title: Cauza C-169/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 2 martie 2018 – Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 2 martie 2018 – Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality
   (Cauza C-169/18)
   (2018/C 166/31)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (Ireland)

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon

      Pârât: Minister for Justice and Equality

      Întrebările preliminare

               1)

               Fără a se aduce atingere potențialelor justificări descrise în cadrul celei de a doua, al celei de a treia și al celei de a patra întrebări, un stat membru încalcă cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE (1), conform cărora acesta are obligația de a elibera o viză cât mai rapid posibil pentru soțul și membrii de familie ai unui resortisant al Uniunii care își exercită drepturile la liberă circulație în statul membru în discuție sau care intenționează să își exercite aceste drepturi, în cazul în care statul membru respectiv înregistrează întârzieri de peste 12 luni în soluționarea unor astfel de cereri?

               2)

               Fără a se aduce atingere primei întrebări, sunt justificate în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/38 sau în alt mod și nu reprezintă, astfel, o încălcare a dispozițiilor articolului 5 alineatul (2) din aceeași directivă, întârzierile în procesarea sau în luarea unei decizii cu privire la o cerere de viză în sensul articolului 5 alineatul (2) din directivă, determinate de necesitatea de a garanta, în special prin intermediul verificării antecedentelor, că cererea nu are caracter fraudulos, că nu reprezintă un abuz de drept sau că respectiva căsătorie nu este una de conveniență?

               3)

               Fără a se aduce atingere primei întrebări, sunt justificate în temeiul articolului 27 sau al articolului 35 din Directiva 2004/38 sau în alt mod și nu reprezintă, astfel, o încălcare a dispozițiilor articolului 5 alineatul (2) din aceeași directivă, întârzierile în procesarea sau în luarea unei decizii cu privire la o cerere de viză în sensul articolului 5 alineatul (2) din directivă, determinate de necesitatea de a efectua verificări ale antecedentelor și controale de securitate ample în ceea ce privește persoanele care provin din anumite țări terțe, având în vedere problemele de securitate specifice călătorilor din aceste țări terțe?

               4)

               Fără a se aduce atingere primei întrebări, sunt justificate și nu reprezintă, astfel, o încălcare a dispozițiilor articolului 5 alineatul (2) din aceeași directivă, întârzierile în procesarea sau în luarea unei decizii cu privire la o cerere de viză în sensul articolului 5 alineatul (2) din directivă, determinate de o creștere bruscă și neprevăzută a numărului cererilor provenite din anumite țări terțe, care se consideră că prezintă probleme de securitate reale?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol, 7 p. 56).


title: Cauza C-355/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de franceza – Franța) – Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics (Trimitere preliminară — Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Fiscalitate directă — Transferul locului de reședință dintr un stat membru în Elveția — Impozitarea, cu ocazia unui astfel de transfer, a plusvalorilor latente aferente participațiilor semnificative deținute în capitalul social al unor societăți stabilite în statul membru de origine — Domeniul de aplicare al acordului)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de franceza – Franța) – Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Cauza C-355/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Fiscalitate directă - Transferul locului de reședință dintr un stat membru în Elveția - Impozitarea, cu ocazia unui astfel de transfer, a plusvalorilor latente aferente participațiilor semnificative deținute în capitalul social al unor societăți stabilite în statul membru de origine - Domeniul de aplicare al acordului))
   (2018/C 166/08)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Christian Picart

      Intimat: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Dispozitivul

   Din moment ce o situație precum cea în discuție în litigiul principal nu intră în domeniul de aplicare ratione personae al noțiunii „lucrători care desfășoară o activitate independentă”, în sensul Acordului între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999, dispozițiile acestuia trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații a unui stat parte la acest acord, precum cea în discuție în litigiul principal, care, atunci când o persoană fizică își transferă reședința din acest stat în alt stat parte la acordul menționat, păstrându-și totodată activitatea economică în primul dintre aceste două state, fără a efectua în fiecare zi sau cel puțin o dată pe săptămână o deplasare de la locul activității sale economice la cel al reședinței sale, prevede impozitarea imediată a plusvalorilor latente aferente unor participații semnificative pe care această persoană le deține în capitalul unor societăți care intră sub incidența dreptului primului dintre statele menționate cu ocazia acestui transfer al reședinței și care nu admite amânarea recuperării impozitului datorat decât cu condiția constituirii unor garanții apte să asigure recuperarea impozitului menționat, în timp ce o persoană care deține de asemenea astfel de participații, dar care continuă să locuiască pe teritoriul primului dintre aceste state nu este impozitată decât la momentul cesiunii acestor participații.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauzele conexate C-133/17 și C-134/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 martie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Curtea de Apel Cluj – România) – Dănuţ Podilă și alții/Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători” SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, acționând în calitate de administrator judiciar al SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17) (Trimitere preliminară — Directiva 89/391/CEE — Securitatea și sănătatea lucrătorilor la locul de muncă — Încadrare ca loc de muncă care expune lucrătorii unor condiții speciale sau deosebite — Evaluare a riscurilor privind securitatea și sănătatea la locul de muncă — Obligații ale angajatorului)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/17

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 martie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Curtea de Apel Cluj – România) – Dănuţ Podilă și alții/Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători” SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, acționând în calitate de administrator judiciar al SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17)
   (Cauzele conexate C-133/17 și C-134/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 89/391/CEE - Securitatea și sănătatea lucrătorilor la locul de muncă - Încadrare ca loc de muncă care expune lucrătorii unor condiții speciale sau deosebite - Evaluare a riscurilor privind securitatea și sănătatea la locul de muncă - Obligații ale angajatorului))
   (2018/C 166/21)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Dănuţ Podilă, Vasile Oniţă, Dumitru Cornel Bara, Gheorghe Podilă, Alexandru Daniel Coneru, Mihai Călin Junc, Dănuţ Bungău, Francisc Chudi, Ioan Iancu, Ionel Negruţ, Dan Florin Roxin (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea (C-134/17)

      Intimate: Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători” SA Bucureşti (C-133/17), SMDA Mureş Insolvency SPRL, acționând în calitate de administrator judiciar al SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17)

      Dispozitivul

   Articolul 114 alineatul (3) și articolele 151 și 153 TFUE, precum și Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă trebuie interpretate în sensul că nu se aplică unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care stabilește termene stricte și proceduri care nu permit instanțelor naționale să reexamineze sau să stabilească încadrarea activităților desfășurate de lucrători în diferite grupe de risc, pe baza căreia se calculează pensiile pentru limită de vârstă ale acestor lucrători.

