title: Cauza C-277/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Ireland — Irlanda) — M.M./Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irlande, Attorney General [ „Trimitere preliminară — Sistemul european comun de azil — Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară — Articolul 4 alineatul (1) a doua teză — Cooperarea statului membru cu solicitantul pentru evaluarea elementelor relevante ale cererii sale — Conținut — Legalitatea procedurii naționale urmate pentru examinarea unei cereri de protecție subsidiară ulterior respingerii unei cereri de acordare a statutului de refugiat — Respectarea drepturilor fundamentale — Dreptul de a fi ascultat” ]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Ireland — Irlanda) — M.M./Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irlande, Attorney General
   (Cauza C-277/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Sistemul european comun de azil - Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară - Articolul 4 alineatul (1) a doua teză - Cooperarea statului membru cu solicitantul pentru evaluarea elementelor relevante ale cererii sale - Conținut - Legalitatea procedurii naționale urmate pentru examinarea unei cereri de protecție subsidiară ulterior respingerii unei cereri de acordare a statutului de refugiat - Respectarea drepturilor fundamentale - Dreptul de a fi ascultat)
   2013/C 26/16
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: M.M.

      Pârât: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irlande, Attorney General

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Ireland — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52) — Cerere de protecție subsidiară ca urmare a refuzului de acordare a statutului de refugiat — Propunere de respingere a cererii de protecție subsidiară — Obligația de a furniza solicitantului rezultatele evaluării cererii sale înaintea luării unei decizii finale

      Dispozitivul

   Cerința de cooperare a statului membru în cauză cu solicitantul de azil, astfel cum este prevăzută la articolul 4 alineatul (1) a doua teză din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate, nu poate fi interpretată în sensul că, în ipoteza în care un străin solicită beneficiul statutului conferit prin protecție subsidiară ulterior respingerii cererii de acordare a statutului de refugiat, iar autoritatea națională competentă intenționează să respingă și cea de a doua cerere, această autoritate ar fi ținută în acest scop, înainte de adoptarea deciziei sale, să informeze persoana interesată cu privire la rezultatul negativ pe care își propune să îl rezerve cererii sale, precum și să îi comunice argumentele pe care înțelege să întemeieze respingerea acesteia, astfel încât să permită solicitantului respectiv să își prezinte punctul de vedere în această privință.
   Cu toate acestea, în ceea ce privește un sistem precum cel instituit prin reglementarea națională în discuție în litigiul principal, caracterizat prin existența a două proceduri distincte și succesive pentru examinarea cererii prin care se urmărește obținerea statutului de refugiat și, respectiv, a cererii de protecție subsidiară, revine instanței de trimitere sarcina de a asigura respectarea, în cadrul fiecăreia dintre aceste proceduri, a drepturilor fundamentale ale solicitantului și în special a dreptului de a fi ascultat, în sensul că trebuie să aibă posibilitatea să își prezinte în mod util observațiile înainte de adoptarea oricărei decizii de respingere a acordării beneficiului protecției solicitate. Într un asemenea sistem, împrejurarea că persoana interesată a fost deja ascultată în mod legal cu ocazia examinării cererii sale de acordare a statutului de refugiat nu înseamnă că se poate face abstracție de această formalitate în cadrul procedurii privind cererea de protecție subsidiară.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza F-139/15: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2015 – ZZ/Comitetul Regiunilor

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/38

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2015 – ZZ/Comitetul Regiunilor
   (Cauza F-139/15)
   (2016/C 007/52)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârât: Comitetul Regiunilor Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comitetului Regiunilor prin care acesta a refuzat să recunoască originea profesională a invalidității de care este afectat reclamantul, precum și cerere de reparare a prejudiciului moral pe care acesta pretinde că l-a suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei Biroului Comitetului Regiunilor din 2 decembrie 2014, notificată la 6 ianuarie 2015, în măsura în care acesta, confirmând concluziile comisiei de invaliditate, refuză să recunoască originea profesională a invalidității de care este afectat reclamantul, în sensul articolului 78 alineatul (5) din statut;

               —

               anularea Deciziei Comitetului Regiunilor din 24 iulie 2015, notificată la 27 iulie 2015, prin care se respinge cererea reclamantului;

               —

               obligarea Comitetului Regiunilor la plata sumei de 25 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea Comitetului Regiunilor la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-252/08: Acțiune introdusă la 26 iunie 2008 — Tipik/Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/64

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2008 — Tipik/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-252/08)
   (2008/C 209/114)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Tipik Communication Agency SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: E. Gillet, L. Levi și C. Dubois, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei, adoptată la o dată necunoscută, prin care s-a decis să se respingă oferta prezentată de reclamantă în cadrul procedurii de atribuire a contractului de achiziții publice referitor la servicii care privesc în special site-ul internet EUROPA (PO/2007-31/C2);

               —

               anularea Deciziei Comisiei, adoptată la o dată necunoscută, prin care s-a decis să se atribuie piața respectivă consorțiului condus de societatea European Service Network;

               —

               obligarea pârâtei la despăgubirea prejudiciului suferit de reclamantă din cauza adoptării acestor decizii ilegale, prejudiciu care se ridică la 5 063 773,29 EUR, această sumă trebuind majorată cu dobânzi moratorii care curg din momentul în care Tribunalul pronunță hotărârea și până în momentul efectuării unei plăți complete. Rata dobânzii moratorii care urmează să fie aplicată trebuie calculată pe baza ratei stabilite de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, aplicabile în perioada relevantă, majorată cu trei puncte;

               —

               obligarea pârâtei la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei prin care a fost respinsă oferta acesteia prezentată în cadrul cererii de ofertă pentru contractul intitulat „Comunicare prin intermediul portalului EUROPA — Pagina web oficială a UE și alte produse de comunicare și de informare online și tipărite, gestionate de către Direcția Generală Comunicare a Comisiei Europene — Asistență editorială, grafică și tehnică și servicii de traducere în ceea ce privește proiectarea, producția și mentenanța” (JO 2007, S 193-234221), precum și Decizia de atribuire a contractului consorțiului condus de European Service Network. În plus, reclamanta solicită repararea prejudiciului pretins cauzat prin greșelile săvârșite de Comisie.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, cu titlul principal, faptul că, din cadrul procedurii de atribuire a contractului de achiziții publice, Comisia ar fi trebuit să excludă consorțiul condus de European Service Network în măsura în care s-a considerat că unul dintre membrii acestui consorțiu și-a încălcat în mod grav obligațiile asumate în cadrul unui contract privind anumite servicii ale OPOCE similare celor care fac obiectul contractului de achiziții publice în cauză.
   În subsidiar, reclamanta susține că o eroare vădită de apreciere a fost săvârșită de Comisie în momentul examinării ofertei prezentate de consorțiul condus de European Service Network prin faptul că a atribuit acestuia aceeași notă precum reclamantei pentru criteriul calitativ, în timp ce aceasta nu avea nicio certitudine referitor la capacitatea consorțiului respectiv de a furniza soluții tehnice satisfăcătoare în această privință.
   Reclamanta susține că aceste nereguli pot angaja răspunderea Comisiei care, pe de o parte, a comis o greșeală și, pe de altă parte, a încălcat grav și în mod evident limitele care se impun puterii sale de apreciere.


title: Cauza T-44/07: Acțiune introdusă la data de 16 februarie 2007 — Kaučuk/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/49

