera de recurs a săvârșit o eroare considerând că susținerea întemeiată pe articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului este inadmisibilă, precum și respingând obiecția la înregistrare bazată pe articolul 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului ca inadmisibilă și neîntemeiată.


title: Cauza C-177/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 aprilie 2008 — Khoshnaw Abdullah/Republica Federală Germania

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 aprilie 2008 — Khoshnaw Abdullah/Republica Federală Germania
   (Cauza C-177/08)
   (2008/C 197/06)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Khoshnaw Abdullah

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 (1) trebuie interpretat în sensul că, independent de articolul 1 secțiunea C alineatul (5) a doua teză din Convenția privind statutul refugiaților din 28 iulie 1951 (Convenția de la Geneva privind refugiații), o persoană pierde statutul de refugiat din momentul în care împrejurările care au justificat temerea pe care o resimțea de a fi persecutat în sensul articolului 2 litera (c) din această directivă și în urma cărora a fost recunoscută ca refugiat au încetat să existe și nu are și alte motive de temere de a fi persecutată în sensul articolului 2 litera (c) din directivă?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, pierderea statutului de refugiat în aplicarea articolului 11 alineatul (1) litera (e) din directiva menționată implică în plus că, în țara a cărei cetățenie o are refugiatul:

                           a)

                           există un agent al protecției în sensul articolului 7 alineatul (1) din directivă și este suficient în această privință ca acordarea protecției să fie posibilă numai cu ajutorul unor trupe multinaționale,

                           b)

                           refugiatul nu riscă o vătămare gravă în sensul articolului 15 din directivă care ar determina acordarea protecției subsidiare în temeiul articolului 18 din directivă și/sau

                           c)

                           situația este stabilă pe planul securității iar condițiile de viață generale garantează minimul vital?

               3)

               În cazul în care împrejurările în urma cărora persoana interesată a fost recunoscută ca refugiat au încetat, împrejurările noi și diferite care ar justifica temerea de a fi persecutat:

                           a)

                           trebuie apreciate în raport cu criteriul credibilității care se aplică la recunoașterea statutului de refugiat sau în raport cu alt criteriu,

                           b)

                           trebuie apreciate luând în considerare simplificarea sarcinii probei prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din directivă?

      (1)  JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52.


title: Cauza T-263/08: Ordonanța Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — Becker Flugfunkwerk/OAPI — Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/51

      Ordonanța Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — Becker Flugfunkwerk/OAPI — Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)
      (Cauza T-263/08) (1)

      (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
      (2012/C 25/99)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Becker Flugfunkwerk GmbH (Rheinmünster, Germania) (reprezentant: O. Griebenow, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Harman Becker Automotive Systems GmbH (Karlsbad, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 10 aprilie 2008 (cauza R 398/2007-1), privind o procedură de opoziție între Harman Becker Automotive Systems GmbH și Becker Flugfunkwerk GmbH

         Dispozitivul

                  1.

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2.

                  Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

         (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-190/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Daniela Mühlleitner/Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi [Competența judiciară în materie civilă și comercială — Competența în materia contractelor încheiate de consumatori — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 15 alineatul (1) litera (c) — Limitare eventuală a acestei competențe la contractele încheiate la distanță]

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Daniela Mühlleitner/Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi
   (Cauza C-190/11) (1)

   (Competența judiciară în materie civilă și comercială - Competența în materia contractelor încheiate de consumatori - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 15 alineatul (1) litera (c) - Limitare eventuală a acestei competențe la contractele încheiate la distanță)
   2012/C 355/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Daniela Mühlleitner

      Pârâți: Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 15 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și commerciala (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Competență în materie de contracte încheiate de consumatori — Limitare eventuală a acestei competențe la contractele încheiate la distanță

      Dispozitivul

   Articolul 15 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că nu impune ca contractul dintre consumator și profesionist să fi fost încheiat la distanță.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza T-230/10: Acțiune introdusă la 21 mai 2010 — Spania/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/42