      (1)  JO C 202, 26.6.2017.


title: Cauza T-136/18: Acțiune introdusă la 1 martie 2018 – Kuota International/EUIPO – Sintema Sport (K)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/34

         Acțiune introdusă la 1 martie 2018 – Kuota International/EUIPO – Sintema Sport (K)
   (Cauza T-136/18)
   (2018/C 166/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Kuota International Corp. Ltd (Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: C. Herissay Ducamp, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sintema Sport Srl (Albiate, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală figurativă K – marca Uniunii Europene nr. 11 380 771

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 decembrie 2017 în cauza R 3111/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care considerat că reaua-credință nu a fost dovedită de către reclamant și că acțiunnea în nulitate întemeiată pe articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene;

               —

               anularea mărcii Uniunii Europene nr. 11 380 771 în temeiul articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza C-174/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 5 martie 2018 – Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 5 martie 2018 – Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge
   (Cauza C-174/18)
   (2018/C 166/32)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Liège

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Pârât: État belge

      Întrebările preliminare

   Articolul 39 din Tratatul privind Uniunea Europeană se opune posibilității ca, în regimul fiscal belgian, în temeiul articolului 155 din CIR/92, indiferent dacă se face abstracție sau se aplică Circulara din 12 martie 2008 cu nr. Ci.RH.331/575 420, pensiile provenite din Luxemburg ale reclamantului, exonerate în temeiul articolului 18 din Convenția pentru evitarea dublei impuneri dintre Belgia și Luxemburg, să fie incluse la calculul impozitului belgian, să servească drept bază pentru acordarea avantajelor fiscale prevăzute de CIR/92, deși ele ar trebui să nu facă parte din aceasta datorită scutirii lor totale stabilite prin Convenția pentru evitarea dublei impuneri, iar rezultatul acestor avantaje, precum cel obținut din cotitatea scutită de impozit, economiile pe termen lung, cheltuielile plătite cu bonuri de servicii, în vederea economisirii energiei într-o locuință, de asigurare a locuințelor împotriva furtului sau incendiilor, pentru liberalități ale reclamantului, să fie în parte pierdut, redus sau să fie acordat într-o mai mică măsură decât dacă ambii reclamanți ar obține venituri în Belgia care, la rândul lor, sunt impozabile în Belgia, nefiind scutite și pot astfel să absoarbă totalitatea avantajelor fiscale?


title: Cauza C-384/16 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 martie 2018 – European Union Copper Task Force/Comisia Europeană (Recurs — Produse fitosanitare — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/408 — Introducerea pe piață a produselor fitosanitare și stabilirea unei liste a substanțelor susceptibile de înlocuire — Includerea substanței active compuși de cupru în această listă — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Act normativ care nu presupune măsuri de executare — Persoană vizată în mod individual)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 martie 2018 – European Union Copper Task Force/Comisia Europeană
   (Cauza C-384/16 P) (1)

   ((Recurs - Produse fitosanitare - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/408 - Introducerea pe piață a produselor fitosanitare și stabilirea unei liste a substanțelor susceptibile de înlocuire - Includerea substanței active compuși de cupru în această listă - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Persoană vizată în mod individual))
   (2018/C 166/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: European Union Copper Task Force (reprezentanți: C. Fernández Vicién, C. Vila Gisbert, I. Moreno-Tapia Rivas, abogadas, M. Miserendino, abogado)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și P. Ondrůšek, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă European Union Copper Task Force la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza T-193/18: Acțiune introdusă la 19 martie 2018 – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel (Combinația de culori gri și portocaliu)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/42

         Acțiune introdusă la 19 martie 2018 – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel (Combinația de culori gri și portocaliu)
   (Cauza T-193/18)
   (2018/C 166/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Andreas Stihl AG & Co. KG (Waiblingen, Germania) (reprezentanți: S. Völker, M. Pemsel și C. Eulenpesch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Giro Travel Company (Roman, România)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene de culoare constând reprezentând combinația de culori gri și portocaliu – marca Uniunii Europene nr. 7 472 723.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 februarie 2018 în cauza R 200/2017-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii din fața camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 4 coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-190/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de justice de paix de Schaerbeek (Belgia) la 13 martie 2018 – Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)/Gherasim Sorin Rusu

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de justice de paix de Schaerbeek (Belgia) la 13 martie 2018 – Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)/Gherasim Sorin Rusu
   (Cauza C-190/18)
   (2018/C 166/33)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Justice de paix de Schaerbeek

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)

      Pârât: Gherasim Sorin Rusu

      Întrebarea preliminară

   Directiva 93/13/CEE a Consiliului privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) și Regulamentul nr. 1371/2007 al Parlamentului European și al Consiliului privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar (2) sunt aplicabile relațiilor dintre SNCB și călătorii găsiți fără titlu de transport valabil?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar (JO L 315, p. 14).


title: Cauza C-431/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 15 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Spania) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)/José Blanco Marqués (Trimitere preliminară — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolele 12 și 46a-46c — Prestații de aceeași natură — Noțiune — Regulă pentru prevenirea cumulului — Noțiune — Condiții — Normă națională care prevede un supliment la o pensie pentru incapacitate permanentă totală pentru lucrătorii cu vârsta de cel puțin 55 de ani — Suspendarea suplimentului în cazul angajării sau al încasării unei pensii pentru limită de vârstă)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/8

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 15 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Spania) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)/José Blanco Marqués
   (Cauza C-431/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolele 12 și 46a-46c - Prestații de aceeași natură - Noțiune - Regulă pentru prevenirea cumulului - Noțiune - Condiții - Normă națională care prevede un supliment la o pensie pentru incapacitate permanentă totală pentru lucrătorii cu vârsta de cel puțin 55 de ani - Suspendarea suplimentului în cazul angajării sau al încasării unei pensii pentru limită de vârstă))
   (2018/C 166/10)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Intimat: José Blanco Marqués

      Dispozitivul

               1)

               O dispoziție națională, precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia suplimentul la pensia pentru incapacitate permanentă totală se suspendă pe perioada în care beneficiarul acestei pensii încasează o pensie pentru limită de vârstă în alt stat membru sau în Elveția constituie o dispoziție privind reducerea, în sensul articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 592/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008.

               2)

               Articolul 46a alineatul (3) litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 592/2008, trebuie interpretat în sensul că noțiunea „legislația primului stat membru” trebuie înțeleasă ca incluzând interpretarea dată unei dispoziții legislative naționale de o instanță națională supremă.

               3)

               Un supliment la pensia pentru incapacitate permanentă totală acordat unui lucrător în temeiul legislației unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, și o pensie pentru limită de vârstă dobândită de același lucrător în Elveția trebuie considerate ca fiind de aceeași natură în sensul Regulamentului nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 592/2008.

               4)

               Articolul 46b alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 592/2008, trebuie interpretat în sensul că o regulă națională pentru prevenirea cumulului, cum este cea care rezultă din articolul 6 din Decreto 1646/1972 para la aplicación de la ley 24/1972, de 21 de junio, en materia de prestaciones del Régimen General de la Seguridad Social (Decretul 1646/1972 pentru punerea în aplicare a Legii 24/1972 din 21 iunie 1972 privind prestațiile regimului general de securitate socială) din 23 iunie 1972, nu este aplicabilă unei prestații calculate în conformitate cu articolul 46 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din regulamentul respectiv, în cazul în care această prestație nu este menționată în partea D din anexa IV la același regulament.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza C-125/17: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Roma – Italia) – Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Libera circulație a capitalurilor — Articolele 64 și 65 TFUE — Directiva 2011/16/UE — Cooperare administrativă în domeniul fiscal — Transfer de capitaluri către Statul Cetății Vaticanului — Obligația de declarare a transferului de fonduri în sau din străinătate — Abrogare)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/17

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Roma – Italia) – Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma
   (Cauza C-125/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Libera circulație a capitalurilor - Articolele 64 și 65 TFUE - Directiva 2011/16/UE - Cooperare administrativă în domeniul fiscal - Transfer de capitaluri către Statul Cetății Vaticanului - Obligația de declarare a transferului de fonduri în sau din străinătate - Abrogare))
   (2018/C 166/22)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Luigi Bisignani

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

      Dispozitivul

   Articolul 64 alineatul (1) și articolul 65 alineatul (1) litera (a) TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care abrogă în mod definitiv infracțiunea care constă în nedeclararea transferurilor de fonduri în străinătate.

