title: Cauza F-3/08: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2008 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/68

         Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2008 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-3/08)
   (2008/C 64/112)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Acțiune introdusă în legătură cu decizia pârâtei de respingere a cererii reclamantului de a primi traducerea în limba italiană a unei note, adresată acestuia, redactată în limba engleză
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea notei din 15 februarie 2007, nr. RELEX.K7/PL/dg D(2007)502497;

               —

               anularea deciziei, indiferent cum este formulată, prin care pârâta a respins cererea din 27 ianuarie 2007, adresată de reclamant autorității împuternicite să facă numiri;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei, indiferent cum este formulată, de respingere a plângerii din 26 mai 2007 adresate de reclamant autorității împuternicite să facă numiri;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului cauzat reclamantului de actele a căror anulare este solicitată, prin plata sumei de 1 000 EUR sau a acelei sume mai mari sau mai reduse pe care Tribunalul o va reține ca fiind justă și echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-142/13: Acțiune introdusă la 13 martie 2013 — Jinko Solar și alții/Parlamentul European și alții

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/23

         Acțiune introdusă la 13 martie 2013 — Jinko Solar și alții/Parlamentul European și alții
   (Cauza T-142/13)
   2013/C 123/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Jinko Solar Co. Ltd (Shangrao, China), Zhejiang Jinko Solar Co. Ltd (Haining City, China), Jiangxi Jinko Photovoltaic Materials Co. Ltd (Shangrao), Jinko Solar Import and Export Co. Ltd (Shangrao, China) și Zhejiang Jinko Trading Co. Ltd (Haining City) (reprezentanți: K. Adamantopoulos și J. Cornelis, avocați)

      Pârâți: Parlamentul European, Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 1168/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 344, p. 1), în măsura în care a fost aplicat reclamantelor;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 3 ianuarie 2013 prin care aceasta a refuzat să examineze cererile reclamantelor privind recunoașterea statutului acestora de întreprinderi care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață și

               —

               obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv unic prin intermediul căruia susțin că Regulamentul (UE) nr. 1168/2012, astfel cum a fost aplicat de Comisie reclamantelor prin decizia din 3 ianuarie 2013, și decizia din 3 ianuarie 2013 prin care Comisia a stabilit că nu va examina cererilor reclamantelor privind recunoașterea statutului lor de întreprinderi care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață nu respectă încrederea legitimă a reclamantelor și sunt aplicate retroactiv în defavoarea acestora în lipsa unor motive temeinice. Prin urmare, Regulamentul (UE) nr. 1168/2012, astfel cum a fost aplicat de Comisie reclamantelor prin decizia din 3 ianuarie 2013, și decizia din 3 ianuarie 2013 încalcă în mod vădit principiile fundamentale ale securității juridice și bunei-credințe.


title: Cauza C-262/07 P: Recurs introdus la 1 iunie 2007 de Tokai Europe GmbH împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțată la 19 martie 2007 în cauza T-183/04, Tokai Europe GmbH/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/16

         Recurs introdus la 1 iunie 2007 de Tokai Europe GmbH împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțată la 19 martie 2007 în cauza T-183/04, Tokai Europe GmbH/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-262/07 P)
   (2007/C 170/30)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Tokai Europe GmbH (reprezentant: G. Kroemer, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               anularea ordonanței Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 19 martie 2007 pronunțată în cauza T-183/04 (1) și declararea admisibilității acțiunii;

               —

               în subsidiar, anularea ordonanței Tribunalului de Primă Instanță menționate la punctul 1 și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul său, recurenta invocă următoarele critici, care se referă la încălcarea, prin ordonanța atacată, a regulilor procedurale de drept comunitar, acest fapt aducând atingere intereselor sale și având un impact efectiv asupra conținutului deciziei atacate. Aceste încălcări se referă la respectarea dreptului de a fi audiat în instanță și la administrarea probelor.
   Recurenta arată că Tribunalul a apreciat că excepția de inadmisibilitate invocată de intimată trebuie unită cu fondul. Ca urmare a depunerii memoriului în apărare de către intimată, Tribunalul a declarat terminată procedura scrisă menționând că data ședinței de judecată va fi comunicată părților ulterior. Fiind încredințată că va fi fixată o dată pentru ședința de judecată și având în vedere ordonanța Tribunalului asupra excepției de inadmisibilitate, recurenta a renunțat să depună o cerere pentru completarea dosarului, întemeiată pe articolul 47 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului. În ciuda precizărilor sale anterioare, în final, Tribunalul a pronunțat ordonanța atacată fără a organiza o ședință de judecată.
   Recurenta a pornit de la premisa că, în timpul ședinței de judecată anunțate, va putea să demonstreze încă o dată că pe piață nu exista nici un produs comparabil cu ruletele metalice livrate de societatea mamă japoneză fabricanților din Hong Kong și Mexic. În plus, recurenta intenționa să explice încă o dată că ruletele metalice în discuție nu erau „molete”, cum au fost greșit denumite de Comisie în memoriul în apărare. De asemenea, recurenta ar fi dorit ca în ședința de judecată să precizeze că ruletele metalice descrise în regulamentul de clasare nu puteau fi fabricate decât de societatea mamă din Japonia și că aceste rulete nu aveau un caracter generic, contrar a ceea ce a reținut Tribunalul în ordonanța atacată. Ea intenționa totodată să se opună susținerilor Comisiei potrivit cărora recurenta nu ar fi importatoare exclusivă a brichetelor Tokai.
   Totuși, așa cum rezultă din însăși decizia atacată, Tribunalul a urmat argumentația referitoare la excepția de inadmisibilitate dezvoltată de Comisie în memoriul în apărare, fără a da posibilitate recurentei să respingă situația de fapt prezentată de Comisie, în cadrul unei ședințe de judecată, cum anunțase anterior. Recurenta consideră că astfel i-a fost încălcat dreptul de a fi audiată în instanță.
   În plus, recurenta apreciază că Tribunalul are obligația să lămurească situația de fapt. În această privință, în cauzele cu care este sesizat, Tribunalul nu trebuie să se limiteze la efectuarea aceastei analize numai pe baza cererilor de probe formulate de părți și la a se pronunța numai pe baza probelor propuse. Din acest motiv, Tribunalul are nu numai posibilitatea ci și obligația de a acționa din proprie inițiativă dacă este cazul. În consecință, Tribunalul ar fi trebuit să analizeze faptele care susțin memoriile recurentei și să solicite părților, prin dispunerea de măsuri corespunzătoare, să depună înscrisurile și documentele pertinente. Nedispunând aceste măsuri, Tribunalul a încălcat articolul 64 alineatul (3) litera (d) din regulamentul său de procedură.

      (1)  Nepublicată.


title: Cauza T-95/17: Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – King.com/EUIPO – TeamLava (Ecrane și pictograme)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/45

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – King.com/EUIPO – TeamLava (Ecrane și pictograme)
   (Cauza T-95/17)
   (2017/C 112/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: King.com Ltd (St. Julians, Malta) (reprezentanți: M. Hawkins, Solicitor, și T. Dolde, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: TeamLava LLC (Redwood Suite, California, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului în litigiu: reclamanta

      Desenul în litigiu: desenul Uniunii Europene nr. 2216416-0054

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2016 în cauza R 1947/2015-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedură, în cazul în care aceasta intervine, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolele 5, 6 și 7 din Regulamentul nr. 6/2002.


               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/1

         (2009/C 82/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 69, 21.3.2009

   Publicații anterioare

      JO C 55, 7.3.2009

      JO C 44, 21.2.2009

      JO C 32, 7.2.2009

      JO C 19, 24.1.2009

      JO C 6, 10.1.2009

      JO C 327, 20.12.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-196/11 P: Recurs introdus la 27 aprilie 2011 de Formula One Licensing BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-10/09, Formula One Licensing BV/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Global Sports Media Ltd

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/13

         Recurs introdus la 27 aprilie 2011 de Formula One Licensing BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-10/09, Formula One Licensing BV/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Global Sports Media Ltd
   (Cauza C-196/11 P)
   2011/C 179/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Formula One Licensing BV (reprezentanți: K. Sandberg, B. Klingberg, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Global Sports Media Ltd

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               admiterea cererii recurentei de anulare a Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 octombrie 2008, în cauza R 7/2008-1, sau, în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare; și

               —

               obligarea OAPI și a intervenientei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de recurentă, atât în primă instanță, cât și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține încălcarea dreptului Uniunii, și anume aplicarea eronată a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1) (devenit Regulamentul nr. 207/2009), precum și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94, întemeindu-se pe următoarele argumente principale:

               1.

               Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 în măsura în care:

                           1.1.

                           a săvârșit o eroare de drept în examinarea caracterului distinctiv al denumirii „F 1”. În primul rând, Tribunalul a încălcat regula, stabilită de o jurisprudență constantă, potrivit căreia caracterul distinctiv al unei mărci trebuie evaluat făcându-se referire la produse și servicii concrete vizate de marcă. În al doilea rând, concluziile respective se bazau pe o denaturare a faptelor. În al treilea rând, Tribunalul nu a aplicat regula, stabilită de o jurisprudență constantă, potrivit căreia dobândirea caracterului distinctiv al unei mărci poate rezulta inclusiv din utilizarea acesteia ca parte a altei mărci înregistrate. În al patrulea rând, concluziile Tribunalului în această privință au determinat o anulare de facto inadmisibilă a mărcilor înregistrate de recurentă „F 1” într-o prezentare grafică standard.

                           1.2.

                           Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în examinarea riscului de confuzie în temeiul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, atât în ceea ce privește mărcile „F 1” ale opozantei într-o prezentare grafică standard, cât și în ceea ce privește logotipul „F 1 Formula 1”. În primul rând, acesta nu a luat în considerare factorul pertinent legat de gradul de identitate sau de gradul ridicat de similitudine a produselor și serviciilor, în pofida propriilor concluzii potrivit cărora semnele prezintă un anumit grad de similitudine. În al doilea rând, acesta s-a concentrat asupra factorului legat de caracterul distinctiv al termenului „F 1”, excluzând alți factori relevanți confirmați în jurisprudența constantă. În al treilea rând, acesta nu a apreciat similitudinea semnelor în funcție de gradul de asemănare dintre acestea.

               2.

               Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 în măsura în care:

                           2.1.

                           a exclus, în mod eronat, renumele mărcilor recurentei „F 1” într-o prezentare grafică standard.

                           2.2.

                           în plus, a săvârșit o eroare în examinarea similitudinii semnelor în raport cu logotipul „F1 Formula 1” al mărcii opozantei, prezumând în mod eronat că termenul „F 1” nu prezintă caracter distinctiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-39/08: Acțiune introdusă la 31 martie 2008 — Lebedef/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/27

         Acțiune introdusă la 31 martie 2008 — Lebedef/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-39/08)
   (2008/C 158/49)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea mai multor decizii privind deducerea a 32 de zile din perioada de concediu la care reclamantul avea dreptul pentru anul 2007.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor din 29 mai 2007, 20 iunie 2007, 28 iunie 2007 și 6 iulie 2007, precum și a celor două decizii din 26 iulie 2007 și a deciziei din 2 august 2007 privind deducerea a 32 de zile din perioada de concediu la care reclamantul avea dreptul pentru anul 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Hotărârea Curții din 31 martie 2016 în cauza E-4/15 – Asociația islandeză a serviciilor financiare/Autoritatea AELS de Supraveghere (Acțiune în anularea unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Ajutor de stat – Admisibilitate – Calitate procesuală activă – Statutul unei asociații)

text:
               2.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 33/6

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 31 martie 2016
   în cauza E-4/15
   Asociația islandeză a serviciilor financiare/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Acțiune în anularea unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere – Ajutor de stat – Admisibilitate – Calitate procesuală activă – Statutul unei asociații)
   (2017/C 33/05)
   În cauza E-4/15, Asociația islandeză a serviciilor financiare împotriva Autorității AELS de Supraveghere – CERERE de anulare a Deciziei nr. 298/14/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 16 iulie 2014, publicată în JO C 400, 13.11.2014, p. 13 și în suplimentul SEE nr. 66, 13.11.2014, p. 1 („decizia contestată”) referitoare la închiderea cazului privind ajutorul existent acordat în favoarea Fondului islandez de finanțare a locuințelor (Íbúðalánasjóður), Curtea, alcătuită din: Carl Baudenbacher, președinte și judecător raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 31 martie 2016 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Acțiunea este respinsă ca inadmisibilă;

               2.

               Asociația islandeză a serviciilor financiare își plătește propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Autorității AELS de Supraveghere.

               3.

               Guvernul Islandei își plătește propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-344/07: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2007 — O2 (Germany)/OAPI (Homezone)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/60

         Acțiune introdusă la 10 septembrie 2007 — O2 (Germany)/OAPI (Homezone)
   (Cauza T-344/07)
   (2007/C 269/108)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: O2 (Germany) GmbH & Co. OHG (München, Germania) (reprezentanți: A. Fottner, Rechtsanwältin; și M. Müller, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 iulie 2007 în cauza R 1583/2006-4, în măsura în care a respins cererea;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și celor aferente procedurii în fața OAPI.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Homezone” pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 42 (cererea de înregistrare nr. 4 677 506)

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c), precum și a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 11, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-29/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 21 decembrie 2010 — Lorenzo/Comitetul Economic și Social European

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/16

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 21 decembrie 2010 — Lorenzo/Comitetul Economic și Social European
   (Cauza F-29/10) (1)

   2011/C 46/30
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010, p. 59.


title: Cauza C-265/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n o 2 de Terrassa (Spania) la 15 mai 2013 — Emiliano Torralbo Marcos/Korota S.A. și Fondo de Garantía Salarial

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spania) la 15 mai 2013 — Emiliano Torralbo Marcos/Korota S.A. și Fondo de Garantía Salarial
   (Cauza C-265/13)
   2013/C 207/47
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Emiliano Torralbo Marcos

      Pârâte: Korota S.A. și Fondo de Garantía Salarial

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1, articolul 2 litera f), articolul 3 alineatul 1, articolul 4 alineatul 2 litera a), articolul 4 alineatul 3, articolul 5 alineatul 3, articolele 6 și 7, articolul 8 alineatul 1 și articolul 8 alineatul 2 din Legea 10/2012 din 20 noiembrie 2012 privind reglementarea anumitor taxe din sfera administrării justiției și a Institutului Național de Toxicologie și Medicină Legală se opun articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în măsura în care nu permit instanței naționale (a) să adapteze taxele judiciare sau să aprecieze proporționalitatea lor (în raport cu rațiunile pentru care statul le impune și cu valoarea stabilită a acestora, ca obstacol în calea accesului la protecția jurisdicțională efectivă) în vederea scutirii de la plata lor, (b) să țină seama de principiul efectivității aplicării normelor de drept al Uniunii și (c) să aprecieze importanța procesului pentru părți, având în vedere împrejurările cauzei, în condițiile în care neachitarea acestor taxe conduce la nejudecarea apelului introdus?

               2.

               Articolul 1, articolul 2 litera f), articolul 3 alineatul 1, articolul 4 alineatul 2 litera a), articolul 4 alineatul 3, articolul 5 alineatul 3, articolele 6 și 7, articolul 8 alineatul 1 și articolul 8 alineatul 2 din Legea 10/2012 din 20 noiembrie 2012 privind reglementarea anumitor taxe din sfera administrării justiției și a Institutului Național de Toxicologie și Medicină Legală se opun articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în măsura în care sunt aplicate în cazul unei proceduri speciale precum cea pentru litigii de muncă, în care este uzuală aplicarea dreptului Uniunii ca element fundamental al unei dezvoltări economice și sociale echilibrate în cadrul Uniunii?

               3.