         Acțiune introdusă la data de 16 februarie 2007 — Kaučuk/Comisie
   (Cauza T-44/07)
   (2007/C 82/102)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Kaučuk a.s. (Kralupy nad Vltavou, Republica Cehă) (reprezentanți: M. Powell și M. Kuik, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolelor 1-3 din decizia atacată, în tot sau în parte, în măsura în care acestea sunt aplicabile reclamantei;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care aplică societății Kaučuk o amendă de 17,55 milioane de euro și stabilirea unei amenzi substanțial mai reduse; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei C(2006) 5700 final a Comisiei din data de 29 noiembrie 2006 în cauza COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienă și cauciuc stiren-butadienă în emulsie, prin care Comisia a stabilit că reclamanta împreună cu alte întreprinderi a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European prin: realizarea unui acord asupra obiectivelor de prețuri pentru produse, împărțirea clienților prin acorduri de neagresiune și schimbul de informații comerciale privind prețurile, concurenții și clienții.
   În susținerea acțiunii sale reclamanta afirmă cu privire la Comisie că:

               —

               a săvârșit o eroare de drept prin imputarea reclamantei a comportamentului intermediarei sale de vânzări Tavorex, o entitate juridică independentă;

               —

               a săvârșit o eroare nedemonstrând potrivit cerințelor legale necesare că Tavorex a fost implicată într-o unică și continuă încălcare din noiembrie 1999 până în noiembrie 2002;

               —

               a săvârșit o eroare manifestă de apreciere, stabilind că aceleași fapte sunt suficiente să demonstreze implicarea Tavorex, dar insuficiente să demonstreze implicarea altui producător;

               —

               a săvârșit o eroare de drept prin aplicarea dreptului comunitar al concurenței reclamantei și Tavorex, fără a stabili o legătură suficientă între reclamantă/Tavorex, activitatea în discuție și teritoriul Comunităților Europene, contrar jurisprudenței privind aplicarea extrateritorială a dreptului comunitar al concurenței;

               —

               a săvârșit o eroare manifestă de drept și de apreciere, prin stabilirea faptului că reclamanta, prin intermediul Tavorex, a săvârșit o încălcare privind cauciucul butadienă, un produs pe care reclamanta nu îl produce și nici nu îl vinde;

               —

               nu a determinat, în scopul stabilirii amenzii, dacă reclamanta, prin intermediul Tavorex, a săvârșit o încălcare în mod intenționat sau din neglijență; și

               —

               a săvârșit o eroare manifestă de drept și de apreciere, neaplicând Liniile sale directoare privind stabilirea amenzilor.


title: Cauza T-427/08: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2010 — CEAHR/Comisia ( „Înțelegeri — Abuz de poziție dominantă — Decizie de respingere a unei plângeri — Refuzul producătorilor de ceasuri elvețiene de a furniza piese de schimb ceasornicarilor independenți — Interes comunitar — Piață relevantă — Piață primară și piață postvânzare — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/11

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2010 — CEAHR/Comisia
   (Cauza T-427/08) (1)

   (Înțelegeri - Abuz de poziție dominantă - Decizie de respingere a unei plângeri - Refuzul producătorilor de ceasuri elvețiene de a furniza piese de schimb ceasornicarilor independenți - Interes comunitar - Piață relevantă - Piață primară și piață postvânzare - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere)
   2011/C 38/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Confédération européenne des Associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Mathijsen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial X. Lewis și F. Ronkes Agerbeek, ulterior F. Ronkes Agerbeek și F. Castilla Contreras, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Richemont International SA (Bellevue, Elveția) (reprezentanți: J. Ysewyn, avocat, și H. Crossley, solicitor)

      Obiectul

   Anularea Deciziei C(2008) 3600 a Comisiei din 10 iulie 2008 de respingere a plângerii formulate de reclamantă în cazul COMP/E-1/39.097

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2008) 3600 a Comisiei din 10 iulie 2008 în cazul COMP/E-1/39.097.

               2.

               Richemont International SA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile pe care Confédération européenne des associations d’horlogers réparateurs (CEAHR) le a efectuat ca urmare a intervenției.

               3.

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, celelalte cheltuieli de judecată efectuate de CEAHR.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza T-450/11: Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2014 – Galileo International Technology/OAPI – ESA și Comisia (GALILEO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GALILEO — Mărci comunitare verbale anterioare GALILEO — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa similitudinii dintre produsele și serviciile în cauză” ]

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/8

         Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2014 – Galileo International Technology/OAPI – ESA și Comisia (GALILEO)
   (Cauza T-450/11) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GALILEO - Mărci comunitare verbale anterioare GALILEO - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa similitudinii dintre produsele și serviciile în cauză”])
   2014/C 380/09
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbade) (reprezentanţi: S. Malynicz, barrister, M. Blair și K. Gilbert, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Celelalte părți din procedura care s-au aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Comisia Europeană (reprezentanţi: J. Samnada și F. Wilman, agenți) și Agenția Spațială Europeană (ESA) (Paris, Franța) (reprezentant: M. Buydens, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 aprilie 2011 (cauza R 1423/2005-1) privind o procedură de opoziție între Galileo International Technology LLC și Uniunea Europeană.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Galileo International Technology LLC suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de OAPI.

               3)

               Comisia Europeană și Agenția Spațială Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza C-343/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 8 iulie 2015 – J. Klinkenberg/Minister van Infrastructuur en Milieu

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 8 iulie 2015 – J. Klinkenberg/Minister van Infrastructuur en Milieu
   (Cauza C-343/15)
   (2015/C 311/36)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: J. Klinkenberg

      Pârât: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 din Directiva 1999/63/CE (1) și clauza 1 alineatul (1) din Anexă („Acordul european privind organizarea timpului de lucru al navigatorilor”) trebuie interpretate în sensul că această directivă și acest acord sunt aplicabile unui funcționar, care desfășoară activități în cadrul companiei naționale maritime și este parte a echipajului unei nave cu care se efectuează operațiuni de inspecție în domeniul pescuitului?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 2 din Directiva 89/391/CEE (2), articolul 1 alineatul (3) și articolul 2 prima teză și punctele 1 și 2 din Directiva 93/104/CE precum și articolul 1 alineatul (3) și articolul 2 punctele 1 și 2 din Directiva 93/104/CE și 2003/88/CE se aplică funcționarilor vizați la prima întrebare?

               3)

               Articolele 3, 5 și 6 din Directiva 93/104/CE (3) precum și articolele 3, 5 și 6 din Directiva 2003/88/CE (4) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări dintr-un stat membru potrivit căreia sunt considerate perioadă de repaus orele în care funcționarul vizat la prima întrebare nu desfășoară nicio activitate în timpul navigației, dar este obligat să fie disponibil, pentru a desfășura, atunci când i se solicită, activități de remediere a defecțiunilor din camera mașinilor?

               4)

               Articolele 3, 5 și 6 din Directiva 93/104/CE precum și articolele 3, 5 și 6 din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru, potrivit căreia sunt considerate perioadă de repaus orele în care funcționarul vizat la prima întrebare nu desfășoară nicio activitate în timpul navigației, dar are obligația ca, la comanda căpitanului, să desfășoare activități referitoare la siguranța directă a navei, a persoanelor de la bord, a încărcăturii sau pentru a acorda ajutor altor nave sau persoane în stare de urgență?

      (1)  Directiva Consiliului din 21 iunie 1999 privind Acordul de organizare a timpului de lucru al navigatorilor, încheiat între Asociația Proprietarilor de Nave din Comunitatea Europeană (ECSA) și Federația Sindicatelor Lucrătorilor din Transporturi din Uniunea Europeană (FST) – Anexă: Acordul European privind organizarea timpului de lucru al navigatorilor (JO L 167, p. 33–37, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 124).

      (2)  Directiva Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (JO L 183, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 88).

      (3)  Directiva Consiliului din 23 noiembrie 1993 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 307, p. 18).