      (1)  JO C 213, 03.07.2017.


title: Cauza T-80/16: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA [„Medicamente de uz uman — Validarea unei cereri de desemnare ca produs medicamentos orfan — Folos semnificativ — Decizie a EMA prin care se refuză validarea cererii de desemnare ca produs medicamentos orfan — Articolul 3 alineatul (1) litera (b) și articolul 5 alineatele (1), (2) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 141/2000”]

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/27

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA
   (Cauza T-80/16) (1)

   ([„Medicamente de uz uman - Validarea unei cereri de desemnare ca produs medicamentos orfan - Folos semnificativ - Decizie a EMA prin care se refuză validarea cererii de desemnare ca produs medicamentos orfan - Articolul 3 alineatul (1) litera (b) și articolul 5 alineatele (1), (2) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 141/2000”])
   (2018/C 166/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: D. Anderson, QC, M. Birdling, barrister, G. Castle și S. Cowlishaw, solicitors)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo și M. Tovar Gomis, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: K. Petersen și A. Sipos, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei din 15 decembrie 2015 a EMA prin care se refuză validarea cererii depuse de Shire Pharmaceuticals Ireland în vederea obținerii desemnării Idursulfase–IT ca produs medicamentos orfan

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 15 decembrie 2015 a Agenției Europene pentru Medicamente (EMA) prin care se refuză validarea cererii depuse de Shire Pharmaceuticals Ireland în vederea obținerii desemnării Idursulfase–IT ca produs medicamentos orfan.

               2)

               Obligă EMA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Shire Pharmaceuticals Ireland.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza T-196/18: Acțiune introdusă la 20 martie 2018 – Vital Capital Investments și alții/Consiliul și alții

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/43

         Acțiune introdusă la 20 martie 2018 – Vital Capital Investments și alții/Consiliul și alții
   (Cauza T-196/18)
   (2018/C 166/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Vital Capital Investments LP (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentanți: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris și C. Velaris, avocați, A. Robertson, QC, și G. Rothschild, Barrister)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogroup (reprezentat de Consiliul Uniunii Europene) și Uniunea Europeană (reprezentată de Comisia Europeană)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâților la plata către reclamantă a sumelor menționate în tabelul anexat la cererea introductivă plus dobânzi începând cu 26 martie 2013 până la data pronunțării hotărârii Tribunalului, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul suferit ca urmare a deciziilor Eurogroup privind rezoluția Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (denumită în continuare „Laiki Bank”), a recapitalizării Bank of Cyprus Public Company Limited (denumită în continuare „Bank of Cyprus”) și a vânzării activelor și a activității băncilor menționate în Grecia, și/sau ca rezultat al furnizării de asistență privind lichiditatea în situații de urgență către Laiki Bank cu consimțământul Băncii Centrale Europene și al transferului ulterior la ordinul Băncii Centrale Europene al pasivului relevant către Bank of Cyprus;

         sau, în subsidiar,

               —

               declararea faptului că este angajată răspunderea extracontractuală a pârâților și determinarea procedurii de urmat în vederea stabilirii prejudiciului recuperabil actual suferit de reclamantă;

         și, în orice caz,

               —

               obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive care sunt, în esență, identice sau similare celor pe care se întemeiază cauza T-147/18, APG Intercon și alții/Consiliul și alții.


title: Cauza T-581/16: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Popotas/Ombudsmanul European [„Funcție publică — Funcționari — Cerere de exprimare a interesului — Secretar general al Biroului Ombudsmanului European — Avizul Comitetului consultativ — Neluare în considerare a acestui aviz — Nerespectarea procedurii de selecție — Erori vădite de apreciere — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Răspundere”]

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/27

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Popotas/Ombudsmanul European
   (Cauza T-581/16) (1)

   ([„Funcție publică - Funcționari - Cerere de exprimare a interesului - Secretar general al Biroului Ombudsmanului European - Avizul Comitetului consultativ - Neluare în considerare a acestui aviz - Nerespectarea procedurii de selecție - Erori vădite de apreciere - Egalitate de tratament - Principiul bunei administrări - Răspundere”])
   (2018/C 166/35)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Costas Popotas (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: V. Christianos și S. Paliou, avocați)

      Pârât: Ombudsmanul European (reprezentanți: L. Papadias, P. Dyrberg și A. Antoniadis, agenți, asistați de A. Duron, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei de numire a doamnei G. în postul de secretar general al Biroului Ombudsmanului European, a Deciziei Biroului Ombudsmanului European din 9 noiembrie 2015 de respingere a plângerilor formulate de reclamant împotriva deciziei menționate, precum și a deciziei Ombudsmanului de a nu-l invita la o întrevedere și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a acestor decizii.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Costas Popotas și Ombudsmanul European suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016 (cauză înregistrată inițial pe rolul Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-10/16) și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-201/18: Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Diusa Rendering și Assograssi/Comisia

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/44

         Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Diusa Rendering și Assograssi/Comisia
   (Cauza T-201/18)
   (2018/C 166/56)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Diusa Rendering Srl (Piacenza, Italia), Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Italia) (reprezentant: M. Moretto, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea faptului că Comisia Europeană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Regulamentului nr. 1069/2009, al Regulamentului nr. 178/2002 și al Regulamentului nr. 999/2001, precum și al principiilor generale ale nediscriminării și proporționalității, prin faptul că nu a supus votului comitetului de reglementare, în aplicarea procedurii prevăzute la articolul 5a din Decizia 1999/648/CE, un proiect de măsuri menit să reexamineze interzicerea exporturilor de îngrășăminte organice și de amelioratori de sol care conțin proteine animale prelucrate derivate din materiale din categoria 2, astfel cum prevede articolul 43 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1069/2009;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele susțin că în timp ce până în anul 2011 exportul către țări terțe de îngrășăminte organice și de amelioratori de sol (FOA) care conțin subproduse de origine animală din categoria 2 (și/sau 3) era permisă, cu excepția numai a interzicerii exportului de FOA care conțin proteine animale prelucrate (PAP) derivate din rumegătoare, în urma intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1069/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme sanitare privind subprodusele de origine animală și produsele derivate care nu sunt destinate consumului uman și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1774/2002 (Regulament privind subprodusele de origine animală) (JO 2009, L 300, p. 1) și a neadoptării de către Comisie a dispozițiilor necesare de punere în aplicare, exportul către țări terțe de FOA derivate din materiale din categoria 2 este în prezent interzisă. Această interdicție ar continua să se aplice chiar dacă aproape toate statele membre ale Uniunii au obținut până în prezent calificarea drept țări cu risc de BSE neglijabil și deși standardele internaționale stabilite OIE (Office international des épizooties) nu prevede o interdicție similară pentru FOA provenite din țări care beneficiază de această calificare.
   Pe de altă parte, potrivit reclamantelor, în timp ce interzice exportul de FOA derivate din materiale din categoria 2 deși provin din state membre cu risc de BSE neglijabil, Uniunea permite comercializarea și utilizarea acelorași produse pe teritoriul său. Aceasta ar recunoaște astfel că, în realitate, FOA derivate din materiale din categoria 2 produse potrivit dispozițiilor Regulamentului nr. 1069/2009 și ale Regulamentului (UE) nr. 142/2011 al Comisiei din 25 februarie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1069/2009 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme sanitare privind subprodusele de origine animală și produsele derivate care nu sunt destinate consumului uman și de punere în aplicare a Directivei 97/78/CE a Consiliului în ceea ce privește anumite probe și produse care sunt scutite de la controalele sanitar-veterinare la frontieră în conformitate cu directiva menționată (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2011, L 54, p. 1), nu reprezintă un risc pentru sănătatea oamenilor și a animalelor.
   Potrivit reclamantelor, în timp ce impune o interdicție absolută în ceea ce privește exportul de FOA în discuție, Uniunea permite importul din țări terțe, inclusiv țări cu risc de BSE controlat sau nedeterminat, nu numai de produse alimentare și hrană care ar putea fi obținute prin utilizarea de FOA provenite din țări terțe care nu prezintă în mod necesar același nivel de siguranță garantat de FOA produse de Uniune, ci și importul de animali vii și de carne proaspătă de animale (porci și pui) care ar putea fi hrănite direct cu făină derivată și din materiale de la rumegătoare.
   Pagubele produse operatorilor din Uniune din cauza interzicerii exportului de FOA derivate din subproduse din categoria 2 ar fi considerabile.
   Motivele și principalele argumente sunt asemănătoare cu cele invocate în cauza T-189/18, Lipitalia 2000 e Assograssi/Comisia.
   Se susține în special încălcarea articolului 43 alineatul (3) și a articolului 52 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1069/2009.