               În sensul întrebărilor de mai sus, o instanță precum instanța de trimitere poate lăsa neaplicată o reglementare precum cea care face obiectul prezentelor întrebări, care nu permite instanței naționale (a) să adapteze taxele judiciare sau să aprecieze proporționalitatea lor (în raport cu rațiunile pentru care statul le impune și cu valoarea stabilită a acestora, ca obstacol în calea accesului la protecția jurisdicțională efectivă) în vederea scutirii de la plata lor, (b) să țină seama de principiul efectivității aplicării normelor de drept al Uniunii și (c) să aprecieze importanța procesului pentru părți, având în vedere împrejurările cauzei, în condițiile în care neachitarea acestor taxe conduce la nejudecarea apelului introdus?


title: Cauza T-118/12: Acțiune introdusă la 14 martie 2012 — ANKO/Comisia

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/19

         Acțiune introdusă la 14 martie 2012 — ANKO/Comisia
   (Cauza T-118/12)
   2012/C 138/36
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că decizia Comisiei de a nu efectua plata soldului contribuției financiare acordate reclamantei în temeiul contractului referitor la proiectul „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)”, în sumă de 6 752,74 euro, constituie o încălcare a obligațiilor sale contractuale;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamantă a sumei de 6 752,74 euro, pentru cheltuielile pe care aceasta din urmă le-a efectuat în cursul celei de a patra perioade de referință a proiectului PERSONA, majorată cu dobânzile prevăzute în clauza II.28 alineatul 7 din anexa II la contractul principal, începând de la data notificării prezentei acțiuni;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune privește răspunderea Comisiei care rezultă din contractul nr. 045459 de executare a proiectului „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)”, în temeiul articolului 272 TFUE.
   În special, reclamanta susține că, deși aceasta și-a îndeplinit pe deplin și în mod corespunzător obligațiile contractuale, Comisia a suspendat plata în favoarea ANKO, fără a fi autorizată în acest sens și cu încălcarea contractului menționat anterior, precum și a principiului bunei-credințe. Pentru acest motiv, ANKO susține că Comisia trebuie să îi plătească suma de 6 752,74 euro, majorată cu dobânzile prevăzute în clauza II.28 alineatul 7 din anexa II la contractul principal.


title: Cauza C-560/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 4 noiembrie 2016 – Michael Dědouch și alții/E.ON Czech Holding AG

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 4 noiembrie 2016 – Michael Dědouch și alții/E.ON Czech Holding AG
   (Cauza C-560/16)
   (2017/C 022/17)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Michael Dědouch, MUDr. Petr Streitberg, Pavel Suda

      Pârâte: Jihočeská plynárenská, a.s.; E.ON Czech Holding AG

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 22 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles I”) trebuie să fie interpretat în sensul că vizează și procedurile de examinare a caracterului rezonabil al compensației pe care trebuie să o furnizeze un acționar majoritar, ca sumă echivalentă cu valoarea titlurilor de participație, deținătorilor anteriori de titluri de participație care i-au fost transferate în urma unei decizii luate în cadrul ședințe generale a unei societăți pe acțiuni cu privire la transferul obligatoriu al celorlalte titluri de participație către acționarul majoritar respectiv (altfel spus, preluarea obligatorie a pachetelor minoritare) atunci când rezoluția adoptată în cadrul ședinței generale a societății pe acțiuni stabilește valoarea compensației rezonabile și când există o decizie judiciară care acordă dreptul la o valoare diferită a compensației care este obligatorie pentru acționarul majoritar și pentru societate în ceea ce privește temeiul dreptului acordat, precum și față de ceilalți deținători ai titlurilor de participație?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea precedentă, articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul Bruxelles I trebuie interpretat în sensul că vizează și procedura de examinare a caracterului rezonabil al compensației menționate în întrebarea anterioară?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la ambele întrebări precedente, articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul Bruxelles I trebuie interpretat în sensul că vizează și procedura de examinare a caracterului rezonabil al compensației menționate în prima întrebare?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 3, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-207/07: Acțiune introdusă la 7 iunie 2007 — Eurallumina/Comisia Comunităților Europene

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/36

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2007 — Eurallumina/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-207/07)
   (2007/C 183/71)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Eurallumina SpA (Portoscuso, Italia) (reprezentanți: L. Martin Alegi, R. Denton și E. Cormack, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Fie:

                           —

                           să se anuleze în întregime decizia litigioasă; sau

                           —

                           să se dispună că prezenta scutire autorizată prin Decizia 2001/224/CEE a Consiliului este valabilă până la 31 decembrie 2006 și că nicio sumă la care a renunțat statul italian nu trebuie considerată ajutor de stat ilegal sau cel puțin nu trebuie rambursată; sau

                           —

                           să se anuleze în întregime decizia litigioasă și să se dispună că prezenta scutire autorizată prin Decizia 2001/224/CEE a Consiliului este valabilă până la 31 decembrie 2006 și că nicio sumă la care a renunțat statul italian nu trebuie considerată ajutor de stat ilegal sau cel puțin să nu fie recuperată; sau

                           —

                           să se dispună recuperarea a maximum 3 EUR pe tonă.

               —

               Fie:

                           —

                           să se anuleze articolele 1, 4, 5 și 6 din decizia litigioasă în măsura în care se referă la Eurallumina; sau

                           —

                           să se dispună că prezenta scutire autorizată prin Decizia 2001/224/CEE a Consiliului este valabilă până la 31 decembrie 2006 și că nicio sumă la care a renunțat statul italian nu trebuie considerată ajutor de stat ilegal sau cel puțin nu trebuie rambursată; sau

                           —

                           să se anuleze articolele 1, 4, 5 și 6 din decizia litigioasă în măsura în care se referă la Eurallumina și să se dispună că prezenta scutire autorizată prin Decizia 2001/224/CEE a Consiliului este valabilă până la 31 decembrie 2006 și că nicio sumă la care a renunțat statul italian nu trebuie considerată ajutor de stat ilegal sau cel puțin nu trebuie rambursată; sau

                           —

                           să se dispună recuperarea a maximum 3 EUR pe tonă.

                           —

                           în subsidiar, să se modifice articolele 5 și 6 din decizia litigioasă în măsura în care se referă la Eurallumina astfel încât, în conformitate cu prezenta scutire, până la 31 decembrie 2006, să nu se ramburseze nicio sumă la care a renunțat statul italian; și

                           —

                           să se dispună obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C(2007) 286 final din 7 februarie 2007, prin care Comisia a stabilit că scutirile de la plata accizelor acordate de Franța, Irlanda și Italia de la 1 ianuarie 2004 pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină reprezintă ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE și că o anumită parte din aceste ajutoare este incompatibilă cu piața comună.
   În susținerea cererii sale, reclamanta arată că nu reprezintă ajutor de stat continuarea scutirii de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil pentru producția de alumină în Sardinia și după intrarea în vigoare a Directivei 2003/96/CE (1) a Consiliului la 1 ianuarie 2004, întrucât articolul 18 alineatul (1) din directivă și anexa II la aceasta prevăd în mod expres că această scutire, aprobată prin Decizia 2001/224/CE (2) a Consiliului, este valabilă până la 31 decembrie 2006. În opinia reclamantei, Directiva 2003/93/CE validează în mod expres scutirea de la plata accizelor, acordată reclamantei până la 31 decembrie 2006.
   În plus, reclamanta susține că, deși scutirea aprobată prin Decizia 2001/224/CE a Consiliului este o măsură selectivă la prima vedere, aceasta este justificată de „natura și logica de ansamblu” atât ale normelor comunitare cât și ale sistemului fiscal italian și astfel nu reprezintă ajutor de stat.
   Mai mult, reclamanta arată că, deși scutirea aprobată prin Decizia 2001/224/CE a Consiliului este considerată ajutor de stat, aceasta îndeplinește condițiile unei excepții de la interdicția prevăzută în articolul 87 alineatul (1) CE, conform normelor privind ajutoarele pentru mediu (3).
   În sfârșit, reclamanta afirmă că, declarând că aplicarea unei scutiri de la plata accizelor a uleiurilor minerale utilizate drept combustibil pentru producția de alumină, printre altele, în Sardinia, era un ajutor de stat recuperabil de la 1 ianuarie 2004, Comisia a încălcat principiile încrederii legitime, al securității juridice, al prezumției de validitate, al legii speciale, al efectului util și al bunei administrări, întrucât reclamanta era îndreptățită să presupună că scutirea aprobată până la 31 decembrie 2006 prin Decizia 2001/224/CE a Consiliului este un act comunitar valid din punct de vedere juridic și că orice măsură dispusă de autoritățile italiene pentru punerea în aplicare a deciziei și faptul că reclamanta s-a întemeiat pe aceasta nu conduc la un rezultat nelegal.