      (4)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-273/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spania) la 1 iunie 2010 — David Montoya Medina/Fondo de Garantia Salarial y Universidad de Alicante

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spania) la 1 iunie 2010 — David Montoya Medina/Fondo de Garantia Salarial y Universidad de Alicante
   (Cauza C-273/10)
   ()
   2010/C 221/41
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: David Montoya Medina

      Pârât: Fondo de Garantia Salarial y Universidad de Alicante

      Întrebarea preliminară

   Se opune principiului nediscriminării prevăzut de clauza 4 din Directiva 99/70/CE (1) din 28 iunie, o reglementare precum cea cuprinsă în Decretul 174/2002 din 15 octombrie al Gobierno Valenciano (guvernului comunității autonome Valencia) privind regimul și remunerarea personalului didactic și de cercetare cu contract de muncă din universitățile publice din Valencia și privind remunerațiile suplimentare ale corpului universitar, în măsura în care nu recunoaște lectorilor doctori pe durată determinată („profesores ayudantes doctores”) dreptul de a primi un spor de vechime precum sporurile trienale, deși aceste sporuri sunt acordate lectorilor doctori pe durată nedeterminată („profesores contratados doctores”)?

      (1)  Privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-729/14: Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2015 – PAN Europe și Unaapi/Comisia

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/61

         Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2015 – PAN Europe și Unaapi/Comisia
   (Cauza T-729/14) (1)

   (2015/C 311/70)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015.


title: Cauza T-303/13: Acțiune introdusă la 4 iunie 2013 — Miettinen/Consiliul

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/18

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2013 — Miettinen/Consiliul
   (Cauza T-303/13)
   2013/C 215/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Samuli Miettinen (Espoo, Finlanda) (reprezentanți: O. Brouwer și E. Raedts, avocați, și A. Villette, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Consiliului din 21 martie 2013 de refuz al acordării accesului integral la documentul 15309/12 în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), astfel cum a fost notificată reclamantului la 25 martie 2013 printr-o scrisoare purtând referința 04/c/01/13 (denumită în continuare decizia atacată) și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a celor efectuate de eventuali intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) a doua liniuță și a articolului 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, întrucât decizia atacată se întemeiază pe o greșită interpretare și aplicare a acestor prevederi, care se referă la protecția procedurilor judiciare și a consultanței juridice și, respectiv, la protecția procesului decizional în curs, deoarece:

                           —

                           În primul rând, Consiliul nu a demonstrat că divulgarea conținutului documentului 15309/12 aduce atingere capacității serviciului său juridic de a-l apăra în proceduri judiciare viitoare și compromite procesul legislativ;

                           —

                           În al doilea rând, Consiliul nu a demonstrat că documentul 15309/12 este deosebit de sensibil și/sau că are un domeniu de aplicare larg, care justifică înlăturarea prezumției care favorizează divulgarea opiniilor juridice în contextul legislativ;

                           —

                           În al treilea rând, teoria prejudiciului prezentată de Consiliu este pur ipotetică. Aceasta este neîntemeiată în fapt și în drept, având în vedere că conținutul opiniei din documentul 15309/12, un consens între statele membre care corespunde cu analiza serviciului juridic, era public în momentul adoptării deciziei atacate și

                           —

                           În al patrulea rând, Consiliul a aplicat greșit criteriul imperativ al interesului public în aplicarea articolul 4 alineatul (3) primul paragraf atunci când a luat în considerare doar riscurile prezumate pentru procesul decizional asociate cu divulgarea, nu și efectele pozitive ale unei asemenea divulgări, inter alia, pentru legitimitatea procesului de decizie și nu a aplicat deloc criteriul în aplicarea articolului 4 alineatul (2) a doua liniuță.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare potrivit articolului 296 TFUE, întrucât Consiliul nu și-a îndeplinit obligația a motiva decizia atacată în mod suficient și corespunzător.


title: Cauza C-354/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Cluj – România) – SC Capoda Import-Export SRL/Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan (Trimitere preliminară — Libera circulație a mărfurilor — Măsuri cu efect echivalent — Produse aflate în liberă circulație în Germania — Produse supuse unor controale de omologare în România — Certificat de conformitate pus la dispoziție de un distribuitor dintr-un alt stat membru — Certificat considerat ca fiind insuficient pentru a permite libera comercializare a acestor produse — Principiul recunoașterii reciproce — Inadmisibilitate parţială)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/9

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Cluj – România) – SC Capoda Import-Export SRL/Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan
   (Cauza C-354/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera circulație a mărfurilor - Măsuri cu efect echivalent - Produse aflate în liberă circulație în Germania - Produse supuse unor controale de omologare în România - Certificat de conformitate pus la dispoziție de un distribuitor dintr-un alt stat membru - Certificat considerat ca fiind insuficient pentru a permite libera comercializare a acestor produse - Principiul recunoașterii reciproce - Inadmisibilitate parţială))
   (2015/C 389/10)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Cluj

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SC Capoda Import-Export SRL

      Pârâți: Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 34 TFUE și articolul 31 alineatele (1) și (12) din Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care condiționează comercializarea într-un stat membru de piese de schimb noi pentru vehicule rutiere – în speță, pompe de apă și filtre de combustibil – de aplicarea unei proceduri de omologare sau de certificare în acest stat membru, în măsura în care această reglementare prevede, pe de altă parte, excepții de natură să asigure că piesele produse în mod legal și comercializate în celelalte state membre sunt exceptate de la acestea sau, în lipsa lor, în măsura în care piesele în cauză sunt de natură să creeze un risc important pentru buna funcționare a sistemelor care sunt esențiale pentru siguranța vehiculului sau pentru performanțele sale în materie de protecție a mediului și în care această procedură de omologare sau de certificare este strict necesară și proporțională în raport cu obiectivul protecției siguranței rutiere sau al protecției mediului.

               2)

               Condițiile în care trebuie să se facă dovada faptului că astfel de piese au fost deja omologate sau certificate sau reprezintă piese de origine sau de calitate echivalentă intră, în absența unei reglementări de dreptul Uniunii, în sfera dreptului statelor membre, sub rezerva principiilor echivalenței și efectivității.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza C-67/11 P: Recurs introdus la 16 februarie 2011 de DTL Corporación, S. L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 15 decembrie 2010 în cauza T-188/10, DTL Corporación S. L./OAPI

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/11

         Recurs introdus la 16 februarie 2011 de DTL Corporación, S. L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 15 decembrie 2010 în cauza T-188/10, DTL Corporación S. L./OAPI
   (Cauza C-67/11 P)
   2011/C 130/20
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: DTL Corporación, SL (reprezentant: A. Zuazo Araluze, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, S. L.

      Concluziile recurentei

   Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 15 decembrie 2010 în cauza T-188/10.
   Admiterea următoarelor concluzii prezentate în fața primei instanțe:

               1.

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 februarie 2010 în cauza R 767/2009-2;

               2.

               înlocuirea acesteia printr-o altă decizie prin care se respinge opoziția prezentată de Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, S. L., împotriva mărcii figurative comunitare nr. 515 33 25 „SOLARIA”, prin care să se autorizeze înregistrarea mărcii comunitare menționate pentru toate serviciile solicitate din clasele 37 și 42;

               3.

               obligarea OAPI și a celorlalte părți în proces care se opun acestui recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Neregularități de procedură în fața Tribunalului care aduc atingere intereselor recurentei: cererea de suspendare a procedurii în temeiul articolului 77 literele (c) și (d) din Regulamentul de procedură al Tribunalului a fost ignorată complet (articolul 58 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene);

               2.

               Încălcarea dreptului Uniunii de către Tribunal: hotărârea încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) al Consiliului — în prezent Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2) al Consiliului — privind marca comunitară, întrucât afirmă în mod expres:

                           (a)

                           că elementul verbal al mărcii comunitare care face obiectul litigiului este dominant în ansamblul mărcii;

                           (b)

                           că elementul verbal menționat nu este dominant în ansamblul mărcii; este vorba despre o contradicție care are o influență decisivă asupra aprecierii riscului de confuzie (articolul 58 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene).