title: Cauza C-470/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) – Irlanda) – North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy/An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Irlande, Attorney General (Trimitere preliminară — Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului — Directiva 2011/92/UE — Dreptul la o cale de atac al membrilor publicului interesat — Cale de atac prematură — Noțiunile de cost care să nu fie prohibitiv și de decizii, acțiuni sau omisiuni care intră sub incidența dispozițiilor directivei privind participarea publicului — Aplicabilitatea Convenției de la Aarhus)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) – Irlanda) – North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy/An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Irlande, Attorney General
   (Cauza C-470/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului - Directiva 2011/92/UE - Dreptul la o cale de atac al membrilor publicului interesat - Cale de atac prematură - Noțiunile de cost care să nu fie prohibitiv și de decizii, acțiuni sau omisiuni care intră sub incidența dispozițiilor directivei privind participarea publicului - Aplicabilitatea Convenției de la Aarhus))
   (2018/C 166/11)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court (Irlande)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy

      Pârâți: An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Irlande, Attorney General

      Cu participarea: EirGrid plc

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului trebuie interpretat în sensul că cerința ca anumite proceduri judiciare să nu aibă un cost prohibitiv se aplică unei proceduri în fața unei instanțe dintr-un stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, în cadrul căreia se stabilește dacă o cale de atac poate fi autorizată în cursul unei proceduri de autorizare a unei amenajări, a fortiori în cazul în care acest stat membru nu a stabilit etapa în care poate fi introdusă o cale de atac.

               2)

               Atunci când un reclamant invocă atât motive întemeiate pe nerespectarea normelor de participare a publicului la luarea deciziilor în materie de mediu, cât și motive întemeiate pe nerespectarea altor norme, cerința ca anumite proceduri judiciare să nu aibă un cost prohibitiv, prevăzută la articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2011/92, se aplică doar cheltuielilor aferente părții din calea de atac care se întemeiază pe nerespectarea normelor privind participarea publicului.

               3)

               Articolul 9 alineatele (3) și (4) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, semnată la Aarhus la 25 iunie 1998 și aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005, trebuie interpretat în sensul că, pentru a asigura o protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii în materie de mediu, cerința ca anumite proceduri judiciare să nu aibă un cost prohibitiv se aplică părții unei căi de atac care nu ar fi acoperită de aceeași cerință așa cum decurge aceasta, în temeiul Directivei 2011/92, din răspunsul care figurează la punctul 2 din prezentul dispozitiv, în măsura în care reclamantul ar solicita în cadrul acestei părți să se asigure respectarea dreptului național al mediului. Prevederile menționate nu au un efect direct, însă revine instanței naționale sarcina de a da dreptului procesual intern o interpretare care să fie, în cea mai mare măsură posibilă, conformă cu acestea.

               4)

               Un stat membru nu poate deroga de la cerința conform căreia costul anumitor proceduri nu trebuie să fie prohibitiv, impusă de articolul 9 alineatul (4) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu și de articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2011/92, atunci când o cale de atac este considerată neserioasă ori vexatorie sau în lipsa unei legături între presupusa încălcare a dreptului național al mediului și o daună cauzată acestuia din urmă.

      (1)  JO C 428, 21.11.2016


title: Cauza T-147/18: Acțiune introdusă la 1 martie 2018 – APG Intercon și alții/Consiliul și alții

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/36

         Acțiune introdusă la 1 martie 2018 – APG Intercon și alții/Consiliul și alții
   (Cauza T-147/18)
   (2018/C 166/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: APG Intercon Ltd (Nicosia, Cipru) și alți 147 [reprezentanți: A. Markides, K. Scordis, A. Gavrielides, C. Velaris, C. Velaris, avocați, A. Robertson QC (Queen’s Counsel) și G. Rothschild, Barrister]

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogroup (reprezentat de Consiliul Uniunii Europene) și Uniunea Europeană (reprezentată de Comisia Europeană)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâților la plata către reclamanți a sumelor menționate în tabelul anexat la cererea introductivă plus dobânzi începând cu 26 martie 2013 până la data pronunțării hotărârii Tribunalului, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul suferit ca urmare a deciziilor Eurogroup privind rezoluția Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (denumită în continuare „Laiki Bank”), a recapitalizării Bank of Cyprus Public Company Limited (denumită în continuare „Bank of Cyprus”) și a vânzării activelor și a activității băncilor menționate în Grecia, și/sau ca rezultat al furnizării de asistență privind lichiditatea în situații de urgență către Laiki Bank cu consimțământul Băncii Centrale Europene și al transferului ulterior la ordinul Băncii Centrale Europene al pasivului relevant către Bank of Cyprus;

         sau, în subsidiar,

               —

               declararea faptului că este angajată răspunderea extracontractuală a pârâților și determinarea procedurii de urmat în vederea stabilirii prejudiciului recuperabil actual suferit de reclamanți;

         și, în orice caz,

               —

               obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamanți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului fundamental al egalității de tratament și al nediscriminării:

                           —

                           a existat o discriminare ilegală între creditorii Laiki Bank și/sau între creditorii Bank of Cyprus ca rezultat al măsurilor adoptate de instituțiile Uniunii Europene;

                           —

                           încălcările menționate au fost suficient de serioase în sensul că instituțiile nu au respectat în mod intenționat și grav limitele puterii lor de apreciere; și

                           —

                           există o legătură de cauzalitate directă între încălcări și prejudiciul suferit de reclamanți.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului fundamental al protecției dreptului de proprietate:

                           —

                           deponenții reclamanți au fost privați de dreptul lor de proprietate din cauza măsurilor adoptate de instituțiile Uniunii Europene;

                           —

                           deponenții reclamanți nu au primit o despăgubire echitabilă pentru prejudiciul suferit, fapt ce duce la încălcarea principiului fundamental al protecției dreptului de proprietate;

                           —

                           încălcările menționate au fost suficient de serioase întrucât instituțiile au încălcat intenționat și grav limitele puterii lor de apreciere; și

                           —

                           există o legătură de cauzalitate directă între încălcări și prejudiciul suferit de reclamanți.


title: Cauza C-58/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Justice de Paix du canton de Visé (Belgia) la 30 ianuarie 2018 – Michel Schyns/Belfius Banque SA

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Justice de Paix du canton de Visé (Belgia) la 30 ianuarie 2018 – Michel Schyns/Belfius Banque SA
   (Cauza C-58/18)
   (2018/C 166/23)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Justice de Paix du canton de Visé

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Michel Schyns

      Pârâtă: Belfius Banque SA

      Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Articolul 5 alineatul (6) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori (1), care urmărește să asigure că consumatorului i se permite să evalueze dacă contractul de credit propus este adaptat la nevoile sale și la situația sa financiară, se opune textului articolului 15 primul paragraf din Legea privind creditul de consum (în prezent abrogat și înlocuit cu articolul VII.75 din Codul de drept economic), care prevede că creditorul și intermediarul de credit trebuie să identifice, în cadrul contractelor de credit pe care le oferă în mod uzual sau pe care le intermediază în mod uzual, tipul creditului și cuantumul creditului cele mai adaptate, ținând cont de situația financiară a consumatorului la momentul încheierii contractului și de scopul creditului, în măsura în care acesta din urmă stabilește o obligație generală a creditorului sau a intermediarului de credit de a identifica creditul cel mai adaptat pentru consumator, care nu se regăsește în textul directivei menționate?