         Acțiune introdusă la 21 mai 2010 — Spania/Comisia
   (Cauza T-230/10)
   ()
   2010/C 209/65
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei 2010/152/UE din 11 martie 2010 de eliminare de la finanțarea Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în temeiul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, al Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în ceea ce privește partea care face obiectul prezentei acțiuni;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva a două dintre corecțiile financiare efectuate de Comisie și se întemeiază pe încălcarea prevederilor Regulamentului (CE) nr. 2200/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 privind organizarea comună a pieței în sectorul fructelor și legumelor (1), a Regulamentului (CE) nr. 1433/2003 al Comisiei din 11 august 2003 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2200/96 al Consiliului în ceea ce privește fondurile operaționale, programele operaționale și asistența financiară (2) și a Regulamentului (CE) nr. 1432/2003 al Comisiei din 11 august 2003 privind normele de aplicare a dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 2200/96 al Consiliului în ceea ce privește autorizarea organizațiilor de producători și autorizarea prealabilă a grupărilor de producători (3), invocate de Comisie în susținerea acestor corecții.
   În ceea ce privește excluderea costurilor rezultate din gestionarea ambalajelor ecologice, Comisia interpretează articolul 15 alineatul (5) din Regulamentul 2200/96 și anexa I la Regulamentul 1433/2003 în sensul că, la stabilirea cotei forfetare eligibile, statele membre trebuie să respecte regula potrivit căreia sunt eligibile numai cheltuielile suportate de organizațiile de producători și că trebuie să se solicite o probă directă în acest sens.
   Regatul Spaniei consideră, la rândul său, că, ținând cont de scopul și de cuprinsul dispozițiilor menționate anterior, proba suportării concrete a costurilor de către organizațiile de producători nu este cerută. În plus, și în orice caz, este cert că organizațiile de producători suportă costurile rezultate din gestionarea ambalajelor ecologice, dat fiind că distribuitorii transmit aceste costuri prin intermediul unei reduceri a prețului plătit pentru produsele lor.
   În ceea ce privește deficiențele sistemului de control al recunoașterii organizației de producători SAT Royal, Comisia consideră că regula potrivit căreia niciun membru al unei organizații de producători nu poate să dețină mai mult de 20 % din drepturile de vot trebuie să se aplice, de asemenea, persoanelor fizice care sunt acționari ai entităților care sunt, la rândul lor, membre ale unei organizații de producători. Regatul Spaniei consideră că regula vizată la articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul 1432/2003 nu se aplică decât celor care sunt membri ai organizației, fără a fi necesară analizarea alcătuirii acționariatului entităților care fac parte din organizația de producători.

      (1)  JO L 297, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 20, p. 29.

      (2)  JO L 203, p. 25, Ediție specială, 03/vol. 48, p. 200.

      (3)  JO L 203, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 48, p. 193.


title: Cauza T-124/10: Acțiune introdusă la 17 martie 2010 — Lidl Stiftung/OAPI — Vinotasia (VITASIA)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/45

         Acțiune introdusă la 17 martie 2010 — Lidl Stiftung/OAPI — Vinotasia (VITASIA)
   (Cauza T-124/10)
   2010/C 134/74
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanți: M. Schaeffer și A. Marx, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vinotasia GmbH (Koblenz, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 ianuarie 2010 în cauza R 1054/2008-4,

               —

               respingerea cererii de opoziție nr. B 1 027 947, introdusă la 30 iunie 2006, în măsura în care a fost admisă prin Decizia diviziei de opoziție din 30 mai 2008,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața Tribunalului, precum și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii care s-a aflat pe rolul Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

               —

               în subsidiar, suspendarea procedurii până la rămânerea definitivă a deciziei pronunțate în cererea de anulare introdusă la 17 martie 2010 la Oficiul german pentru brevete și mărci împotriva mărcii anterioare nr. 30 215 015, „VINOTASIA”.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „VITASIA” pentru produse din clasele 29, 30, 31, 32 și 33 (cererea de înregistrare nr. 4 691 101)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Vinotasia GmbH