      (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, 31.10.2003, p. 51).

      (2)  Decizia Consiliului 2001/224/CE din 12 martie 2001 privind cotele reduse ale accizelor și scutirile de la aceste accize pentru unele uleiuri minerale utilizate în anumite scopuri (JO L 84, 23.3.2001, p. 23).

      (3)  Linii directoare comunitare privind ajutorul de stat pentru protecţia mediului (OJ C 37, 3.2.2001, p. 3), în special punctul 51 alineatul (1) literele (a) și (b).


title: Cauza C-175/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgerichts München (Germania) la 13 aprilie 2012 — Sandler AG/Hauptzollamt Regensburg

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgerichts München (Germania) la 13 aprilie 2012 — Sandler AG/Hauptzollamt Regensburg
   (Cauza C-175/12)
   2012/C 194/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sandler AG

      Pârât: Hauptzollamt Regensburg

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 889 alineatul (1) primul paragraf a doua liniuță din Regulamentul de aplicare a Codului vamal (1) trebuie interpretat în sensul că acesta nu reglementează decât acea situație a cererii de rambursare a taxelor la import în care o marfă a fost mai întâi introdusă în liberă circulație utilizându-se nivelul taxei pentru țări terțe, dar ulterior se constată că la momentul acceptării declarației vamale marfa beneficia de un regim preferențial sau de o scutire de taxă vamală (în speță este vorba despre o taxă vamală preferențială), care însă la momentul depunerii cererii de rambursare expirase din nou, ceea ce are drept consecință faptul că nu se poate opune expirarea regimului preferențial limitat în timp atunci când entitatea interesată depune cererea de rambursare, în cazul în care regimul preferențial a fost acordat la momentul plasării în regimul tarifar, și a fost refuzat de administrație abia la momentul recuperării a posteriori a taxelor la import, iar drept bază de calcul se utilizează nivelul taxei pentru țări terțe?

               2.

               Articolul 16 alineatul (1) litera (b), respectiv articolul 32 din Protocolul nr. 1 la anexa V la Acordul de la Cotonou (2) trebuie interpretate în sensul că, atunci când statul exportator a aplicat pe un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 o ștampilă diferită față de specimenul pus la dispoziția Comisiei, autoritățile vamale din statul importator tratează această abatere, în caz de dubiu, ca pe o neregularitate de formă în sensul articolului 16 alineatul (1) litera (b) din Protocolul nr. 1 la anexa V la Acordul de la Cotonou și în consecință pot declara nul certificatul de circulație EUR.1 fără participarea autorităților vamale din statul exportator?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:

                           (a)

                           Articolul 16 alineatul (1) litera (b) din Protocolul nr. 1 la anexa V la Acordul de la Cotonou este aplicabil și atunci când neregularitatea de formă nu este recunoscută direct la data importului, ci de abia la verificarea ulterioară efectuată de către autoritatea vamală?

                           (b)

                           Articolul 16 alineatele (4) și (5) din Protocolul nr. 1 la anexa V la Acordul de la Cotonou poate fi interpretat în sensul că o neregularitate de formă este considerată ca fiind înlăturată atunci când, într-un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1, la rubrica „Observații” nu figurează textual niciuna dintre specificațiile prevăzute la articolul 16 alineatul (4) din Protocolul nr. 1 la Acordul de la Cotonou, ci doar o mențiune prin care se precizează că certificatul de regim preferențial a fost emis ulterior?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare:
               Articolul 236 alineatul (1) din Codul vamal (3) trebuie interpretat în sensul că taxele la import nu erau datorate în mod legal și că în consecință recuperarea a posteriori a acestor taxe potrivit articolului 220 alineatul (1) din Codul vamal nu a fost legală, dacă nu este permis ca certificatele de circulație a mărfurilor EUR.1 utilizate inițial să fie declarate nule de către autoritatea vamală din statul importator, fără intervenția autorităților vamale din statul exportator?

               5.

               Chiar și în situația în care se prezintă un certificat de circulație EUR.1 eliberat ulterior conform articolului 16 din Protocolul nr.1 la anexa V la Acordul de la Cotonou, prevederile articolului 889 din Regulamentul de aplicare a Codului vamal permit aprobarea rambursării taxelor la import deja recuperate a posteriori și plătite numai atunci când regimul preferențial mai este valabil la data solicitării de acordare?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, JO L 302, p. 1, Ediție specială, p. 58, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 214/2007 al Comisiei din 28 februarie 2007 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar.

      (2)  2000/483/CE: Acordul de parteneriat dintre membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000, JO L 317, p. 3, Ediție specială 11/vol. 23, p. 3.

      (3)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, JO L 302, p. 1, Ediție specială, p. 58.


title: Cauza T-73/14: Ordonanța Tribunalului din 12 mai 2015 – Red Bull/OAPI – Automobili Lamborghini (Reprezentarea a doi tauri) („Marcă comunitară — Cerere de decădere — Retragerea înregistrării — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/17

         Ordonanța Tribunalului din 12 mai 2015 – Red Bull/OAPI – Automobili Lamborghini (Reprezentarea a doi tauri)
   (Cauza T-73/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de decădere - Retragerea înregistrării - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 221/23)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austria) (reprezentanți: inițial A. Renck, V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați și I. Fowler, solicitor, ulterior A. Renck și I. Fowler)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Automobili Lamborghini SpA (Sant’Agata Bolognese, Italia) (reprezentant: M. Hartmann, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 noiembrie 2013 (cauza R 1263/2012-1), privind o procedură de declarare a nulității între Automobili Lamborghini SpA și Red Bull GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Reclamanta și intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza T-532/15 P: Hotărârea Tribunalului din 1 decembrie 2016 – Z/Curtea de Justiție a Uniunii Europene („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Raport de evaluare — Imparțialitatea Tribunalului Funcției Publice — Cerere de recuzare a membrilor completului — Dreptul la apărare — Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă”)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/26

         Hotărârea Tribunalului din 1 decembrie 2016 – Z/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
   (Cauza T-532/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Raport de evaluare - Imparțialitatea Tribunalului Funcției Publice - Cerere de recuzare a membrilor completului - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă”))
   (2017/C 022/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Z (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. Placco, ulterior J. Inghelram și Á. Almendros Manzano, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 30 iunie 2015, Z/Curtea de Justiție (F-64/13, EU:F:2015:72) și prin care se solicită anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               O obligă pe doamna Z la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza C-399/08 P: Recurs introdus la 15 septembrie 2008 (fax: 12 septembrie 2008 ) de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia extinsă) pronunțate la 1 iulie 2008 în cauza T-266/02, Deutsche Post AG, susținută de Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene, susținută de Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste e.V. (BIEK) și UPS Europe NV/SA

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/18

         Recurs introdus la 15 septembrie 2008 (fax: 12 septembrie 2008) de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia extinsă) pronunțate la 1 iulie 2008 în cauza T-266/02, Deutsche Post AG, susținută de Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene, susținută de Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste e.V. (BIEK) și UPS Europe NV/SA
   (Cauza C-399/08 P)
   (2008/C 301/33)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V.Kreuschitz, J. Flett și B. Martenczuk, în calitate de agenți)

      Celelalte părți în proces: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV, Deutsche Post AG, Republica Federală Germania
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate în integralitatea sa;