                           b)

                           Articolul 5 alineatul (6) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori, care urmărește să asigure că consumatorului i se permite să evalueze dacă contractul de credit propus este adaptat la nevoile sale și la situația sa financiară, se opune textului articolului 15 din Legea privind creditul de consum (abrogat și în prezent înlocuit de articolul VII.77 alineatul 2 primul paragraf din Codul de drept economic prin aceea că creditorul nu poate încheia un contract de credit decât dacă, ținând cont de informațiile de care dispune sau de care ar trebui să dispună, în special pe baza consultării prevăzute la articolul 9 din Legea din 10 august 2001 privind Centrala creditelor acordate particularilor și pe baza informațiilor menționate la articolul 10, trebuie să considere în mod rezonabil că consumatorul va putea respecta obligațiile care decurg din contract, în măsura în care acesta are drept consecință faptul că creditorul trebuie să se pronunțe el însuși asupra oportunității eventualei încheieri a contractului de credit în locul consumatorului?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori trebuie interpretată în sensul că obligă în orice situație creditorul și intermediarul de credit să evalueze în locul consumatorului oportunitatea încheierii unui contract de credit?

      (1)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO L 133, p. 66).


title: Cauza T-209/18: Acțiune introdusă la 22 martie 2018 – Porsche/EUIPO – Autec (autoturisme)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/46

         Acțiune introdusă la 22 martie 2018 – Porsche/EUIPO – Autec (autoturisme)
   (Cauza T-209/18)
   (2018/C 166/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: C. Klawitter, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Autec AG (Nürnberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 1230593-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 19 ianuarie 2018 în cauza R 945/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea cererii de anulare a desenului sau modelului industrial comunitar atacat nr. 1230593-0001.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 5 din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-63/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 1 februarie 2018 – Vitali SpA/Autostrade per l’Italia SpA

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 1 februarie 2018 – Vitali SpA/Autostrade per l’Italia SpA
   (Cauza C-63/18)
   (2018/C 166/24)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vitali SpA

      Pârâtă: Autostrade per l’Italia SpA

      Întrebarea preliminară

   Principiile libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor, prevăzute la articolele 49 și 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), articolul 71 din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 (1), care nu prevede limitări cantitative pentru subcontractare, și principiul proporționalității, propriu dreptului Uniunii Europene, se opun aplicării unei reglementări naționale privind achizițiile publice precum reglementarea italiană conținută la articolul 105 alineatul 2 a treia teză din Decretul legislativ nr. 50 din 18 aprilie 2016, potrivit căruia subcontractarea nu poate depăși cota de 30 % din valoarea totală a contractului de achiziții publice de lucrări, de servicii sau de bunuri?

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE: articolul 71 (JO L 94, p. 65).


title: Cauza C-482/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Innsbruck – Austria) – Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG (Trimitere preliminară — Politica socială — Articolul 45 TFUE — Principiul nediscriminării în funcție de vârstă — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 21 alineatul (1) — Directiva 2000/78/CE — Articolele 2, 6 și 16 — Data de referință pentru promovare — Reglementare discriminatorie a unui stat membru care exclude luarea în calcul a perioadelor de activitate realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani în scopul stabilirii remunerației — Eliminarea dispozițiilor care contravin principiului egalității de tratament)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Innsbruck – Austria) – Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG
   (Cauza C-482/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Articolul 45 TFUE - Principiul nediscriminării în funcție de vârstă - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 21 alineatul (1) - Directiva 2000/78/CE - Articolele 2, 6 și 16 - Data de referință pentru promovare - Reglementare discriminatorie a unui stat membru care exclude luarea în calcul a perioadelor de activitate realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani în scopul stabilirii remunerației - Eliminarea dispozițiilor care contravin principiului egalității de tratament))
   (2018/C 166/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Georg Stollwitzer

      Pârâtă: ÖBB Personenverkehr AG

      Dispozitivul

   Articolul 45 TFUE, precum și articolele 2, 6 și 16 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale, cum este cea în discuție în litigiul principal, care, pentru a pune capăt unei discriminări pe motive de vârstă, apărută ca urmare a aplicării unei reglementări naționale care lua în calcul, în vederea încadrării lucrătorilor unei întreprinderi în baremul de salarizare, numai perioadele de activitate realizate după împlinirea vârstei de 18 ani, elimină, în mod retroactiv și în privința tuturor acestor lucrători, respectiva limită de vârstă, dar permite numai luarea în calcul a experienței dobândite în cadrul unor întreprinderi care își desfășoară activitatea în același sector economic.

      (1)  JO C 428, 21.11.2016.


title: Cauza T-210/18: Acțiune introdusă la 22 martie 2018 – Porsche/EUIPO – Autec (autoturisme)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/46

         Acțiune introdusă la 22 martie 2018 – Porsche/EUIPO – Autec (autoturisme)
   (Cauza T-210/18)
   (2018/C 166/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: C. Klawitter, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Autec AG (Nürnberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 198387-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 19 ianuarie 2018 în cauza R 941/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea cererii de anulare a desenului sau modelului industrial comunitar atacat nr. 198387-0001.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 5 din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza T-148/18: Acțiune introdusă la 2 martie 2018 – UE/Comisia

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/37

         Acțiune introdusă la 2 martie 2018 – UE/Comisia
   (Cauza T-148/18)
   (2018/C 166/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: UE (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Champetier, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei adoptate de Comisie la 20 noiembrie 2017 prin care se respinge plângerea acesteia privind o cerere de despăgubire a prejudiciului suferit de reclamantă;

               —

               acordarea despăgubirii pentru prejudiciul moral suferit din culpa pârâtei, evaluate la suma de 10 000 de euro și

               —

               dispunerea plății cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a principiului bunei administrări și a articolului 41 din Cartă, potrivit principiului termenului rezonabil.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe respectarea de către reclamantă a principiului termenului rezonabil la prezentarea cererii de asistență.


title: Cauza T-213/18: Acțiune introdusă la 27 martie 2018 – Brita/EUIPO (Formă de robinet pentru pregătirea şi distribuirea de băuturi)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/47

         Acțiune introdusă la 27 martie 2018 – Brita/EUIPO (Formă de robinet pentru pregătirea şi distribuirea de băuturi)
   (Cauza T-213/18)
   (2018/C 166/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Brita GmbH (Taunusstein, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: Marcă tridimensională a Uniunii Europene în negru şi alb (formă de robinet pentru pregătirea şi distribuirea de băuturi) – cererea de înregistrare nr. 16 053 068

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 ianuarie 2018 în cauza R 1864/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               dispunerea admiterii cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 16 053 068 pentru ansamblul bunurilor şi serviciilor care fac parte din clasele 7, 11, 21, 37 şi 40;

               —

               obligarea EUIPO la plata tuturor cheltuielilor de judecată (cele proprii şi cele efectuate de Brita GmbH).