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „VINOTASIA” nr. 30 215 015 pentru produse și servicii din clasele 32, 33 și 35

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât nu există niciun risc de confuzie între mărcile în conflict

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)


title: Cauza C-483/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 31 octombrie 2014 – KA Finanz AG/Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 31 octombrie 2014 – KA Finanz AG/Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group
   (Cauza C-483/14)
   (2015/C 046/24)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă și recurentă: KA Finanz AG

      Reclamantă și intimată: Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 alineatul (2) litera (e) din Convenția de la Roma din 1980 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (denumită în continuare „Convenția de la Roma”) (1) trebuie interpretat în sensul că domeniul exceptat al „dreptului societăților comerciale” include:

                           a.

                           procese de reorganizare precum fuziuni și divizări și

                           b.

                           în cadrul proceselor de reorganizare, dispoziția privind protecția creditorilor prevăzută la articolul 15 din A treia Directivă 78/855/CEE a Consiliului din 9 octombrie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind fuziunile societăților comerciale pe acțiuni (2)?

               2.

               Aplicarea articolului 15 din Directiva 2011/35/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2011 privind fuziunile societăților comerciale pe acțiuni (3) ar conduce la aceeași concluzie?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 1) și 2): domeniul exceptat prevăzut la articolul 1 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (4) – în calitate de dispoziție care succede articolului 1 alineatul (2) litera (e) din Convenția de la Roma – conduce la aceeași concluzie sau acesta trebuie interpretat în mod diferit? În caz afirmativ, în ce mod?

               4.

               Din dreptul primar european, precum libertatea de stabilire în temeiul articolului 49 TFUE, libera prestare a serviciilor în temeiul articolului 56 TFUE sau libera circulație a capitalurilor și a plăților în temeiul articolului 63 TFUE se pot deduce condițiile privind tratamentul fuziunilor sub aspectul conflictului de legi, în special dacă trebuie aplicat dreptul național al statului societății absorbite în afara acestui stat sau dreptul național al societății absorbante?

               5.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 4: din dreptul derivat european, de exemplu Directiva 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni (5) sau Directiva 2011/35/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2011 privind fuziunile societăților comerciale pe acțiuni sau A șasea directivă 82/891/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1982 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind divizarea societăților comerciale pe acțiuni (6) se pot deduce principiile privind tratamentul sub aspectul conflictului de legi, în special dacă trebuie aplicat dreptul național al statului societății absorbite în afara acestui stat sau dreptul național al societății absorbante sau dacă normele care reglementează conflictul de legi prevăd libertatea de a alege dreptul național material aplicabil?

               6.

               Articolul 15 din A treia directivă 78/855/CEE a Consiliului din 9 octombrie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind fuziunile societăților comerciale pe acțiuni trebuie interpretat în sensul că în situația unei fuziuni transfrontaliere, în raport cu deținătorul altor titluri de valoare decât acțiuni, care conferă drepturi speciale, în special în cazul titlurilor de creanță subordonate, emitentul are dreptul înceteze raportul juridic și să protejeze beneficiarii?

               7.

               Aplicarea articolului 15 din Directiva 2011/35/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2011 privind fuziunile societăților comerciale pe acțiuni ar conduce la aceeași concluzie?

      (1)  80/934/CEE: Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980 (JO 1980, L 266, p. 1, JO 2007, L 347, p. 3).

      (2)  JO L 295, p. 36, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 42.

      (3)  JO L 110, p. 1.

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (JO L 177, p. 6).

      (5)  JO L 310, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 107.