               —

               în temeiul articolului 61 din Statutul Curții, constarea faptului că reclamanta din primă instanță nu a demonstrat că decizia încalcă articolul 87 alineatul (1) CE și, în consecință, respingerea acțiunii. În subsidiar, Comisia solicită trimiterea cauzei Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Intimata este întreprinderea Deutsche Post AG (DPAG), o societate importantă care își desfășoară activitatea în domeniul serviciilor poștale la nivel internațional, care a obținut plăți compensatorii importante din resurse de stat. Într-o decizie separată, întemeiată pe articolul 82 CE, datând din 2002 — care nu a făcut obiectul acțiunii — Comisia a considerat că DPAG a abuzat de poziția sa dominantă practicând o politică de vânzare în pierdere pe piața coletelor. Dat fiind că DPAG a înregistrat în ansamblu pierderi în perioada în discuție, aceasta politică agresivă de prețuri nu ar fi putut fi finanțată decât cu ajutorul resurselor primite de întreprindere cu titlu de compensație financiară.
   Prezentul recurs privește în principal problema metodelor de analiză care puteau fi aplicate de către Comisie, în împrejurările particulare ale acestei cauze, pentru a cerceta dacă este vorba de un ajutor ilegal în favoarea DPAG.
   Potrivit metodei privilegiate în hotărârea atacată a Tribunalului de Primă Instanță, în scopul de a stabili dacă întreprinderea a primit de la stat o compensație financiară excesivă, ar trebui verificate toate costurile legate de obligațiile de serviciu public, precum și toate veniturile întreprinderii din perioada respectivă. În prezența unei astfel de compensări excesive, s-ar putea deduce că aceste resurse au fost utilizate de asemenea pentru a finanța politica neloială de preț aplicată pe piața vecină a coletelor din ușă în ușă.
   Conform metodei utilizate în decizie, deficitele produse prin politica neloială de prețuri aplicată pe piața vecină au fost evaluate, apoi Comisia a cercetat dacă aceste deficite au fost compensate prin resurse de stat sau nu. Dacă s-ar constata o astfel de compensare și dacă nu ar exista o altă sursă de finanțare (sub forma unor resurse proprii ale întreprinderii), ar trebui să se concluzioneze că resursele de stat au fost utilizate pentru a finanța politica neloială de preț aplicată pe piața vecină a coletelor din ușă în ușă.
   Comisia consideră că metoda utilizată în decizia sa este corectă. În susținerea acestei metode, se poate utiliza un raționament logic care include de asemenea ideea că, pentru a putea ajunge la concluzia că există un ajutor de stat ilegal, în fond, banii trebuie să provină de undeva. Nici raționamentul și nici faptele pe care se bazează acesta nu au fost contestate în hotărârea atacată. Tribunalul de Primă Instanță a pornit totuși de la ideea că numai prima metodă ar putea fi luată în considerare, fără a da explicații suplimentare.
   În susținerea recursului său, Comisia invocă următoarele motive: s-a produs o încălcare a articolului 87 alineatul (1) CE și a articolului 86 alineatul (2) CE din moment ce aceste dispoziții au fost greșit interpretate în hotărârea atacată, întrucât s-a hotărât că acestea excludeau o metodă, care nu fusese de altfel criticată în hotărâre, care conducea, în baza unei argumentări logice și pertinente, la concluzia că există un ajutor de stat incompatibil cu piața comună. În plus, Comisia invocă necompetența Tribunalului de Primă Instanță și o încălcare a articolului 230 CE, în măsura în care Tribunalul de Primă Instanță a depășit limitele competenței sale și a puterii de control prevăzute la articolul 230 CE, precum și o încălcare a articolului 36 din Statutul Curții de Justiție, în măsura în care Tribunalul de Primă Instanță a omis să motiveze concluzia sa în ceea ce privește caracterul necorespunzător al metodei utilizate în decizie.


title: Cauza C-57/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour constitutionelle — Belgia) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale (Directiva 2006/123/CE — Domeniu de aplicare ratione materiae — Servicii de îngrijire a sănătății — Servicii sociale — Centre de primire de zi și de noapte care furnizează sprijin și îngrijire persoanelor în vârstă)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour constitutionelle — Belgia) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale
   (Cauza C-57/12) (1)

   (Directiva 2006/123/CE - Domeniu de aplicare ratione materiae - Servicii de îngrijire a sănătății - Servicii sociale - Centre de primire de zi și de noapte care furnizează sprijin și îngrijire persoanelor în vârstă)
   2013/C 252/19
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionelle

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL

      Pârâtă: Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour constitutionnelle — Interpretarea articolului 2 alineatul (2) literele (f) și (j) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50) — Domeniu de aplicare ratione materiae — Servicii de îngrijire a sănătății — Servicii sociale — Includerea centrelor de primire de zi care furnizează sprijin și îngrijire corespunzătoare pierderii de autonomie a persoanelor în vârstă — Includerea centrelor de primire de noapte care furnizează sprijin și îngrijiri de sănătate care nu pot fi asigurate persoanelor în vârstă în mod continuu de către persoanele apropiate

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 alineatul (2) litera (f) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretat în sensul că excluderea serviciilor de îngrijire a sănătății din domeniul de aplicare al acestei directive acoperă orice activitate destinată evaluării, menținerii sau refacerii stării de sănătate a pacienților, cu condiția ca această activitate să fie exercitată de profesioniști recunoscuți ca atare conform legislației statului membru în cauză, independent de organizarea, de modalitățile de finanțare și de natura publică ori privată a unității în care este asigurată îngrijirea. Revine instanței naționale obligația de a verifica dacă centrele de primire de zi și centrele de primire de noapte, având în vedere natura activităților asigurate în acestea de profesioniști în domeniul sănătății și faptul că aceste activități constituie o parte principală a serviciilor oferite de centrele respective, sunt excluse din domeniul de aplicare al directivei menționate.

               2.

               Articolul 2 alineatul (2) litera (j) din Directiva 2006/123 trebuie interpretat în sensul că excluderea serviciilor sociale din domeniul de aplicare al acestei directive vizează orice activitate referitoare printre altele la sprijinul și la asistența acordate persoanelor în vârstă, cu condiția ca aceasta să fie asigurată de un prestator privat de servicii care a fost mandatat de stat prin intermediul unui act prin care i se încredințează în mod clar și transparent o adevărată obligație de a asigura astfel de servicii, cu respectarea anumitor condiții specifice de exercitare. Revine instanței naționale obligația de a verifica dacă centrele de primire de zi și centrele de primire de noapte, în funcție de natura activităților de sprijin și de asistență în favoarea persoanelor în vârstă care sunt asigurate în acestea cu titlu principal, precum și de statutul acestora, astfel cum rezultă din reglementarea belgiană aplicabilă, sunt excluse din domeniul de aplicare al directivei menționate.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza T-112/13: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO – Société des produits Nestlé (Forma unei tablete de ciocolată) [„Marcă a Uniunii europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă tridimensională — Forma unei tablete de ciocolată — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/23

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO – Société des produits Nestlé (Forma unei tablete de ciocolată)
   (Cauza T-112/13) (1)

   ([„Marcă a Uniunii europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă tridimensională - Forma unei tablete de ciocolată - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 038/30)
   Limba de procedură: engleză

      Părțile

      Reclamantă: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd (Uxbridge, Regatul Unit) (reprezentanți: T. Mitcheson, QC, P. Walsh, J. Blum, S. Dunstan, solicitors și D. Byrne, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Elveția) (reprezentanți: inițial G. Vos, M. Bakker și J. van den Berg, avocați, ulterior G. Vos, S. Malynicz, QC, T. Scourfield și T. Reid, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 decembrie 2012 (cauza R 513/2011-2) privind o procedură de declarare a nulității între Cadbury Holdings și Société des produits Nestlé

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 11 decembrie 2012 (cauza R 513/2011-2).

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Mondelez UK Holdings & Services Ltd.