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-179/18: Acțiune introdusă la 7 martie 2018 – Scordis, Papapetrou & Co și alții/Consiliul și alții

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/37

         Acțiune introdusă la 7 martie 2018 – Scordis, Papapetrou & Co și alții/Consiliul și alții
   (Cauza T-179/18)
   (2018/C 166/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Scordis, Papapetrou & Co LLC (Nicosia, Cipru) și cinci alții (reprezentanți: A. Markides, avocat, A. Robertson, QC, și G. Rothschild, barrister)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogroup (reprezentat de Consiliul Uniunii Europene) și Uniunea Europeană (reprezentată de Comisia Europeană)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtelor la plata către reclamanți a sumelor menționate în tabelul anexat la cererea introductivă plus dobânzi începând de la 26 martie 2013 până la data pronunțării hotărârii Tribunalului, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul suferit ca urmare a deciziilor Eurogroup privind rezoluția Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (denumită în continuare „Laiki Bank”), recapitalizarea internă a Bank of Cyprus Public Company Limited (denumită în continuare „Bank of Cyprus”) și vânzarea activelor și a activității băncilor menționate în Grecia, și/sau ca urmare a furnizării de asistență privind lichiditatea în situații de urgență către Laiki Bank cu consimțământul Băncii Centrale Europene și a transferării ulterioare a pasivului relevant către Bank of Cyprus conform instrucțiunilor Băncii Centrale Europene

         sau, cu titlu subsidiar,

               —

               constatarea faptului că este angajată răspunderea extracontractuală a pârâtelor și determinarea procedurii de urmat pentru stabilirea prejudiciului recuperabil suferit efectiv de reclamanți

         și, în orice caz,

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cauza T-147/18, APG Intercon și alții/Consiliul și alții.


title: Cauza T-222/18: Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Aliança – Vinhos de Portugal/EUIPO – Lidl Stiftung (ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/48

         Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Aliança – Vinhos de Portugal/EUIPO – Lidl Stiftung (ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL)
   (Cauza T-222/18)
   (2018/C 166/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aliança – Vinhos de Portugal SA (Anadia, Portugal) (reprezentant: J. Mioludo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL – marca Uniunii Europene nr. 13 907 027

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15 ianuarie 2018 în cauza R 1206/2017-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea Deciziei Diviziei de anulare din 4 aprilie 2017 în cauza privind anularea nr. 13433 C;

               —

               respingerea cererii de declarare a nulității înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 13 907 027 „ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL (fig.)”;

               —

               confirmarea validității înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 13 907 027 „ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL (fig.)” pentru toate produsele acoperite;

               —

               obligarea EUIPO și a Lidl Stiftung & Co. KG să suporte propriile cheltuieli de judecată și să le plătească pe cele ale reclamantei.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza T-684/17: Ordonanța Tribunalului din 13 martie 2018 – Amorepacific/EUIPO – Primavera Life (p primera Pure Sprout Energy)

text:
               14.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 166/49

         Ordonanța Tribunalului din 13 martie 2018 – Amorepacific/EUIPO – Primavera Life (p primera Pure Sprout Energy)
   (Cauza T-684/17) (1)

   (2018/C 166/62)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 412, 4.12.2017.


201806150501954992018/C 231/492692018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180502383922Cauza T-269/18: Acțiune introdusă la 2 mai 2018 – Inditex/EUIPO – Ffauf (ZARA)
 ---documentbreak--- C2312018RO3820120180502RO0049382392Acțiune introdusă la 2 mai 2018 – Inditex/EUIPO – Ffauf (ZARA)
   (Cauza T-269/18)2018/C 231/49Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Industria de Diseño Textil, SA (Arteixo, Spania) (reprezentanți: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal și E. Armero Lavie, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ffauf SA (Luxemburg, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală ZARA – cererea de înregistrare nr. 8 929 952

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 februarie 2018 în cauzele R 359/2015-5 și R 409/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate în măsura în care, prin respingerea căii de atac formulate de reclamantă și prin admiterea în parte a căii de atac formulate de intervenientă, a respins cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ZARA nr. 8 929 952 pentru următoarele clase de produse și servicii: Clasa 29 – fructe și legume conservate, congelate, uscate și fierte, jeleuri, dulcețuri, compoturi, produse lactate, uleiuri și grăsimi comestibile; Clasa 30 – orez, tapioca, sago, făină și preparate din cereale, pâine, produse de patiserie și cofetărie, drojdie, praf de copt, sare, muștar, oțet, sosuri (condimente), mirodenii, gustări pe bază de orez; Clasa 31 – legume proaspete; Clasa 32 – sucuri proaspete; Clasa 35 – servicii de vânzare cu amănuntul și cu ridicata prin intermediul rețelelor informatice mondiale, prin catalog, prin poștă, prin telefon, prin radio și televiziune și prin intermediul altor mijloace electronice de legume conservate, congelate, uscate și fierte, uleiuri comestibile, orez, făină și preparate din cereale, pâine, oțet, sosuri (condimente); Clasa 43 – servicii de alimentație publică, restaurante cu autoservire, cafenele;

            —

            obligarea EUIPO și, după caz, a intervenientei (Ffauf SA) la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni la Tribunal;

            —

            obligarea părții care a formulat opoziția (FFAUF SA) la plata cheltuielilor aferente căilor de atac formulate în cauzele R 359/2015-5 și R 409/2015-5 la Camera a cincea de recurs a EUIPO.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 15 alineatul (1) și a articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 și a normei 22 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 2868/95;

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


201806150401954882018/C 231/132242018CJC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180328111111Cauza C-224/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 28 martie 2018 – Budimex S.A.
 ---documentbreak--- C2312018RO1110120180328RO0013111111Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 28 martie 2018 – Budimex S.A.
   (Cauza C-224/18)2018/C 231/13Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Budimex S.A.

      Pârât: Minister Finansów

      Întrebarea preliminară

   Dacă, în situația în care părțile la operațiune au convenit ca pentru efectuarea plăților pentru lucrările de construcție sau de construcție-montaj este necesar ca beneficiarul să confirme executarea acestora printr-un proces-verbal de recepție, prestarea serviciului menționat la articolul 63 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (
         1
      ), ca urmare a acestei operațiuni, are loc în momentul realizării efective a lucrărilor de construcție sau de construcție-montaj sau în momentul în care executarea acestor lucrări este confirmată de beneficiar, iar această confirmare este exprimată în procesul-verbal de recepție?
   (
         1
      )	JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


201806150431954812018/C 231/025742015CJC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL201805022211Cauza C-574/15: Hotărârea Curții (Marea cameră) din 2 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Varese – Italia) – Procedură penală privind pe Mauro Scialdone [Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Protecția intereselor financiare ale Uniunii — Articolul 4 alineatul (3) TUE — Articolul 325 alineatul (1) TFUE — Directiva 2006/112/CE — Convenția PIF — Sancțiuni — Principiile echivalenței și efectivității — Neplata, în termenele stabilite de lege, a TVA-ului care rezultă din declarația anuală — Reglementare națională care prevede o pedeapsă privativă de libertate numai atunci când cuantumul TVA-ului neplătit depășește un anumit prag de incriminare — Reglementare națională care prevede un prag de incriminare inferior pentru neplata reținerilor la sursă aferente impozitului pe venit]
 ---documentbreak--- C2312018RO210120180502RO00022121Hotărârea Curții (Marea cameră) din 2 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Varese – Italia) – Procedură penală privind pe Mauro Scialdone
   (Cauza C-574/15) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Protecția intereselor financiare ale Uniunii — Articolul 4 alineatul (3) TUE — Articolul 325 alineatul (1) TFUE — Directiva 2006/112/CE — Convenția PIF — Sancțiuni — Principiile echivalenței și efectivității — Neplata, în termenele stabilite de lege, a TVA-ului care rezultă din declarația anuală — Reglementare națională care prevede o pedeapsă privativă de libertate numai atunci când cuantumul TVA-ului neplătit depășește un anumit prag de incriminare — Reglementare națională care prevede un prag de incriminare inferior pentru neplata reținerilor la sursă aferente impozitului pe venit]”2018/C 231/02Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Tribunale di Varese

      Partea din procedura penală principală

   Mauro Scialdone

      Dispozitivul

   Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborată cu articolul 4 alineatul (3) TUE și articolul 325 alineatul (1) TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care prevede că neplata, în termenele stabilite de lege, a taxei pe valoarea adăugată (TVA) care rezultă din declarația anuală pentru un anumit exercițiu fiscal constituie o infracțiune care se pedepsește cu o pedeapsă privativă de libertate numai atunci când cuantumul TVA-ului neplătit depășește un prag de incriminare de 250000 de euro, în condițiile în care pentru infracțiunea de neplată a reținerilor la sursă aferente impozitului pe venit este prevăzut un prag de incriminare de 150000 de euro.
   (
         1
      )	JO C 48, 8.2.2016.