      (6)  JO L 378, p. 47, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 50.


title: Cauza T-379/09: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2009 — Italia/Comisia

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/59

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2009 — Italia/Comisia
   (Cauza T-379/09)
   2009/C 282/110
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: F. Arena, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2009) 5497 final a Comisiei din 13 iulie 2009 referitoare la schemele de ajutoare de stat nr. C 6/04 (ex NN 70/01) și C 5/2005 (ex NN 71/04) pe care Italia le-a pus în aplicare în favoarea agricultorilor care practică cultura în sere (scutirea de la plata accizelor pentru carburanții utilizați la încălzirea serelor);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Guvernul italian a atacat la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene Decizia C(2009) 5497 final a Comisiei din 13 iulie 2009 referitoare la schemele de ajutoare de stat nr. C 6/04 (ex NN 70/01) și C 5/2005 (ex NN 71/04) pe care Italia le-a pus în aplicare în favoarea agricultorilor care practică cultura în sere (scutirea de la plata accizelor pentru carburanții utilizați la încălzirea serelor).
   Acțiunea se întemeiază pe cinci motive.
   Prin primul motiv, reclamanta susține că decizia atacată este viciată de încălcarea articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE, în măsura în care dispozițiile legislative considerate ajutoare incompatibile cu piața comună nu ar îndeplini condiția de selectivitate, atât ca urmare a posibilității oricărui operator din sectorul agricol de a beneficia de cotele reduse ale accizelor pentru carburanții utilizați la încălzirea serelor, cât și ca urmare a diferenței substanțiale dintre culturile în sere și culturile în aer liber, pentru care nu există costul de producție reprezentat de carburantul pentru încălzire
   Prin al doilea motiv, reclamanta, denunțând încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE, invocă de asemenea inexistența vreunei denaturări a concurenței provocate prin dispozițiile legislative în cauză. Aceasta amintește de asemenea, în sprijinul tezei sale, Liniile directoare ale Comunității privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier 2007-2013, în care se prevede expres, la punctul 167, că scutirile totale sau parțiale de la plata taxei pe carburanții utilizați pentru producția agricolă primară nu susnt de natură să creeze denaturări ale concurenței, având în vedere dimensiunea redusă a structurii exploatațiilor agricole ale Uniunii Europene.
   Prin al treilea motiv, aceasta denunță lipsa motivării tot în legătură cu pretinsa denaturare a concurenței.
   Prin al patrulea motiv, reclamanta denunță încălcarea articolului 8 din Directiva 92/91/CE (1), a articolului 15 din Directiva 2003/96/CE (2), precum și a articolelor 33, 36 și 87 din Tratatul CE. Aceasta invocă în special faptul că scutirile erau autorizate în mod expres de directivele citate și că, în orice caz, verificarea compatibilității cu dreptul comunitar trebuie efectuată ținând seama nu numai de normele de concurență, ci și, în primul rând, de dispozițiile privind politica agricolă comună. În această privință, reclamanta susține că politica agricolă comună are prioritate în fața normelor de concurență. De aici ar rezulta că măsurile contestate ar fi conforme cu scopurile enunțate la articolul 33 din tratat, astfel încât nu ar putea să prevaleze normele în materie de ajutoare de stat.
   Prin al cincilea și ultim motiv, reclamanta denunță încălcarea articolului 87 alineatul (3) din Tratatul CE, apreciind, în orice caz, că derogarea prevăzută de norma citată este aplicabilă, făcând trimitere îndeosebi la aplicabilitatea derogării pentru motive de protecție a mediului, menționată la punctul 3.5 din Liniile directoare ale Comunității privind ajutoarele de stat în sectorul agricol din 2000.

      (1)  Directiva 92/81/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la uleiurile minerale (JO L 316 din 31.10.1992, p. 12-15).

      (2)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283 din 31.10.2003, p. 51-70, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98)


title: Cauza T-377/16: Acțiune introdusă la 14 iulie 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/41

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB
   (Cauza T-377/16)
   (2016/C 343/54)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austria) (reprezentant: G. Eisenberger, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13”, precum și a primei decizii, aparent emisă la 15 aprilie 2016, ce are în mod vădit o legătură indisolubilă cu decizia din 20 mai 2016;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)”, în măsura în care prin aceasta se dispune că rambursarea contribuției plătite în exces trebuie efectuată în anul 2017, în cadrul deciziei de plată a contribuției pentru Fondul unic de rezoluție;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea vădită a normelor fundamentale de procedură din cauza motivării insuficiente a deciziei atacate

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea vădită a normelor fundamentale de procedură din cauza publicării incomplete a deciziei atacate

               3.