      (1)  din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 194 L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  din 24 martie 2009 (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-175/16: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2016 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (duze pentru aspirator)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/63

      Acțiune introdusă la 18 aprilie 2016 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (duze pentru aspirator)
      (Cauza T-175/16)
      (2016/C 211/78)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Germania) (reprezentant: C. Becker, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau al modelului industrial în litigiu: reclamanta

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 725932-0008 (duze pentru aspirator)

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 februarie 2016 în cauza R 1725/2014-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea părților care cad în pretenții la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002;

                  —

                  încălcarea articolului 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002;

                  —

                  încălcarea articolului 62 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza T-2/14: Acțiune introdusă la 1 ianuarie 2014 — Caixabank/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/49

         Acțiune introdusă la 1 ianuarie 2014 — Caixabank/Comisia
   (Cauza T-2/14)
   2014/C 52/95
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Caixabank SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care califică seria de măsuri care, potrivit acesteia, constituie așa-numitul sistem spaniol de leasing financiar drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii în grupurile de interes economic drept beneficiari ai ajutoarelor respective și drept unici beneficiari ai ordinului de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care dispune recuperarea ajutoarelor respective;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private dintre investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele deja invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza C-314/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismas (Lituania) la 7 iunie 2013 — Užsienio reikalų ministerija/Vladimir Paftiev, BelTechExport ZAO, Sport-pari ZAO, BT Telecommunications PUE

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismas (Lituania) la 7 iunie 2013 — Užsienio reikalų ministerija/Vladimir Paftiev, BelTechExport ZAO, Sport-pari ZAO, BT Telecommunications PUE
   (Cauza C-314/13)
   2013/C 233/05
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Užsienio reikalų ministerija

      Pârâți: Vladimir Paftiev, BelTechExport ZAO, Sport-pari ZAO, BT Telecommunications PUE

      Cu participarea: Finansinių nusikaltimų tyrimų tarnyba prie Vidaus reikalų ministerijos

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 (1) al Consiliului din 18 mai 2006 trebuie interpretat în sensul că autoritatea care este responsabilă cu aplicarea excepției prevăzute la acest articol din regulament dispune de o putere de apreciere absolută atunci când se pronunță cu privire la acordarea acestei excepții?

               2.

               Dacă răspunsul la prima întrebare este negativ, care sunt criteriile după care ar trebui să se orienteze autoritatea respectivă și care sunt criteriile obligatorii pentru aceasta atunci când se pronunță cu privire la acordarea excepției prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 al Consiliului din 18 mai 2006?

               3.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 al Consiliului din 18 mai 2006 trebuie interpretat în sensul că autoritatea care este responsabilă cu acordarea excepției menționate are dreptul sau obligația de a lua în considerare, atunci când apreciază dacă să acorde sau să nu acorde excepția solicitată, printre altele, faptul că solicitanții urmăresc să își exercite prin cerere drepturile fundamentale (în speță, dreptul la o cale de atac), fiind în același timp obligată să se asigure că, în cazul particular în care excepția este acordată, obiectivul sancțiunii prevăzute nu este neglijat, iar excepția nu este utilizată în mod necorespunzător (de exemplu, dacă suma destinată asigurării unei căi de atac ar fi în mod vădit disproporționată în raport cu întinderea serviciilor juridice prestate)?

               4.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 al Consiliului din 18 mai 2006 trebuie interpretat în sensul că ilegalitatea dobândirii fondurilor a căror utilizare este invocată pentru punerea în aplicare a acestei excepții constituie unul dintre motivele care pot justifica neaplicarea excepției prevăzute la această dispoziție?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 765/2006 al Consiliului din 18 mai 2006 privind măsurile restrictive împotriva președintelui Lukașenko și anumitor funcționari din Belarus (JO 2006 L 134, p. 1, Ediție specială, 18/vol. 5, p. 71).


title: Cauza C-327/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 10 iunie 2016 – Marc Jacob/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 10 iunie 2016 – Marc Jacob/Ministre des finances et des comptes publics
   (Cauza C-327/16)
   (2016/C 305/24)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Marc Jacob

      Intimat: Ministre des finances et des comptes publics

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 8 din directiva din 23 iulie 1990 (1) trebuie interpretate în sensul că interzic, în cazul unei operațiuni de schimb de titluri care intră în domeniul de aplicare al directivei, un mecanism de amânare a impozitării care prevede că, prin derogare de la norma potrivit căreia faptul generator al impunerii unei plusvalori este constituit în anul realizării sale, o plusvaloare din schimbul de titluri este constatată și lichidată cu ocazia operațiunii de schimb de titluri și este impozitată în anul în care intervine evenimentul care pune capăt amânării impozitării, care poate fi, printre altele, cesiunea titlurilor primite în momentul schimbului?

               2)

               Dispozițiile articolului 8 din directiva din 23 iulie 1990 trebuie interpretate în sensul că interzic, în cazul unei operațiuni de schimb de titluri care intră în domeniul de aplicare al directivei, ca plusvaloarea din schimbul de titluri, presupunând că este impozabilă, să fie impozitată de statul în care se află reședința contribuabilului în momentul operațiunii de schimb, în timp ce acesta, la data cesiunii titlurilor primite cu ocazia acestui schimb la care este efectiv impozitată plusvaloarea din schimbul de acțiuni, și-a transferat domiciliul fiscal în alt stat membru?

      (1)  Directiva 90/434 a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (JO 1990, L 225, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 92).


title: Cauzele conexate T-156/13 și T-373/14: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Petro Suisse Intertrade/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Entitate infrastatală — Calitatea și interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Dreptul de a fi ascultat — Obligația de notificare — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Eroare vădită de apreciere — Dreptul de proprietate”)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/30

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Petro Suisse Intertrade/Consiliul
   (Cauzele conexate T-156/13 și T-373/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Entitate infrastatală - Calitatea și interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Dreptul de a fi ascultat - Obligația de notificare - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul de proprietate”))
   (2015/C 389/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Elveția) (reprezentanți: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington și D. Sellers, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și I. Rodios, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 71), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 55), și, pe de altă parte, a deciziei Consiliului conținute în scrisoarea din 14 martie 2014 care viza menținerea măsurilor restrictive adoptate împotriva reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Petro Suisse Intertrade Co. SA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza T-263/14: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2014 – Hydro Aluminium Rolled Products și alții/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/22

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2014 – Hydro Aluminium Rolled Products și alții/Comisia
   (Cauza T-263/14)
   2014/C 223/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Hydro Aluminium Rolled Products GmbH (Grevenbroich, Germania), Aluminium Norf GmbH (Neuss, Germania) și Trimet Aluminium SE (Essen, Germania) (reprezentanți: U. Karpenstein și C. Johann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 adoptată în procedura ajutor de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Germania, Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie, C(2013) 4424 final, conform articolului 264 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată;

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe inexistența resurselor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
               Prin intermediul primului motiv, reclamantele invocă faptul că Comisia a considerat în mod eronat „resursă de stat” în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE fluxurile financiare reglementate de Legea privind prioritatea acordată energiei din surse regenerabile (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien, denumită în continuare „Legea EEG”).

                           —

                           Comisia a afirmat în mod eronat că fluxurile financiare reglementate de Legea EEG presupun intervenția unor „resurse de stat” în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                           —

                           Suprataxa aferentă energiei din surse regenerabile a fost plătită numai de către persoane private. Veniturile strânse nu pot fi imputate statului. Lipsește controlul necesar constant al statului și, prin urmare, posibilitatea efectivă a autorității de a avea acces la respectiva suprataxă, în ceea ce privește reducerea acesteia în favoarea utilizatorilor mari consumatori de energie.