201806150521955202018/C 231/512762018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180427404011Cauza T-276/18: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – Julius-K9/EUIPO – El Corte Inglés (K9 UNIT)
 ---documentbreak--- C2312018RO4010120180427RO0051401401Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – Julius-K9/EUIPO – El Corte Inglés (K9 UNIT)
   (Cauza T-276/18)2018/C 231/51Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Julius-K9 Zrt (Szigetszentmiklós, Ungaria) (reprezentant: G. Jambrik, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă K9 UNIT – cererea de înregistrare nr. 14 590 831

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 februarie 2018 în cauza R 1432/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001.


201806150611955222018/C 231/522772018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180504404122Cauza T-277/18: Acțiune introdusă la 4 mai 2018 – Zitro IP/EUIPO (PICK & WIN MULTISLOT)
 ---documentbreak--- C2312018RO4020120180504RO0052402412Acțiune introdusă la 4 mai 2018 – Zitro IP/EUIPO (PICK & WIN MULTISLOT)
   (Cauza T-277/18)2018/C 231/52Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă PICK & WIN MULTISLOT – cererea de înregistrare nr. 16 071 946

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 martie 2018 în cauza R 978/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

   Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


201806150831955152018/C 231/372412018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180418293022Cauza T-241/18: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2018 – Bruno/Comisia
 ---documentbreak--- C2312018RO2920120180418RO0037292302Acțiune introdusă la 18 aprilie 2018 – Bruno/Comisia
   (Cauza T-241/18)2018/C 231/37Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: Luigi Bruno (Woluwé-Saint-Pierre, Belgia) (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   să declare și să hotărască,

            —

            anularea deciziei AAIC din 4 iulie 2017;

            —

            dacă este necesar, anularea deciziei explicite de respingere a reclamației din 18 ianuarie 2018;

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Comisia Europeană în aplicarea articolului 11 alineatul (1) și a articolului 12 alineatul (1) din anexa VIII la statut, în măsura în care, prin decizia sa, Comisia a respins cererea reclamantului de a-i acorda beneficiul indemnizației de plecare prevăzute la articolul 12 alineatul (2) din anexa menționată, impunându-i, în schimb, aplicarea articolului 11 alineatul (1) din anexa VIII la statut, care nu s-ar aplica însă în cazul său.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate, în măsura în care dispozițiile statutare menționate anterior ar încălca principiul egalității de tratament și al nediscriminării pentru motivul existenței unei lacune legislative.


201806150341954862018/C 231/043312016CJC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL201805024521Cauzele conexate C-331/16 și C-366/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg, Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgia) – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16,), H.F./Belgische Staat (C-366/16) [Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii Europene — Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre — Directiva 2004/38/CE — Articolul 27 alineatul (2) al doilea paragraf — Restrângere a dreptului de intrare și a dreptului de ședere pentru motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică — Expulzare de pe teritoriu pentru motive de ordine publică, siguranță publică sau securitate publică — Comportament care reprezintă o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății — Persoană a cărei cerere de azil a fost respinsă pentru motive care intră sub incidența articolului 1 secțiunea F din Convenția de la Geneva sau a articolului 12 alineatul (2) din Directiva 2011/95/UE — Articolul 28 alineatul (1) — Articolul 28 alineatul (3) litera (a) — Protecție împotriva expulzării — Ședere în statul membru gazdă în cei zece ani anteriori — Motive imperative de siguranță publică — Noțiune]
 ---documentbreak--- C2312018RO410120180502RO00044152Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg, Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgia) – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16,), H.F./Belgische Staat (C-366/16)
   (Cauzele conexate C-331/16 și C-366/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii Europene — Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre — Directiva 2004/38/CE — Articolul 27 alineatul (2) al doilea paragraf — Restrângere a dreptului de intrare și a dreptului de ședere pentru motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică — Expulzare de pe teritoriu pentru motive de ordine publică, siguranță publică sau securitate publică — Comportament care reprezintă o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății — Persoană a cărei cerere de azil a fost respinsă pentru motive care intră sub incidența articolului 1 secțiunea F din Convenția de la Geneva sau a articolului 12 alineatul (2) din Directiva 2011/95/UE — Articolul 28 alineatul (1) — Articolul 28 alineatul (3) litera (a) — Protecție împotriva expulzării — Ședere în statul membru gazdă în cei zece ani anteriori — Motive imperative de siguranță publică — Noțiune]”2018/C 231/04Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg, Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: K. (C-331/16), H.F. (C-366/16)

      Pârâți: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16,), Belgische Staat (C-366/16)

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 27 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că faptul că un cetățean al Uniunii Europene sau un resortisant al unei țări terțe, membru al familiei unui astfel de cetățean, care solicită acordarea unui drept de ședere pe teritoriul unui stat membru, a făcut, în trecut, obiectul unei decizii de excludere de la recunoașterea statutului de refugiat în temeiul articolului 1 secțiunea F din Convenția privind statutul refugiaților, semnată la Geneva la 28 iulie 1951 și completată prin Protocolul privind statutul refugiaților, încheiat la New York la 31 ianuarie 1967, sau al articolului 12 alineatul (2) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate nu permite autorităților competente ale acestui stat membru să considere în mod automat că simpla sa prezență pe acest teritoriu constituie, indiferent dacă există sau dacă nu există un risc de recidivă, o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății, susceptibilă să justifice adoptarea unor măsuri de ordine publică sau de siguranță publică.
            Constatarea existenței unei astfel de amenințări trebuie întemeiată pe o apreciere, de către autoritățile competente ale statului membru gazdă, a conduitei persoanei în cauză, luând în considerare constatările din decizia de excludere de la recunoașterea statutului de refugiat și elementele pe care este fondată aceasta, în special natura și gravitatea infracțiunilor sau a actelor care îi sunt imputate, nivelul său de implicare individuală în acestea, existența eventuală a unor motive de exonerare de răspunderea penală, precum și existența sau inexistența unei condamnări penale. Această apreciere globală trebuie, de asemenea, să ia în considerare timpul care s-a scurs de la pretinsa săvârșire a acestor infracțiuni sau acte, precum și conduita ulterioară a persoanei respective, în special sub aspectul dacă această conduită demonstrează persistența, în ceea ce o privește, a unei atitudini care atentează la valorile fundamentale prevăzute la articolele 2 și 3 TUE într-un mod care ar putea perturba liniștea și siguranța fizică a populației. Simplul fapt că conduita anterioară a acestei persoane se încadrează în contextul istoric și social specific din țara sa de origine, care nu este susceptibil să se repete în statul membru gazdă, nu se opune unei astfel de constatări.
            În conformitate cu principiul proporționalității, autoritățile competente din statul membru gazdă trebuie, pe de altă parte, să pună în balanță, pe de o parte, protejarea unui interes fundamental al societății în cauză și, pe de altă parte, interesele persoanei vizate, referitoare la exercitarea libertății sale de circulație și de ședere în calitate de cetățean al Uniunii, precum și la dreptul său la respectarea vieții private și de familie.