               Al treilea motiv: rectificarea foarte limitată a contribuției pe care reclamanta trebuie să o plătească Fondului unic de rezoluție în anul 2016

               4.

               Al patrulea motiv: nelegalitatea măsurii de dispunere a rambursării, programată abia în anul 2017, a contribuției plătite în exces


title: Cauza C-419/07: Ordonanța Președintelui Camerei a opta a Curții din 8 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/32

         Ordonanța Președintelui Camerei a opta a Curții din 8 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-419/07) (1)

   (2008/C 285/55)

      Limba de procedură: suedeza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-21/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgerichts Hamburg (Germania) la 15 ianuarie 2013 — Simon, Evers, & Co GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgerichts Hamburg (Germania) la 15 ianuarie 2013 — Simon, Evers, & Co GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Cauza C-21/13)
   2013/C 114/37
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Simon, Evers, & Co GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Întrebarea preliminară

   Regulamentul (CE) nr. 499/2009 al Consiliului din 11 iunie 2009 de extindere a taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul (CE) nr. 1174/2005 pentru importurile de transpalete manuale și de componente de bază ale acestora originare din Republica Populară Chineză la importurile aceluiași produs expediat din Thailanda, indiferent dacă produsul este sau nu declarat ca originar din Thailanda (1), este nevalid întrucât, fără a respecta condițiile care trebuie îndeplinite pentru a constata existența unei eludări a măsurilor antidumping care decurg din articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (2), Comisia a constatat existența unei eludări pentru simplul motiv că volumul respectivelor importuri din Thailanda a crescut în mod semnificativ după introducerea măsurilor, în pofida faptului că, dată fiind lipsa de cooperare din partea exportatorilor thailandezi, Comisia nu a făcut alte constatări concrete?

      (1)  JO L 151, p. 1.

      (2)  JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223.


title: Cauza T-345/14: Ordonanța Tribunalului din 28 noiembrie 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics/OAPI – Locura Digital (WOUXUN) ( „Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inexistența unui caz fortuit sau de forță majoră — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/22

         Ordonanța Tribunalului din 28 noiembrie 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics/OAPI – Locura Digital (WOUXUN)
   (Cauza T-345/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Inexistența unui caz fortuit sau de forță majoră - Inadmisibilitate vădită”))
   (2015/C 056/31)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd (Quanzhou, China) (reprezentanți: A. Sebastião și J. Pimenta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Locura Digital, SL (Granollers, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 februarie 2014 (cauza R 407/2013-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal WOUXUN ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd suportă propriile cheltuili de judecată.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza T-222/10: Acțiune introdusă la 12 mai 2010 — ratiopharm/OAPI — Nycomed (ZUFAL)

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/27

         Acțiune introdusă la 12 mai 2010 — ratiopharm/OAPI — Nycomed (ZUFAL)
   (Cauza T-222/10)
   2010/C 195/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: ratiopharm GmbH (Ulm, Germania) (reprezentant: S. Völker, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: nycomed GmbH (Konstanz, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizarea în cadrul Pieței Interne din 12 martie 2010 din cauza R 874/2008-4;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizarea în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ZUFAL” pentru produse din clasa 5

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: nycomed GmbH

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției:: marca verbală comunitară „ZURCAL” pentru produse din clasa 5 și cele trei mărci verbale naționale „ZURCAL” pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât între mărcile aflate în conflict nu există un risc de confuzie

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, 24.3.2009)


title: Cauza F-51/12: Acțiune introdusă la 7 mai 2012 — ZZ/EMEA

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/14

         Acțiune introdusă la 7 mai 2012 — ZZ/EMEA
   (Cauza F-51/12)
   2012/C 209/24
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului de prelungire a contractului său de agent temporar de către Agenția Europeană pentru Medicamente