                           —

                           În orice caz, reducerea suprataxei în favoarea utilizatorilor mari consumatori de energie nu conduce la o renunțare din partea statului la niște venituri pe care statul ar fi putut în mod normal să le perceapă. O astfel de reducere este finanțată numai din resurse private, și anume prin intermediul unei suprataxe mai mari pentru fiecare kilowatt-oră de energie electrică consumată pentru consumatorii finali neprivilegiați. Așa-zisa schemă specială de compensare din Legea EEG nu are așadar efect asupra cuantumului total al veniturilor care rezultă din suprataxa aferentă energiei din surse regenerabile, ci au efect numai asupra repartizării interne a sarcinilor fiscale.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe inexistența unui avantaj selectiv în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantele susțin că, contrar a ceea ce susține Comisia, așa-zisa schemă specială de compensare din Legea EEG nu prevede nicio favorizare selectivă în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Diferențierea dintre consumatorii mari de energie electrică și consumatorii care nu au un mare consum de energie electrică este inerent logicii sistemului de suprataxare din Legea EEG și, prin urmare, nu este a priori selectiv.


title: Cauza T-279/17: Acțiune introdusă la 11 mai 2017 – Hermann Bock/EUIPO (Push and Ready)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/37

         Acțiune introdusă la 11 mai 2017 – Hermann Bock/EUIPO (Push and Ready)
   (Cauza T-279/17)
   (2017/C 213/50)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hermann Bock GmbH (Verl, Germania) (reprezentanți: S. Maaßen și V. Schoene, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Push and Ready” – cererea de înregistrare nr. 14 758 205

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 ianuarie 2017 în cauza R 1279/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, pronunțată la 1 martie 2017, prin care camera de recurs a hotărât că marca figurativă nr. 014758205 nu poate fi înregistrată ca marcă, și trimiterea cauzei spre rejudecare în fața Oficiului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-398/14: Acțiune introdusă la 20 august 2014 – Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/3

         Acțiune introdusă la 20 august 2014 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-398/14)
   2014/C 380/03
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 din Directiva 91/271/CEE (1) privind tratarea apelor urbane reziduale, prin neasigurarea unui nivel adecvat de tratare a apelor urbane reziduale în cele 52 de aglomerări selectate pentru care s-a constatat existența încălcării;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 4 din Directiva 91/271/CEE prevede, printre altele, că, până cel mai târziu la 31 decembrie 2005, evacuările în apele dulci și în estuare care provin de la aglomerări cu echivalent-locuitor cuprins între 2  000 și 10  000 trebuie, înainte de a fi evacuate, să facă obiectul unei tratări secundare sau echivalente.
   Comisia consideră că în Portugalia există o problemă care afectează întregul sistem, întrucât statul portughez nu a adoptat, nici la nivel național, nici la nivel regional, măsurile de planificare adecvate pentru aplicarea metodică a dispozițiilor Directivei 91/271/CEE.

      (1)  Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 43).


title: Cauza C-586/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 20 noiembrie 2013 — Martin Meat Kft./Géza Simonfay și Ulrich Salburg

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 20 noiembrie 2013 — Martin Meat Kft./Géza Simonfay și Ulrich Salburg
      (Cauza C-586/13)
      (2014/C 71/04)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Martin Meat Kft.

         Pârâți: Géza Simonfay, Ulrich Salburg

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Se poate vorbi despre punere la dispoziție a forței de muncă în sensul dreptului Uniunii, în special în raport cu definiția noțiunii „punere la dispoziție a forței de muncă” consacrate în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene pronunțată în cauzele conexate C-307/09-C-309/09 (1), în cazul în care mandatarul își asumă obligația de a prelucra, prin intermediul propriilor lucrători, jumătăți de carcase de bovine în abatorul mandantului, în localurile închiriate de acesta, și de a le condiționa în pachete de carne pregătite pentru comercializare, în împrejurările în care mandatarul este remunerat în funcție de kilogramele de carne prelucrată și trebuie să suporte o diminuare a prețului stipulat pentru prelucrarea cărnii în cazul în care calitatea acesteia este insuficientă, luând în considerare de asemenea faptul că, în statul membru gazdă, mandatarul prestează servicii exclusiv în beneficiul mandantului menționat și că acesta din urmă efectuează controlul de calitate al operațiunilor de prelucrare a cărnii?

                  2.

                  Principiul fundamental enunțat în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene pronunțată în cauzele conexate C-307/09-C-309/09, potrivit căruia punerea la dispoziție a forței de muncă poate fi limitată pe durata aplicării dispozițiilor tranzitorii referitoare la libera circulație a lucrătorilor prevăzute în tratatele de aderare ale statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004, este aplicabil și în cazul detașării unor lucrători efectuate în cadrul punerii la dispoziție a forței de muncă, prin care o întreprindere cu sediul într-un stat membru care a aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 detașează lucrători în Austria, atunci când detașarea menționată intervine într-un sector care nu este protejat în sensul tratatelor de aderare?

         (1)  Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 februarie 2011.


title: Cauza C-524/08: Ordonanța Președintelui Curții din 26 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/36

         Ordonanța Președintelui Curții din 26 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-524/08) (1)

   2009/C 180/65

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza T-237/15: Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Łabowicz/EUIPO – Pure Fishing (NANO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca figurativă a Uniunii Europene NANO — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/14

         Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Łabowicz/EUIPO – Pure Fishing (NANO)
   (Cauza T-237/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca figurativă a Uniunii Europene NANO - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 410/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Edward Łabowicz (Kłodzko, Polonia) (reprezentant: M. Żygadło, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Iowa, Statele Unite) (reprezentant: J. Dickerson, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 5 martie 2016 (cauza R 2426/2013-1) privind o procedură de declarare a nulității între Pure Fishing, și domnul Łabowicz.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.


title: Cauza T-203/09: Acțiune introdusă la 25 mai 2009 — Olymp Bezner/OAPI — Bellido (Olymp)

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/20

         Acțiune introdusă la 25 mai 2009 — Olymp Bezner/OAPI — Bellido (Olymp)
   (Cauza T-203/09)
   2009/C 167/40
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Olymp Bezner GmbH & Co. KG (Bietigheim-Bissingen, Germania) (reprezentanți: J. Dönch și M. Eck, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Miguel Bellido, S.A. (Manzanares, Ciudad Real, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 martie 2009 în cauza R 531/2008-2;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „Olymp” pentru produse din clasa 25

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca figurativă spaniolă „OLIMPO” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității mărcii comunitare în cauză

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului] și a articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului [devenit articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului] în măsura în care camera de recurs a considerat în mod eronat că există un risc de confuzie, având în vedere faptul că mărcile în cauză nu sunt similare din punct de vedere vizual, auditiv și conceptual.


title: Cauza F-81/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 19 iunie 2013 — BY/AESA (Personalul AESA — Agent temporar — Admisibilitate — Termen de introducere a căii de atac — Raport de evaluare nefavorabil — Schimbarea repartizării — Hărțuire morală — Abuz de putere)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/43

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 19 iunie 2013 — BY/AESA
   (Cauza F-81/11) (1)

   (Personalul AESA - Agent temporar - Admisibilitate - Termen de introducere a căii de atac - Raport de evaluare nefavorabil - Schimbarea repartizării - Hărțuire morală - Abuz de putere)
   2013/C 252/72
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BY (Lasne, Belgia) (reprezentant: B.-H. Vincent, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (AESA) (reprezentanți: F. Manuhutu, agent, asistat de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de reîncadrare a reclamantului într-un post nemanagerial în interesul serviciului, în urma unui raport de evaluare defavorabil, precum și cerere de plată către reclamant a unei sume în temeiul prejudiciului pe care pretinde că l-a suferit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               BY suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană de Siguranță a Aviației.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011, p. 41.


title: Cauza T-25/06: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Alliance One International/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi )

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/32

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Alliance One International/Comisia
   (Cauza T-25/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi)
   2011/C 311/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alliance One International, Inc. (Danville, Virginia, Statele Unite) (reprezentanți: C. Osti și A. Prastaro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial É. Gippini Fournier și F. Amato, ulterior É. Gippini Fournier și N. Khan, agenți)