               3)

               Société des produits Nestlé SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza T-71/12: Ordonanța Tribunalului din 17 iunie 2013 — Meskarian/Consiliul ( „Politică externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Eliminare de pe lista persoanelor vizate — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/80

         Ordonanța Tribunalului din 17 iunie 2013 — Meskarian/Consiliul
   (Cauza T-71/12) (1)

   (Politică externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Eliminare de pe lista persoanelor vizate - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 225/177
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mohammed Reza Meskarian (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Zaiwalla, P. Reddy și F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC, și R. Blakeley, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și I. Rodios, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a punctului 13 din tabelul A din anexa la Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71), a punctului 13 din tabelul A din anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11) și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant, și, pe de altă parte, cerere de declarare a faptului că articolul 20 alineatul (1) litera (b) din Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), precum și articolul 16 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1) nu se aplică în privința reclamantului.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza C-584/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2006/12/CE — Directiva 91/689/CEE — Directiva 1999/31/CE — Gestionarea deșeurilor — Hotărâre a Curții de constatare a unei neîndepliniri a obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 alineatul (2) TFUE — Sancțiuni pecuniare — Penalitate cu titlu cominatoriu — Sumă forfetară]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-584/14) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2006/12/CE - Directiva 91/689/CEE - Directiva 1999/31/CE - Gestionarea deșeurilor - Hotărâre a Curții de constatare a unei neîndepliniri a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 alineatul (2) TFUE - Sancțiuni pecuniare - Penalitate cu titlu cominatoriu - Sumă forfetară])
   (2016/C 402/05)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia, E. Sanfrutos Cano și D. Loma-Osorio Lerena, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pe care le presupune executarea Hotărârii din 10 septembrie 2009, Comisia/Grecia (C-286/08, nepublicată, EU:C:2009:543), Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei penalități cu titlu cominatoriu de 30 000 de euro pe zi de întârziere în punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii din 10 septembrie 2009, Comisia/Grecia (C-286/08, nepublicată, EU:C:2009:543), începând de la data pronunțării prezentei hotărâri și până la executarea completă a Hotărârii din 10 septembrie 2009, Comisia/Grecia (C-286/08, nepublicată, EU:C:2009:543). Acest cuantum este divizat în trei părți, care corespund celor trei motive invocate de Comisia Europeană și echivalează, pentru primul motiv, cu 10 % din cuantumul total al penalității cu titlu cominatoriu, și anume 3 000 de euro, pentru al doilea motiv, cu 45 % din acest cuantum, și anume 13 500 de euro, la fel ca și pentru al treilea motiv, care va face obiectul, în ceea ce privește buna gestionare a deșeurilor așa-zise „istorice”, al unei reduceri semestriale la prorata volumului acestor deșeuri a căror gestionare a devenit adecvată, reducere plafonată la 50 % din valoarea penalității cu titlu cominatoriu care corespunde acestui motiv, și anume 6 750 de euro.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei sume forfetare de 10 milioane de euro.

               4)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza C-484/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski sud u Novom Zagrebu, stalna služba u Samoboru (Croația) la 11 septembrie 2015 – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski sud u Novom Zagrebu, stalna služba u Samoboru (Croația) la 11 septembrie 2015 – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer
   (Cauza C-484/15)
   (2015/C 389/21)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Općinski sud u Novom Zagrebu, stalna služba u Samoboru

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ibrica Zulfikarpašić

      Pârât: Slaven Gajer

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile Legii croate privind executarea silită referitoare la titlul executoriu european sunt conforme cu Regulamentul (CE) nr. 805/2004 (1) și, mai precis, în Republica Croația, în procedurile de adoptare a unei ordonanțe de executare întemeiate pe un act autentic, expresia „instanță judecătorească” include și notarii, notarii pot elibera certificate de titluri executorii europene care se raportează la ordonanțe de executare definitive și executorii pe care le-au dat în temeiul unor acte autentice atunci când ordonanța respectivă nu a făcut obiectul unei căi de atac și, în cazul unui răspuns negativ, instanțele judecătorești pot elibera certificate de titluri executorii europene referitoare la o ordonanță de executare adoptată de un notar în baza unui act autentic atunci când ordonanța respectivă se referă, potrivit conținutului său, la creanțe necontestate și, în acest caz, ce formular ar trebui utilizat?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui Titlu Executoriu European pentru creanțele necontestate (JO L 143, p. 15, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 3).


title: Cauzele conexate C-105/12-C-107/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 octombrie 2013 (cereri de decizie preliminară formulate de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staat der Nederlanden/Essent NV și alții (Trimitere preliminară — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 63 TFUE — Regimuri de proprietate — Articolul 345 TFUE — Gestionarea rețelelor de distribuție de energie electrică sau de gaz — Interdicție de privatizare — Interdicție privind legăturile cu întreprinderi care produc, furnizează sau comercializează energie electrică sau gaz — Interdicție privind activitățile care pot deservi gestionarea rețelei)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 octombrie 2013 (cereri de decizie preliminară formulate de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staat der Nederlanden/Essent NV și alții
   (Cauzele conexate C-105/12-C-107/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 63 TFUE - Regimuri de proprietate - Articolul 345 TFUE - Gestionarea rețelelor de distribuție de energie electrică sau de gaz - Interdicție de privatizare - Interdicție privind legăturile cu întreprinderi care produc, furnizează sau comercializează energie electrică sau gaz - Interdicție privind activitățile care pot deservi gestionarea rețelei)
   2013/C 367/12
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staat der Nederlanden

      Pârâte: Essent NV (C-105/12), Essent Nederland BV (C-105/12), Eneco Holding NV (C-106/12) și Delta NV (C-107/12)

      Obiectul

   Cereri de decizie preliminară — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolelor 63 și 345 TFUE — Restricții privind libera circulație a capitalurilor — Regimuri de proprietate — Noțiune — Legislație națională care prevede o interdicție absolută de privatizare a gestionarilor de rețele de distribuție a energiei

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 345 TFUE trebuie interpretat în sensul că intră sub incidența sa un regim de interdicție de privatizare, precum cel în discuție în litigiul principal, potrivit căruia acțiunile la un operator de rețea de distribuție de energie electrică sau de gaz care își desfășoară activitatea pe teritoriul olandez trebuie deținute, direct sau indirect, de autorități publice identificate de legislația națională. Această interpretare nu are însă drept consecință sustragerea de la aplicarea articolului 63 TFUE a unor dispoziții naționale precum cele în discuție în litigiul principal, care interzic privatizarea operatorilor de rețele de distribuție de energie electrică sau de gaz ori interzic, pe de o parte, legăturile de proprietate sau de control între societăți care fac parte dintr-un grup căruia îi aparține operatorul de rețea de distribuție de energie electrică sau de gaz care își desfășoară activitatea pe teritoriul olandez și societăți care fac parte dintr-un grup căruia îi aparține o întreprindere care produce, furnizează sau comercializează energie electrică sau gaz pe același teritoriu, precum și, pe de altă parte, efectuarea de către un asemenea operator și de grupul din care acesta face parte a unor operațiuni sau activități care ar putea deservi interesul gestionării rețelei respective.

               2.

               În ceea ce privește regimul de interdicție de privatizare în discuție în litigiul principal, care intră sub incidența articolului 345 TFUE, obiectivele care stau la baza alegerii legiuitorului referitoare la regimul de proprietate reținut pot fi luate în considerare ca motive imperative de interes general pentru a justifica obstacolul în calea liberei circulații a capitalurilor. În ceea ce privește celelalte interdicții, obiectivele de combatere a subvențiilor încrucișate în sens extins, inclusiv schimbul de informații strategice, de asigurare a transparenței pe piețele energiei electrice și gazului sau de prevenire a denaturărilor concurenței pot, ca motive imperative de interes general, să justifice obstacole în calea liberei circulații a capitalurilor cauzate de dispoziții naționale, precum cele în discuție în litigiul principal.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Cauza C-173/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Fabrizio Cariulo/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/32

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Fabrizio Cariulo/Ministero dell’Interno
      (Cauza C-173/10)
      (2010/C 161/47)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Fabrizio Cariulo

         Pârât: Ministero dell’Interno

         Întrebarea preliminară

      Reglementarea națională (introdusă de Decretul Bersani, Decretul lege nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248 din 4 august 2006), respectiv un sistem național care prevede printre altele:

                  a)

                  existența unei tendințe generale de protejare a titularilor concesiunilor acordate anterior, în urma unei licitații de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal;

                  b)

                  existența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite (de exemplu interdicția, în ceea ce îi privește pe noii concesionari, de a-și instala ghișeele la mai puțin de o distanță determinată de ghișeele existente);

                  c)

                  cazuri de decădere din beneficiul concesiunii în ipoteza în care concesionarul gestionează în mod direct sau indirect activități transfrontaliere de joc care pot fi asimilate celor care fac obiectul concesiunii,

            este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE?


title: Cauza C-273/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Haarlem (Țările de Jos) la 16 iulie 2009 — Premis Medical BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Haarlem (Țările de Jos) la 16 iulie 2009 — Premis Medical BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid
   (Cauza C-273/09)
   2009/C 267/49
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Haarlem

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Premis Medical BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 729/2004 (1) al Comisiei din 15 aprilie 2004 (JO L 113, 20.4.2004, p. 5, rectificare în JO L 173, 7.5.2004, p. 9) este valid, în sensul că anexa reprodusă în rectificare este anexa validă? În cazul unui răspuns pozitiv:

               2.