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 1 septembrie 2011 prin care EMA a respins cererea reclamantului din 22 august 2011 de prelungire a contractului său de agent temporar;

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Medicamente la plata în favoarea reclamantului a sumei provizorii de 1 euro, sumă care poate fi majorată;

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Medicamente la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-44/10 P: Ordonanța Tribunalului din 17 martie 2011 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Rambursarea cheltuielilor medicale — Obligația de motivare — Act cauzator de prejudiciu — Recurs vădit neîntemeiat” )

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/18

         Ordonanța Tribunalului din 17 martie 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-44/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Rambursarea cheltuielilor medicale - Obligația de motivare - Act cauzator de prejudiciu - Recurs vădit neîntemeiat)
   2011/C 139/35
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 noiembrie 2009, Marcuccio/Comisia (F-11/09, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza T-345/07: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — La Banque Postale/Comisia Comunităților Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/60

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — La Banque Postale/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-345/07)
   (2007/C 269/109)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: La Banque Postale (reprezentanți: S. Hautbourg și J.-E. Skovron, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în întregime a deciziei atacate în temeiul articolului 230 al patrulea paragraf CE;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2007) 2110 final a Comisiei din 10 mai 2007 privind declararea ca fiind incompatibile cu articolul 86 alineatul (1) CE coroborat cu articolele 43 CE și 49 CE, a dispozițiilor Codului monetar și financiar francez (Code Monétaire et Financier) care rezervă drepturi speciale pentru distribuirea libretelor A și bleu pentru trei instituții de credit, reclamanta, Caisses d'Épargne et de Prévoyance și Crédit Mutuel.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă patru motive.
   Prin primul său motiv, reclamanta precizează că dreptul său de a fi ascultată în cursul procedurii finalizate prin adoptarea deciziei atacate ar fi fost încălcat de Comisie prin faptul că nu i s-ar fi dat posibilitatea să-și prezinte observațiile asupra celor două rapoarte furnizate Comisiei de părțile care au formulat reclamația și care, în opinia reclamantei, s-ar fi dovedit esențiale în motivarea Comisiei.
   În al doilea rând, aceasta pretinde că, prin aprecierea regimului de distribuire a libretului A ca reprezentând o restricție a exercitării libertății de stabilire și a libertății de presta servicii, Comisia ar fi săvârșit mai multe erori de drept și de apreciere. În opinia reclamantei, Comisia ar fi săvârșit erori de drept interpretând foarte larg noțiunea de „restricție” în sensul articolelor 43 CE și 49 CE, precum și împrejurările în care pot fi invocate cele două principii. Reclamanta mai susține că în mod greșit Comisia ar fi conchis că dreptul special face ca introducerea pe piața de economii bancare din Franța să fie mai dificilă și mai costisitoare.
   În al treilea rând, reclamanta pretinde că decizia atacată ar conține erori de drept și de apreciere întrucât Comisia a considerat că regimul curent de distribuire a libretului A nu s-ar putea justifica în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE. În opinia reclamantei, Comisia ar fi săvârșit o eroare de drept și mai multe erori de apreciere în definirea serviciului de interes general de accesibilitate bancară conferit libretului A și în analizarea caracterului necesar și proporțional al dreptului special în vederea realizării serviciului de interes general de accesibilitate bancară și a celui privind locuința socială.
   Prin al patrulea motiv, reclamanta invocă faptul că motivarea deciziei atacate ar fi contradictorie și insuficientă.


title: Cauza F-3/13: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2013 — CK/Comisia

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/31

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2013 — CK/Comisia
   (Cauza F-3/13)
   2013/C 129/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CK (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului privind evoluția carierei reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului privind evoluția carierei pentru anul 2011 întocmit la 14 februarie 2012 și definitivat la 9 martie 2012;