      Obiectul

   În principal, cerere de anulare în parte a Deciziei C(2005) 4012 final a Comisiei din 20 octombrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.281/B.2 — Tutun brut — Italia) și, în subsidiar, cerere de reducere a valorii amenzii aplicate Alliance One International

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Alliance One International, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-161/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 mai 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Antwerpen — Belgia) — Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely/Belgische Staat (Libera circulație a mărfurilor — Tranzit comunitar — Transporturi efectuate sub acoperirea unui carnet TIR — Infracțiuni sau nereguli — Termen de notificare — Termen pentru a face dovada locului în care s-a săvârșit infracțiunea sau neregula)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 mai 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Antwerpen — Belgia) — Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely/Belgische Staat
   (Cauza C-161/08) (1)

   (Libera circulație a mărfurilor - Tranzit comunitar - Transporturi efectuate sub acoperirea unui carnet TIR - Infracțiuni sau nereguli - Termen de notificare - Termen pentru a face dovada locului în care s-a săvârșit infracțiunea sau neregula)
   2009/C 153/25
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely

      Pârât: Belgische Staat

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van beroep te Antwerpen — Interpretarea articolului 2 din Regulamentul (CEE) nr. 1593/91 al Comisiei din 12 iunie 1991 privind modalitățile de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 719/91 al Consiliului privind folosirea în Comunitate a carnetelor TIR și ATA ca documente de tranzit (JO L 148, p. 11) coroborat cu articolul 11 din Convenția TIR — Încălcări sau abateri — Termen de notificare

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1593/91 al Comisiei din 12 iunie 1991 privind modalitățile de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 719/91 al Consiliului privind folosirea în Comunitate a carnetelor TIR și ATA ca documente de tranzit coroborat cu articolul 11 alineatul (1) din Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR, semnată la Geneva la 14 noiembrie 1975, trebuie interpretat în sensul că nerespectarea termenului de notificare a nedescărcării carnetului TIR în privința titularului acestui carnet nu are drept consecință faptul că autoritățile vamale competente sunt decăzute din dreptul de a recupera drepturi și taxe datorate pentru un transport internațional de mărfuri efectuat sub acoperirea carnetului menționat.

               2)

               Articolul 2 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1593/91 coroborat cu articolul 11 alineatele (1) și (2) din Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR, semnată la Geneva la 14 noiembrie 1975, trebuie interpretat în sensul că stabilește numai termenul privind furnizarea dovezii referitoare la regularitatea transportului, nu și termenul în care trebuie să se facă dovada locului în care s-a săvârșit infracțiunea sau neregula. Este de competența instanței naționale să stabilească, potrivit principiilor din dreptul național aplicabile în materia probelor, dacă, în cazul concret asupra căruia trebuie să se pronunțe și având în vedere ansamblul circumstanțelor, această din urmă dovadă a fost făcută în termen. Totuși, instanța națională va aprecia acest termen respectând dreptul comunitar și, în special, ținând cont de faptul că, pe de o parte, termenul nu ar trebui să fie prea lung, pentru a face posibilă din punct de vedere juridic și material recuperarea sumelor datorate într un alt stat membru, și, pe de altă parte, ca acest termen să nu îl plaseze pe titularul carnetului TIR în imposibilitatea materială de a furniza dovada menționată mai sus.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza C-502/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 1 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/60/CE — Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului — Lipsa transpunerii complete — Lipsa comunicării măsurilor de transpunere)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/13

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 1 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-502/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/60/CE - Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului - Lipsa transpunerii complete - Lipsa comunicării măsurilor de transpunere)
   2009/C 282/24
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: J. López-Medel Bascones, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (JO L 309, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 214)

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului și prin faptul că nu a comunicat Comisiei Comunităților Europene actele de drept intern care sunt destinate să contribuie la asigurarea acestei conformități, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 din această directivă.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-341/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Dortmund — Germania) — Domnica Petersen/Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe [Directiva 2000/78/CE — Articolul 2 alineatul (5) și articolul 6 alineatul (1) — Interzicerea discriminărilor pe motive de vârstă — Dispoziție națională care stabilește la 68 de ani vârsta maximă pentru exercitarea profesiei de dentist aflat în relații contractuale cu casa de asigurări de sănătate — Obiectiv urmărit — Noțiunea „măsură necesară pentru protecția sănătății” — Coerență — Caracterul apt și corespunzător al măsurii]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Dortmund — Germania) — Domnica Petersen/Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   (Cauza C-341/08) (1)

   (Directiva 2000/78/CE - Articolul 2 alineatul (5) și articolul 6 alineatul (1) - Interzicerea discriminărilor pe motive de vârstă - Dispoziție națională care stabilește la 68 de ani vârsta maximă pentru exercitarea profesiei de dentist aflat în relații contractuale cu casa de asigurări de sănătate - Obiectiv urmărit - Noțiunea „măsură necesară pentru protecția sănătății” - Coerență - Caracterul apt și corespunzător al măsurii)
   2010/C 179/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Sozialgericht Dortmund

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Domnica Petersen

      Pârât: Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

      Cu participarea: AOK Westfalen-Lippe, BKK-Landesverband Nordrhein-Westfalen, Vereinigte IKK, Deutsche Rentenversicherung Knappschaft-Bahn-See — Dezernat 0.63, Landwirtschaftliche Krankenkasse NRW, Verband der Angestellten-Krankenkassen eV, AEV — Arbeiter-Ersatzkassen-Verband eV, Kassenzahnärztliche Vereinigung Westfalen-Lippe

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Sozialgericht Dortmund — Interpretarea articolului 6 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Interzicerea discriminărilor pe criterii de vârstă — Noțiunea „obiectiv legitim” care poate justifica un tratament diferențiat pe motive de vârstă, precum și noțiunea „mijloace corespunzătoare și necesare” care permit realizarea acestui obiectiv — Dispoziție națională care, în scopul protejării sănătății pacienților, stabilește o vârstă maximă pentru exercitarea profesiei de medic dentist care încheie un contract cu casele de asigurări de sănătate

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 alineatul (5) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că se opune unei măsuri naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care stabilește o limită de vârstă maximă pentru exercitarea profesiei de dentist aflat în relații contractuale cu casa de asigurări de sănătate, în speță 68 de ani, atunci când această măsură are ca unic obiectiv protecția sănătății pacienților împotriva scăderii performanțelor acestor dentiști după împlinirea vârstei menționate, din moment ce aceeași limită de vârstă nu este aplicabilă dentiștilor care nu se află în relații contractuale cu casa de asigurări de sănătate.
               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei astfel de măsuri atunci când aceasta are ca obiectiv repartizarea între generații a posibilităților de încadrare în muncă în calitate de dentist aflat în relații contractuale cu casa de asigurări de sănătate, dacă, ținând seama de situația pieței muncii în cauză, această măsură este corespunzătoare și necesară pentru atingerea obiectivului respectiv.
               Revine instanței naționale sarcina de a identifica obiectivul urmărit de măsura care stabilește limita de vârstă menționată, cercetând motivul menținerii acestei măsuri.

               2.