               Regulamentul (CE) nr. 729/2004 al Comisiei din 15 aprilie 2004 (JO L 113, 20.4.2004, p. 5, rectificare în JO L 173, 7.5.2004, p. 9) este lipsit de validitate întrucât, prin acest regulament, Comisia a limitat domeniul de aplicare al poziției 9021? În cazul în care regulament este valid:

               3.

               Regulamentul (CE) nr. 729/2004 al Comisiei din 15 aprilie 2004 (JO L 113, 20.4.2004, p. 5, rectificare în JO L 173, 7.5.2004, p. 9) este lipsit de validitate întrucât Comisia a clasificat în mod greșit în NC cadrul pentru deplasare cu rotile?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 729/2004 al Comisiei din 15 aprilie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO L 113, p. 5, Ediție specială, 02/vol. 17, p. 20).


title: Cauza C-303/13 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Jørgen Andersen, Regatul Danemarcei, Danske Statsbaner SV (DSB) [Recurs — Concurență — Ajutoare de stat — Ajutoare acordate de autoritățile daneze întreprinderii publice Danske Statsbaner (DSB) — Contracte de servicii publice pentru prestarea de servicii de transport feroviar de călători între Copenhaga (Danemarca) și Ystad (Suedia) — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă în anumite condiții — Aplicare în timp a normelor de drept material]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Jørgen Andersen, Regatul Danemarcei, Danske Statsbaner SV (DSB)
   (Cauza C-303/13 P) (1)

   ([Recurs - Concurență - Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de autoritățile daneze întreprinderii publice Danske Statsbaner (DSB) - Contracte de servicii publice pentru prestarea de servicii de transport feroviar de călători între Copenhaga (Danemarca) și Ystad (Suedia) - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă în anumite condiții - Aplicare în timp a normelor de drept material])
   (2015/C 389/02)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati și T. Maxian Rusche, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Jørgen Andersen (reprezentanți: J. Rivas Andrés, G. van de Walle de Ghelcke și M. Nissen, avocats), Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning și V. Pasternak Jørgensen, agenți, asistați de R. Holdgaard, advokat), Danske Statsbaner SV (DSB) (reprezentant: M. Honoré, advokat)

      Intervenientă în susținerea lui Jørgen Andersen: Dansk Tog (reprezentanți: G. van de Walle de Ghelcke, J. Rivas Andrés și M. Nissen, avocats)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene Andersen/Comisia (T-92/11, EU:T:2013:143), în măsura în care, prin aceasta, în ceea ce privește ajutoarele plătite începând din 3 decembrie 2009 în temeiul celui de al doilea contract de serviciu public de transport încheiat pentru anii 2005-2014, Tribunalul a anulat articolul 1 al doilea paragraf din Decizia 2011/3/UE a Comisiei din 24 februarie 2010 privind contractele de servicii publice de transport încheiate între Ministerul Transporturilor danez și Danske Statsbaner [ajutor de stat C 41/08 (ex NN 35/08)].

               2)

               Respinge în rest recursul principal.

               3)

               Respinge recursurile incidente.

               4)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene pentru a se pronunța, în raport cu cele trei motive ale cererii introductive, ținând cont de articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului, asupra legalității Deciziei 2011/3, în măsura în care prin aceasta s-a declarat că ajutoarele plătite începând din 3 decembrie 2009 în temeiul celui de al doilea contract de serviciu public de transport încheiat pentru anii 2005-2014 erau compatibile cu piața internă.

               5)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza T-194/07: Acțiune introdusă la 4 iunie 2007 — Republica Cehă/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/38

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2007 — Republica Cehă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-194/07)
   (2007/C 199/74)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentant: T. Boček, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C(2007) 1294 final din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Cehă în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1). Potrivit deciziei atacate, anumite aspecte ale planului național de alocare al Republicii Cehe nu sunt conforme cu anexa III la Directiva 2003/87/CE.
   Reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a articolului 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE, precum și a principiului securității juridice și încrederii legitime prin neadoptarea deciziei atacate în termenul prevăzut de articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE.
   În plus, reclamanta susține depășirea de către Comisie a competențelor sale și încălcarea, astfel, a articolului 9 alineatul (3) coroborat cu articolul 9 alineatul (1) și cu articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE prin faptul că, în decizia atacată, a aplicat propria sa metodă de stabilire a cantității maxime de cote și, în temeiul acestei metode a prevăzut de facto, în formă obligatorie, cantitatea totală de cote pe care Republica Cehă are dreptul să o aloce.
   Chiar în condițiile în care Comisia ar avea dreptul să folosească propria sa metodă pentru a stabili dacă planul național de alocare este conform cu cerințele Directivei 2003/87/CE, aceasta a încălcat articolul 9 alineatul (3) din directivă prin faptul că (i) metoda pe care a folosit-o nu a fost nici transparentă, nici obiectivă și (ii) cantitatea de cote de emisii care rezultă nu este conformă cu criteriile prevăzute în anexa III la Directiva 2003/87/CE.
   În final, reclamanta invocă faptul că, întrucât nu a motivat în mod corespunzător decizia, Comisia a încălcat articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003 L 275, p. 32).


title: Cauza T-207/14: Ordonanța Tribunalului din 27 ianuarie 2015 – Aluwerk Hettstedt/ECHA

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/39

         Ordonanța Tribunalului din 27 ianuarie 2015 – Aluwerk Hettstedt/ECHA
   (Cauza T-207/14) (1)

   (2015/C 127/53)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 202, 30.6.2014.


title: Cauza C-331/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Amsterdam — Țările de Jos) — K. D. Chuck/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Asigurare pentru limită de vârstă — Lucrător resortisant al unui stat membru — Contribuții sociale — Perioade diferite — State membre diferite — Calcularea perioadelor de asigurare — Cerere de pensionare — Reședință într-un stat terț)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Amsterdam — Țările de Jos) — K. D. Chuck/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   (Cauza C-331/06) (1)

   (Asigurare pentru limită de vârstă - Lucrător resortisant al unui stat membru - Contribuții sociale - Perioade diferite - State membre diferite - Calcularea perioadelor de asigurare - Cerere de pensionare - Reședință într-un stat terț)
   (2008/C 128/12)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank Amsterdam
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: K. D. Chuck

      Pârât: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank Amsterdam — Interpretarea articolului 48 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) — Asigurare pentru limită de vârstă — Calcularea perioadelor de asigurare a unui resortisant al unui stat membru care a lucrat în alte două state membre — Reședință într-un stat terț la momentul pensionării
   Dispozitivul
   Articolul 48 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 631/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004, impune instituției competente a ultimului stat membru în care își avea reședința un lucrător resortisant al unui stat membru ca, pentru calcularea pensiei pentru limită de vârstă a acestui lucrător, care la momentul cererii de lichidare a acestei pensii își are reședința într-un stat terț, să ia în considerare perioadele lucrate într-un alt stat membru în aceleași condiții ca și cum acest lucrător și-ar avea încă reședința pe teritoriul Comunității Europene.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza C-534/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2008/1/CE — Prevenirea și reducerea poluării — Condiții de autorizare a instalațiilor existente)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/9

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-534/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2008/1/CE - Prevenirea și reducerea poluării - Condiții de autorizare a instalațiilor existente)
   2011/C 30/14
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și A. Alcover San Pedro, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 24, p.8) — Condiții de autorizare a instalațiilor existente — Obligația de a garanta că astfel de instalații sunt exploatate în conformitate cu cerințele directivei

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a garanta că autoritățile naționale competente se asigură, prin intermediul autorizațiilor emise în conformitate cu articolele 6 și 8 din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (versiunea codificată) sau, în mod corespunzător, prin revizuirea condițiilor și, dacă este cazul, prin actualizarea acestora, că instalațiile existente funcționează conform cerințelor de la articolele 3, 7, 9, 10 și 13, de la articolul 14 literele (a) și (b) și de la articolul 15 alineatul (2) din această directivă, până cel târziu la data de 30 octombrie 2007, fără a aduce atingere dispozițiilor comunitare speciale, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din directiva menționată.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-567/15: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Monster Energy/OAPI – Mad Catz Interactive (Reprezentarea unui pătrat negru cu patru dungi albe)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/55