               —

               obligarea Comisiei la plata sumei de 5 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral produs prin acest raport;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-2/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – DHL Express (Austria) GmbH/Post-Control-Kommission, Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie (Trimitere preliminară — Directiva 97/67/CE — Articolul 9 — Servicii poștale în Uniunea Europeană — Obligația de a contribui la costurile operaționale ale autorității de reglementare din sectorul poștal — Întindere)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – DHL Express (Austria) GmbH/Post-Control-Kommission, Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie
   (Cauza C-2/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 97/67/CE - Articolul 9 - Servicii poștale în Uniunea Europeană - Obligația de a contribui la costurile operaționale ale autorității de reglementare din sectorul poștal - Întindere))
   (2017/C 014/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: DHL Express (Austria) GmbH

      Pârâte: Post-Control-Kommission, Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (2) al doilea paragraf a patra liniuță din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008, trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care le impune tuturor furnizorilor din sectorul poștal, inclusiv celor care nu furnizează servicii poștale care intră în sfera serviciului universal, obligația de a contribui la finanțarea autorității de reglementare responsabile de acest sector.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza C-526/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Admisibilitate — Non bis in idem — Autoritate de lucru judecat — Articolele 226 CE și 228 CE — Articolul 29 din Regulamentul de procedură — Limbă de procedură — Directiva 91/676/CEE — Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole — Incompatibilitate a măsurilor naționale cu reglementările privind perioadele, condițiile și tehnicile de împrăștiere a fertilizanților — Capacitate minimă de stocare a gunoiului de grajd lichid — Interzicerea împrăștierii pe solurile foarte abrupte — Tehnici care permit o împrăștiere uniformă și eficientă a îngrășămintelor)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/10

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-526/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Admisibilitate - Non bis in idem - Autoritate de lucru judecat - Articolele 226 CE și 228 CE - Articolul 29 din Regulamentul de procedură - Limbă de procedură - Directiva 91/676/CEE - Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole - Incompatibilitate a măsurilor naționale cu reglementările privind perioadele, condițiile și tehnicile de împrăștiere a fertilizanților - Capacitate minimă de stocare a gunoiului de grajd lichid - Interzicerea împrăștierii pe solurile foarte abrupte - Tehnici care permit o împrăștiere uniformă și eficientă a îngrășămintelor)
   2010/C 234/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán, N. von Lingen și B. Smulders, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: C. Schiltz, agent, P. Kinsch, avocat)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma în mod complet și corect articolelor 4 și 5, coroborate cu Anexa II A(1) și cu Anexa III 1(1), Anexa II A(5) și cu Anexa III 1(2), Anexa II A(2) și cu Anexa II A(6) la Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole (JO L 375, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 81) — Modurile, condițiile și perioadele de împrăștiere a îngrășămintelor — Capacitatea minimă de stocare a gunoiului de grajd — Interzicerea împrăștierii pe solurile foarte abrupte — Tehnici care permit o împrăștiere uniformă și eficientă a îngrășămintelor

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolelor 4 și 5 din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole coroborate cu punctul A subpunctele 1, 2, 5 și 6 al anexei II, precum și cu punctul 1 subpunctele 1 și 2 al anexei III la această directivă, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate.

               2.

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza C-10/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Deductibilitatea donațiilor efectuate în favoarea instituțiilor care desfășoară activități de cercetare și de învățământ — Limitarea deductibilității la donațiile efectuate în favoarea instituțiilor stabilite pe teritoriul național)

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-10/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a capitalurilor - Deductibilitatea donațiilor efectuate în favoarea instituțiilor care desfășoară activități de cercetare și de învățământ - Limitarea deductibilității la donațiile efectuate în favoarea instituțiilor stabilite pe teritoriul național)
   2011/C 232/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 56 CE și a articolului 40 din Acordul din 2 mai 1992 privind Spațiul Economic European (JO 1994, L 1, p. 3) — Reglementare națională care supune acordarea avantajului fiscal prevăzut pentru donații către organismele publice de cercetare și de învățământ condiției ca beneficiarul donației să aibă sediul pe teritoriul național

      Dispozitivul

               1.