               În cazul în care o reglementare, precum cea în cauză în acțiunea principală, ar fi, ținând seama de obiectivul pe care îl urmărește, contrară Directivei 2000/78, ar reveni instanței naționale sesizate cu soluționarea unui litigiu între un particular și un organism administrativ, precum Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen Lippe, sarcina de a lăsa neaplicată această reglementare chiar dacă este anterioară directivei, iar dreptul național nu prevede înlăturarea reglementării menționate.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008.


title: Cauza C-205/11 P: Recurs introdus la 27 aprilie 2011 de Fédération Internationale de Football Association (FIFA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-68/08, Fédération Internationale de Football Association (FIFA)/Comisia Europeană

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/13

         Recurs introdus la 27 aprilie 2011 de Fédération Internationale de Football Association (FIFA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-68/08, Fédération Internationale de Football Association (FIFA)/Comisia Europeană
   (Cauza C-205/11 P)
   2011/C 232/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Fédération internationale de football association (FIFA) (reprezentanți: A. Barav și D. Reymond, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Regatul Belgiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               confirmarea Hotărârii Tribunalului pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-68/08 în ceea ce privește admisibilitatea;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-68/08 în ceea ce privește fondul, în măsura în care prin aceasta se aprobă înscrierea meciurilor „non-prime” ale FIFA World Cup™ pe lista stabilită de Regatul Unit de evenimente „de importanță majoră pentru societate” în sensul directivei;

               —

               soluționarea definitivă a litigiului conform articolului 61 din Statutul Curții de Justiție;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată suportate de FIFA aferente procedurii în primă instanță și cele aferente prezentei proceduri de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   1.   Eroare de drept, încălcarea articolului 36 din Statutul Curții de Justiție, a articolului 3a alineatul (2) din Directiva 89/552/CEE
       (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE
       (2), și a dreptului UE, aplicarea eronată a articolului 296 TFUE (depășirea limitelor controlului jurisdicțional, motivare contradictorie, invocarea unor motive care nu au fost formulate în decizia atacată referitoare la calificarea FIFA World Cup™ și tragerea unor concluzii juridice eronate din acestea, răsturnarea sarcinii probei)
   Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul UE prin faptul că a invocat motive care nu figurau în decizia Comisiei (3) pentru a constata că Comisia a calificat în mod corect FIFA World Cup™ ca având „un caracter unitar, ca eveniment” în sensul Directivei 89/552/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE, prin faptul că a prezentat motive contradictorii și lipsite de coerență, prin faptul că a susținut că statele membre nu ar trebui să indice motive speciale pentru a înscrie FIFA World Cup™ în integralitatea sa pe lista lor de evenimente de importanță majoră și prin faptul că a răsturnat sarcina probei.
   2.   Eroare de drept, încălcarea articolului 3a alineatul (1) din Directiva 89/552/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE, încălcarea articolului 36 din Statutul Curții de Justiție, aplicarea eronată a articolului 296 TFUE (aprecierea conform căreia Comisia a susținut în mod corect că lista de măsuri a Regatului Unit a fost elaborată „într-un mod clar și transparent”)
   Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul UE prin faptul că a apreciat că Comisia a constatat în mod întemeiat că lista de evenimente a Regatului Unit a fost elaborată „într-un mod clar și transparent”, conform dispozițiilor Directivei 89/552/EEC, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE, deși înscrierea FIFA World Cup™ în integralitatea sa pe această listă a fost decisă împotriva unui aviz contrar unanim și că această înscriere a fost prezentată Comisiei, printre altele, în temeiul unor motive care nu existau la momentul elaborării listei menționate.
   3.   Eroare de drept, încălcarea articolului 3a alineatul (1) din Directiva 89/552/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE, aplicarea eronată a articolului 296 TFUE, încălcarea articolului 36 din Statutul Curții de Justiție (calificare eronată a FIFA World Cup™, depășirea limitelor controlului jurisdicțional, întemeiere pe considerații care nu figurează în decizia atacată, apreciere eronată a faptelor referitoare la meciurile „non-prime” și tragerea unor concluzii juridice eronate din acestea, aprecierea motivelor prezentate în decizia atacată ca fiind suficiente, neluarea în considerare a argumentelor invocate)
   Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul UE prin faptul că a apreciat că Comisia a constatat în mod întemeiat și a prezentat motive suficiente în susținerea concluziei sale conform căreia FIFA World Cup™ în integralitatea sa reprezintă un eveniment de importanță majoră pentru societatea Regatului Unit în sensul Directivei 89/552/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE. În special, Tribunalul a comis o eroare de drept și a tras concluzii juridice eronate din situația de fapt, susținând constatările nefondate ale Comisiei conform cărora FIFA World Cup™ are „un interes general deosebit în Regatul Unit”, a fost în mod tradițional difuzată în direct de canalele de televiziune gratuite și a beneficiat de cote ridicate de audiență.
   4.   Eroare de drept, încălcarea dreptului UE, încălcarea articolului 3a alineatele (1) și (2) din Directiva 89/552/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE, aplicarea eronată a articolului 296 TFUE, încălcarea articolului 36 din Statutul Curții de Justiție (nerespectarea întinderii controlului jurisdicțional, aprecierea conform căreia Comisia a constatat în mod corect și a prezentat motive suficiente în susținerea concluziei sale privind compatibilitatea cu dreptul UE a măsurilor notificate de Regatul Unit și privind caracterul proporțional al restricțiilor determinate de acestea, interpretarea eronată a domeniului de aplicare al dreptului la informare și al interesului public de a asigura un acces larg la evenimentele televizate de importanță majoră pentru societate)

      Acest motiv este format din trei aspecte:

   Primul aspect: Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii prin faptul că a apreciat că Comisia a constatat în mod întemeiat că măsurile notificate de Regatul Unit erau compatibile cu dreptul UE, în pofida faptului că restricțiile privind dreptul de stabilire nu au fost examinate în cadrul deciziei atacate. Tribunalul a încălcat de asemenea dreptul UE prin faptul că a considerat că restricțiile privind dreptul de stabilire erau proporționale și prin faptul că a apreciat că Comisia a constatat în mod întemeia și a prezentat motive suficiente în susținerea concluziei sale conform căreia restricțiile privind libera prestare a serviciilor erau proporționale.
   Al doilea aspect: Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii prin faptul că a apreciat că Comisia a constatat în mod întemeiat că măsurile notificate de Regatul Unit erau compatibile cu dreptul UE, în pofida faptului că restricțiile privind drepturile de proprietate ale FIFA nu au fost examinate în cadrul deciziei atacate. Tribunalul a încălcat de asemenea dreptul UE prin faptul că a considerat că restricțiile privind dreptul de proprietate al FIFA erau proporționale.
   Al treilea aspect: Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii prin faptul că a apreciat că Comisia a constatat în mod întemeiat și a prezentat motive suficiente în susținerea concluziei sale conform căreia măsurile notificate de Regatul Unit sunt compatibile cu normele de concurență ale UE, pentru motivul că restricțiile privind libera prestare a serviciilor erau justificate. Tribunalul a încălcat de asemenea dreptul UE prin faptul că a considerat că Comisia nu era obligată să definească piața relevantă pentru a aprecia restricțiile privind concurența și că măsurile menționate nu implicau acordarea unor drepturi speciale în sensul articolului 106 alineatul (1) TFUE.

      (1)  Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215).

      (2)  Directiva 97/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997 de modificare a Directivei 89/552/CEE a Consiliului privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 202, p. 60, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 232).

      (3)  Decizia (2007/730/CE) Comisiei din 16 octombrie 2007 privind compatibilitatea cu dreptul comunitar a măsurilor luate de Regatul Unit în temeiul articolului 3a alineatul (1) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 295, p. 12).


title: Cauza T-241/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 iunie 2015 – Buga/Parlamentul și alții („Măsuri provizorii — Directivă privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului — Cerere de măsuri provizorii — Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale — Inadmisibilitate”)

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/28

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 iunie 2015 – Buga/Parlamentul și alții
   (Cauza T-241/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Directivă privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 245/34)
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamant: Aurel Buga (Bacău, România) (reprezentant: M. Vasii, avocat)

      Pârâte: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii vizând dispunerea suspendării de către autoritățile române a procedurii penale inițiate împotriva reclamantului în fața unei instanțe naționale.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-63/07: Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Comisie/Austria

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/13

         Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Comisie/Austria
   (Cauza C-63/07)
   (2007/C 69/30)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și I. Kaufmann-Bühler)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Austria și-a încălcat obligațiile asumate conform articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2002/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 iunie 2002 privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscurile generate de agenți fizici (vibrații) [a șaisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (1) prin neadoptarea dispozițiilor juridice și administrative necesare pentru transpunerea acestei directive, respectiv prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la data de 6 iulie 2005.