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Monster Energy/OAPI – Mad Catz Interactive (Reprezentarea unui pătrat negru cu patru dungi albe)
   (Cauza T-567/15)
   (2015/C 381/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă (reprezentarea unui pătrat negru cu patru dungi albe) – cererea de înregistrare nr. 1 1 3 90  853

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 1 iulie 2015 în cauza R 2368/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei camerei de recurs din 4 mai 2005 în cauza R 2368/2014-5;

               —

               anularea Deciziei diviziei de opoziție din 1 iulie 2015 în opoziția nr. B2182320;

               —

               respingerea mărcii care face obiectul opoziției în ceea ce privește clasa 25;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei și ale oponentei.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-251/15 P: Recurs introdus la 26 mai 2015 de Emsibeth SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 26 martie 2015 în cauza T-596/13, Emsibeth/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/16

         Recurs introdus la 26 mai 2015 de Emsibeth SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 26 martie 2015 în cauza T-596/13, Emsibeth/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-251/15 P)
   (2015/C 311/21)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Emsibeth SpA (reprezentant: A. Arpaia, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate (Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 26 martie 2015, cauza T-596/13);

               —

               pronunțarea pe fond;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în prima instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă încălcarea sau aplicarea eronată a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1). În special, hotărârea nu pare să fie coerentă în raport cu criteriile utilizate de Tribunal pentru aprecierea conceptelor: (i) public relevant, identitate sau asemănare a (ii) produselor și a (iii) mărcilor, precum și (iv) existența unui risc de confuzie între cele două mărci.

               (i)

               Hotărârea atacată este viciată de incoerență, în partea în care, deși a recunoscut consumatorului mediu – definit drept public relevant – caracteristicile de a fi „normal informat și suficient de atent și de avizat”, totuși, în momentul în care începe să evalueze în mod concret capacitatea efectivă a acestuia din urmă de a discerne două mărci aparent diferite, îl consideră drept un subiect cu totul superficial și incapabil să efectueze în mod autonom aprecieri de dificultate redusă.

               (ii)

               Hotărârea atacată pare să încalce jurisprudența comunitară care afirmă că, în aprecierea asemănării dintre produse, trebuie luați în considerare toți factorii relevanți referitori la aceste produse, printre care natura, destinația, utilizarea, caracterul concurențial sau complementar, precum și canalele de distribuire a produselor. În realitate, Tribunalul nu a luat în considerare niciunul dintre acești factori în cadrul aprecierii sale, limitându-se la simpla subliniere că produsele pentru colorarea și decolorarea părului ar fi „incluse” în cadrul produselor cosmetice și că, așadar, aceste produse ar trebui considerate identice.

               (iii)

               Hotărârea atacată este viciată de eroare în partea în care, în comparația dintre o marcă verbală și una complexă, nu a acordat suficientă importanță elementelor figurative ale celei de a doua mărci, care nu sunt prezente în prima și care sunt destinate să facă distincție între cele două semne, limitând propria apreciere la comparația elementelor verbale.
               În plus, hotărârea atacată a exclus în mod eronat din comparație primul cuvânt al mărcii anterioare (Mc) și nu a considerat că acest prefix, atunci când este pus în fața unui nume și din cauza amplei sale difuzări, este considerat în mod comun un nume de familie de origine scoțiană și, așadar, pronunțat în limba engleză de întreg publicul relevant, iar nu numai de partea anglo-saxonă a acestuia.

               (iv)

               Astfel, hotărârea atacată este viciată de eroare în partea în care, chiar și în prezența a numeroase diferențe între cele două mărci comparate, a constatat că există un risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-473/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 noiembrie 2009 — Apollo Group/OAPI (THINKING AHEAD) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale THINKING AHEAD — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 noiembrie 2009 — Apollo Group/OAPI (THINKING AHEAD)
   (Cauza T-473/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale THINKING AHEAD - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 11/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Apollo Group, Inc. (Phoenix, Arizona, Statele Unite) (reprezentanți: A. Link și A. Jaeger-Lenz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 august 2008 (cauza R 728/2008-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal THINKING AHEAD ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Apollo Group, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza T-456/11: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2013 — ICdA și alții/Comisia [ „REACH — Măsuri tranzitorii privind restricțiile la producerea, introducerea pe piață și utilizarea cadmiului și a compușilor acestuia — Anexa XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 — Restricții la utilizarea de pigmenți de cadmiu în materiale plastice — Eroare vădită de apreciere — Analiza riscurilor” ]

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/12

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2013 — ICdA și alții/Comisia
   (Cauza T-456/11) (1)

   (REACH - Măsuri tranzitorii privind restricțiile la producerea, introducerea pe piață și utilizarea cadmiului și a compușilor acestuia - Anexa XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Restricții la utilizarea de pigmenți de cadmiu în materiale plastice - Eroare vădită de apreciere - Analiza riscurilor)
   2013/C 377/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: International Cadmium Association (ICdA) (Bruxelles, Belgia), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Regatul Unit) și James M Brown Ltd (Stoke-on-Trent) (reprezentanți: inițial K. Van Maldegem și R. Cana, avocați, ulterior R. Cana)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Oliver și E. Manhaeve, agenți, asistați de K. Sawyer, barrister, ulterior P. Oliver și E. Manhaeve)

      Obiectul

   Cererea de anulare în parte a Regulamentului (UE) nr. 494/2011 al Comisiei din 20 mai 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) în ceea ce privește anexa XVII (Cadmiu) (JO L 134, p. 2), în măsura în care restrânge utilizarea pigmenților de cadmiu în alte materiale plastice decât cele pentru care această utilizare era restricționată înainte de adoptarea Regulamentului nr. 494/2011

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Regulamentul (UE) nr. 494/2011 al Comisiei din 20 mai 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) în ceea ce privește anexa XVII (Cadmiu) în măsura în care restrânge utilizarea sulfoseleniurii de cadmiu-portocaliu (nr. CAS 1256-57-4), a sulfoseleniurii de cadmiu-roșu (nr. CAS 58339-34-7) și a sulfurii de zinc de cadmiu (nr. CAS 8048-07-5) în alte amestecuri și articole fabricate din polimeri sintetici organici decât cele pentru care această utilizare era restricționată înainte de adoptarea Regulamentului nr. 494/2011.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană suportă 90 % din propriile cheltuieli de judecată și 90 % din cheltuielile de judecată efectuate de International Cadmium Association (ICdA), Rockwood Pigments (UK) Ltd și James M Brown Ltd.

               4.

               ICdA, Rockwood Pigments (UK) și James M Brown Ltd suportă 10 % din propriile cheltuieli de judecată și 10 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza T-105/13: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Ludwig Schokolade/OAPI – Immergut (TrinkFix) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TrinkFix — Mărcile națională și comunitară verbale anterioare Drinkfit — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/46

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Ludwig Schokolade/OAPI – Immergut (TrinkFix)
   (Cauza T-105/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TrinkFix - Mărcile națională și comunitară verbale anterioare Drinkfit - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 046/57)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Germania) (reprezentanţi: S. Fischer și A. Brodkorb, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Immergut GmbH & Co. KG (Elsdorf, Germania) (reprezentanţi: G. Schoenen, V. Töbelmann și S. Frenz, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 13 decembrie 2012 (cauza R 34/2012-1) privind o procedură de opoziție între Immergut GmbH & Co. KG și Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza C-517/06: Acțiune introdusă la data de 20 decembrie 2006 — Comisia/Austria

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/14

         Acțiune introdusă la data de 20 decembrie 2006 — Comisia/Austria
   (Cauza C-517/06)
   (2007/C 42/24)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun si E. Montaguti)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               neîndeplinirea, de către Republica Austria, a obligațiilor din Directiva 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public (1), deoarece aceasta nu a adoptat dispozițiile legale și administrative pentru transpunerea directivei în landurile federale Steiermark și Salzburg, respectiv, nu a comunicat Comisiei aceste dispoziții;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul de transpunere a directivei a expirat la data de 1 iulie 2005.

      (1)  JO L 345, p. 90.