               Prin autorizarea deductibilității fiscale a donațiilor efectuate în favoarea unor instituții care desfășoară activități de cercetare și de învățământ numai în cazul instituțiilor stabilite în Austria, Republica Austria a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 CE și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

               2.

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-127/09: Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2012 — Abdulrahim/Consiliul și Comisia [ „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii — Regulamentul (CE) nr. 881/2002 — Retragerea persoanei în cauză de pe lista persoanelor și entităților vizate — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului — Acțiune în despăgubire — Legătură de cauzalitate — Absență” ]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/16

         Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2012 — Abdulrahim/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-127/09) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii - Regulamentul (CE) nr. 881/2002 - Retragerea persoanei în cauză de pe lista persoanelor și entităților vizate - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului - Acțiune în despăgubire - Legătură de cauzalitate - Absență)
   2012/C 126/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Abdulbasit Abdulrahim (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial J. Jones, barrister, și M. Arani, solicitor, ulterior E. Grieves, barrister și H. Miller, solicitor)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Finnegan și R. Szostak, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: E. Paasivirta și G. Valero Jordana, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare în parte a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului de interzicere a exportului anumitor mărfuri și servicii către Afganistan, de întărire a interdicției de zbor și de extindere a înghețării fondurilor și a altor resurse financiare în ceea ce-i privește pe talibanii din Afganistan (JO L 139, p. 9), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1330/2008 al Comisiei din 22 decembrie 2008 de modificare pentru a 103-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 (JO L 345, p. 60), ori a acestui din urmă regulament, și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului despre care se pretinde că a fost cauzat prin aceste acte

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de anulare.

               2.

               Respinge cererea de despăgubire.

               3.

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de domnul Abdulbasit Abdulrahim în temeiul cererii de anulare, până la data de 18 ianuarie 2011, și să ramburseze în contul Tribunalului sumele plătite în acest sens pentru asistență judiciară.

               4.

               Îl obligă pe domnul Abdulbasit Abdulrahim să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, toate cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană, ulterior datei de 18 ianuarie 2011, în temeiul cererii de anulare, precum și toate cheltuielile de judecată efectuate de aceste două instituții în temeiul cererii de despăgubire.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza C-18/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Bordeaux — Franța) — Foselev Sud-Ouest/Administration des douanes et droits indirects (Taxa pe autovehicule — Directiva 1999/62/CE — Aplicare a taxelor în cazul vehiculelor grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri — Articolul 6 alineatul (2) litera (b) — Decizie a Comisiei de aprobare a unei scutiri — Lipsa efectului direct)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Bordeaux — Franța) — Foselev Sud-Ouest/Administration des douanes et droits indirects
   (Cauza C-18/08) (1)

   (Taxa pe autovehicule - Directiva 1999/62/CE - Aplicare a taxelor în cazul vehiculelor grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri - Articolul 6 alineatul (2) litera (b) - Decizie a Comisiei de aprobare a unei scutiri - Lipsa efectului direct)
   (2009/C 6/14)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal d'instance de Bordeaux
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Foselev Sud-Ouest SARL

      Pârâtă: Administration des douanes et droits indirects
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal d'instance de Bordeaux (Franța) — Interpretarea Deciziei Comisiei din 20 iunie 2005 privind o cerere de scutire de taxa pe vehiculele cu motor introdusă de Franța în temeiul articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Directiva 1999/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului de aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri (JO L 158, p. 23, Ediție specială 07/vol. 07, p. 88) — Efect direct al deciziei respective sau, întrucât este vorba despre o decizie de abilitare, necesitate a unei măsuri naționale de aplicare?
   Dispozitivul
   Decizia 2005/449/CE a Comisiei din 20 iunie 2005 privind o cerere de scutire de taxa pe vehiculele cu motor introdusă de Franța în temeiul articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Directiva 1999/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului de aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri nu poate fi invocată de un particular în raporturile cu Republica Franceză, destinatară a acestei decizii, în scopul de a beneficia de scutirea autorizată prin decizia menționată începând de la momentul notificării sau al publicării acesteia.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.