      (1)  JO L 177, p. 13.


title: Cauza F-156/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 noiembrie 2014 – McCoy/Comitetul Regiunilor (Funcție publică – Funcționari – Acțiune în despăgubire – Comportament culpabil – Hărțuire din partea unor superiori ierarhici – Boală profesională – Despăgubire acordată în temeiul articolului 73 din statut care nu repară integralitatea prejudiciului suferit – Cerere de despăgubire suplimentară)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/48

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 noiembrie 2014 – McCoy/Comitetul Regiunilor
      (Cauza F-156/12) (1)

      (Funcție publică - Funcționari - Acțiune în despăgubire - Comportament culpabil - Hărțuire din partea unor superiori ierarhici - Boală profesională - Despăgubire acordată în temeiul articolului 73 din statut care nu repară integralitatea prejudiciului suferit - Cerere de despăgubire suplimentară)
      (2015/C 016/72)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: McCoy (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârât: Comitetul Regiunilor (reprezentanți: S. Bachotet și J.C Cañoto Argüelles, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei prin care se respinge acordarea de despăgubiri pentru comportamentul culpabil al Comitetului Regiunilor și cererea de reparare a prejudiciului material și moral

         Dispozitivul

                  1)

                  Obligă Comitetul Regiunilor al Uniunii Europene la plata sumei de 20 000 de euro în favoarea domnului McCoy.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Comitetul Regiunilor al Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de domnul McCoy.

         (1)  JO C 71, 9.3.2013, p. 31.


title: Cauza C-115/13: Acțiune introdusă la 11 martie 2013 — Comisia Europeană/Republica Ungară

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/11

         Acțiune introdusă la 11 martie 2013 — Comisia Europeană/Republica Ungară
   (Cauza C-115/13)
   2013/C 129/20
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Barslev, A. Sipos, agenți)

      Pârâtă: Republica Ungară

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că Republica Ungară nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 19-21 din Directiva 92/83/CEE (1) în coroborare cu articolul 22 alineatul (7) din această directivă și cu articolul 3 alineatul (1) din Directiva 92/84/CEE (2), prin adoptarea și prin menținerea în vigoare a unor dispoziții conform cărora, în împrejurări stabilite de legislația națională,

                           —

                           se stabilește la 0 HUF cota accizelor pentru producția de alcool etilic realizată în distilerii pentru un client particular („bérfőzető”);

                           —

                           se scutește de la plata accizelor producția de alcool etilic realizată de particulari;

               —

               obligarea Republicii Ungare la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 19 din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice, Republica Ungară este obligată să aplice o acciză la alcoolul etilic în conformitate cu directiva, în special cu articolul 21 din aceasta și să mențină în vigoare dispoziții naționale în conformitate cu aceasta. La rândul său, articolul 22 din directivă reglementează cazurile în care statele membre pot aplica cote ale accizelor mai favorabile decât acciza națională standard.
   Potrivit articolului 64 alineatul (3) din Legea maghiară CXXVII din 2003, privind accizele și normele specifice privind comercializarea produselor supuse accizelor (a jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 2003. évi CXXVII. törvény), în cazul distilării pentru clienți particulari, acciza aplicabilă alcoolului etilic produs cu materia primă a clientului particular care solicită distilarea este de 0 HUF până la cantitatea maximă de 50 de litri anual pentru un client particular. Cu toate acestea, directiva nu permite aplicarea unei accize reduse cu mai mult de 50 % din acciza națională standard.
   În plus, conform aceleiași legi naționale, producția de alcool etilic în distilerii particulare este scutită de accize până la cantitatea maximă de 50 de litri anual. Directiva 92/83/CEE nu cuprinde dispoziții referitoare la scutirea de accize a producției de alcool etilic în gospodăria proprie, motiv pentru care Comisia consideră că nu este posibilă — fără încălcarea prevederilor directivei — instituirea la nivel național a unei scutiri. Dacă legiuitorul Uniunii ar fi dorit să prevadă o asemenea posibilitate, ar fi inclus în mod expres o dispoziție în acest sens. Directiva permite scutirea de accize — cu respectarea cerințelor prevăzute — numai a producției de către particulari a berii, a vinului sau a altor băuturi fermentate spumoase sau nespumoase.

      (1)  Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152).

      (2)  Directiva 92/84/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 159).


title: Cauza C-156/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 21 martie 2007 — Salvatore Aiello și alții/Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/9

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 21 martie 2007 — Salvatore Aiello și alții/Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
   (Cauza C-156/07)
   (2007/C 140/15)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Salvatore Aiello și alții

      Pârâți: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 din Directiva 337/1985 (1), în măsura în care prevede că proiectele susceptibile să aibă efecte semnificative asupra mediului sunt supuse unei evaluări privind impactul asupra mediului și că respectivele proiecte sunt definite la articolul 4, trebuie interpretat:
               în sensul că orice proiect care are efecte semnificative asupra mediului este supus unei evaluări privind impactul asupra mediului, chiar dacă nu este inclus în anexele I și II ale directivei; sau, în sens diferit, că numai proiectele menționate în anexele I și II din directivă sunt supuse unei evaluări privind impactul asupra mediului?

               2)

               Articolul 4 din Directiva 337/1985, în măsura în care acordă statelor membre posibilitatea de a prevedea o evaluare privind impactul asupra mediului pentru proiectele din anexa II, pe baza unor evaluări de la caz la caz sau pe baza unor criterii prestabilite, ținând cont de asemenea de criteriile din anexa III, creează o obligație precisă sau doar o opțiune pentru statele membre de a ține cont de toate criteriile menționate în anexa III?

               3)

               Articolul 1 din D.P.R. (Decretul Președintelui Republicii) din 12 aprilie 1996, reprezintă o transpunere exactă din partea legiuitorului italian a articolului 4 din Directiva 337/1985 și a anexei sale III, deși nu a prevăzut criteriul cumulului proiectului cu alte proiecte, menționat în anexa III din directivă, ca și criteriu necesar pentru a supune proiectele din anexa II din directivă unei evaluări privind impactul asupra mediului?

      (1)  JO L 175, p. 40.


title: Cauza C-508/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2013 — ENI SpA/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie — Imputabilitatea comportamentului ilicit al filialelor în sarcina societăților-mamă ale acestora — Prezumție de exercitare efectivă a unei influențe decisive — Obligația de motivare — Gravitatea încălcării — Factor de multiplicare în scopul asigurării unui efect descurajator — Impact real asupra pieței — Circumstanțe agravante — Încălcări repetate)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2013 — ENI SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-508/11) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie - Imputabilitatea comportamentului ilicit al filialelor în sarcina societăților-mamă ale acestora - Prezumție de exercitare efectivă a unei influențe decisive - Obligația de motivare - Gravitatea încălcării - Factor de multiplicare în scopul asigurării unui efect descurajator - Impact real asupra pieței - Circumstanțe agravante - Încălcări repetate)
   2013/C 225/17
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: ENI SpA (reprezentanți: G. M. Roberi și I. Perego, avvocati)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. di Bucci, G. Conte și L Malferrari, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 13 iulie 2011 — ENI/Comisia (T-39/07), prin care Tribunalul a respins în parte cererea având ca obiect anularea, în ceea ce privește Eni SpA, a Deciziei C(2006) 5700 final a Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie), sau, cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate Eni — Dovada încălcării — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Nemotivare.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul principal și recursul incident.

               2.

               Obligă Eni SpA la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului incident.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011.