            2)

            Articolul 28 alineatul (1) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că, atunci când măsurile avute în vedere implică expulzarea persoanei în cauză din statul membru gazdă, acesta din urmă trebuie să ia în considerare natura și gravitatea conduitei persoanei respective, durata și, dacă este cazul, caracterul legal al șederii sale în acest stat membru, perioada care s-a scurs de la conduita care îi este imputată, comportamentul său în această perioadă, gradul periculozității sale actuale pentru societate, precum și soliditatea legăturilor sale sociale, culturale și familiale cu statul membru respectiv.
            Articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că nu se aplică unui cetățean al Uniunii care nu are un drept de ședere permanentă în statul membru gazdă, în sensul articolului 16 și al articolului 28 alineatul (2) din această directivă.

      (
         1
      )	JO C 326 du 05.09.2016

      JO C 343 du 19.09.2016


201806150801955062018/C 231/532792018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180430414221Cauza T-279/18: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2018 – Alliance Pharmaceuticals/EUIPO –- AxiCorp (AXICORP ALLIANCE)
 ---documentbreak--- C2312018RO4110120180430RO0053411422Acțiune introdusă la 30 aprilie 2018 – Alliance Pharmaceuticals/EUIPO –- AxiCorp (AXICORP ALLIANCE)
   (Cauza T-279/18)2018/C 231/53Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Alliance Pharmaceuticals Ltd (Wiltshire, Regatul Unit) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: AxiCorp GmbH (Friedrichsdorf/Ts, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii AXICORP ALLIANCE – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 072 913

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 februarie 2018 în cauza R 1473/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            în subsidiar, modificarea deciziei atacate a Camerei a cincea în sensul că opoziția trebuie trimisă diviziei de opoziție, pentru ca aceasta să reexamineze opoziția în temeiul articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5), precum și să reexamineze opoziția în temeiul articolului 8 alineatul (4);

            —

            obligarea EUIPO la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură și a celor aferente procedurii în fața camerei. În subsidiar, în cazul în care intervine cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei, obligarea pârâtului și a intervenientei să plătească reclamantei, în solidar, cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură și a celor aferente procedurii în fața camerei.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001;

            —

            Camera a interpretat în mod eronat specificațiile mărcilor înregistrate anterior și, pe cale de consecință, a reținut că dovada utilizării care a fost prezentată nu a indicat utilizarea serioasă a bunurilor incluse în acele specificații.


201806150581955002018/C 231/266752016TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180515222211Cauza T-675/16: Hotărârea Tribunalului din 15 mai 2018 – Wirecard/EUIPO (mycard2go) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale mycard2go — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 prima teză din Regulamentul 2017/1001)”]
 ---documentbreak--- C2312018RO2210120180515RO0026221221Hotărârea Tribunalului din 15 mai 2018 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)
   (Cauza T-675/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale mycard2go — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 prima teză din Regulamentul 2017/1001)”]”2018/C 231/26Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Wirecard AG (Aschheim, Germania) (reprezentant: A. Bayer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 iulie 2016 (cauza R 282/2016-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal mycard2go ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 21 iulie 2016 (cauza R 282/2016-4).

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Obligă EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile indispensabile efectuate de reclamantă în procedura căii de atac în fața EUIPO.

      (
         1
      )	JO C 410, 7.11.2016.


201806290401986262018/C 249/383042017TC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180529313111Cauza T-304/17: Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (5000) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulităţii — Marcă a Uniunii Europene verbală 5000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligaţia de motivare”}
 ---documentbreak--- C2492018RO3110120180529RO0038311311Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (5000)
   (Cauza T-304/17) (
         1
      )
   „{„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulităţii — Marcă a Uniunii Europene verbală 5000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligaţia de motivare”}”2018/C 249/38Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: M.-C. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, China) (reprezentanți: S. Fröhlich și M. Hartmann, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 martie 2017 (cauza R 655/2016-4) privind o procedură de declarare a nulității între Zhejiang Rongpeng Air Tools și Sata

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Sata GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată

      (
         1
      )	JO C 231, 17.7.2017.


201806290231986792018/C 249/192872018CJC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180309131312Cauza C-287/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 9 martie 2018 – Fusignano Due Srl/Ministero dello Sviluppo Economico
 ---documentbreak--- C2492018RO1320120180309RO0019132131Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 9 martie 2018 – Fusignano Due Srl/Ministero dello Sviluppo Economico
   (Cauza C-287/18)2018/C 249/19Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Fusignano Due Srl

      Intimat: Ministero dello Sviluppo Economico

      Întrebarea preliminară

   Articolul 3 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2009/28/CE (
         1
      ) trebuie interpretat – inclusiv în lumina principiului general al protecției încrederii legitime și a sistemului în ansamblu al reglementării instituite de directivă cu privire la stimularea producerii de energie din surse regenerabile – în sensul că exclude compatibilitatea cu dreptul Uniunii Europene a unei reglementări naționale care permite guvernului italian să dispună, prin decrete succesive de punere în aplicare, reducerea sau chiar aducerea la zero a tarifelor de stimulare stabilite anterior?
   (
         1
      )	Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO L 140, p. 16).


201806290451986282018/C 249/571992017TC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180531454513Cauza T-199/17: Ordonanța Tribunalului din 31 mai 2018 – QD/EUIPO
 ---documentbreak--- C2492018RO4530120180531RO0057453451Ordonanța Tribunalului din 31 mai 2018 – QD/EUIPO
   (Cauza T-199/17) (
         1
      )2018/C 249/57Limba de procedură: englezaPreședintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 161, 22.5.2017.


201806290591986512018/C 249/329002016TC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180601262721Cauza T-900/16: Hotărârea Tribunalului din 1 iunie 2018 – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (Dayaday) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dayaday — Mărcile naționale figurative anterioare DAYADAY și dayaday — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Renume — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare”]
 ---documentbreak--- C2492018RO2610120180601RO0032261272Hotărârea Tribunalului din 1 iunie 2018 – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (Dayaday)
   (Cauza T-900/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Dayaday — Mărcile naționale figurative anterioare DAYADAY și dayaday — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Renume — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare”]”2018/C 249/32Limba de procedură: spaniola
      Părţile

      Reclamantă: Casual Dreams, SLU (Manrèse, Spania) (reprezentant: A. Tarí Lázaro, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: inițial S. Palmero Cabezas, ulterior J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2016 (cauza R 375/2016-2) privind o procedură de opoziție între Casual Dreams și domnul López Fernández

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 6 octombrie 2016 (cauza R 375/2016-2).

            2)

            EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Casual Dreams, SLU, inclusiv pe cele efectuate de aceasta în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      (
         1
      )	JO C 95, 27.3.2017.


201807130152003562018/C 268/076712016CJC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL201806076611Cauza C-671/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Inter-Environnement Bruxelles ASBL și alții/Région de Bruxelles-Capitale [Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2001/42/CE — Articolul 2 litera (a) — Noțiunea „planuri și programe” — Articolul 3 — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Regulamentul regional de urbanism privind cartierul european din Bruxelles (Belgia)]
 ---documentbreak--- C2682018RO610120180607RO00076161Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Inter-Environnement Bruxelles ASBL și alții/Région de Bruxelles-Capitale
   (Cauza C-671/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2001/42/CE — Articolul 2 litera (a) — Noțiunea „planuri și programe” — Articolul 3 — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Regulamentul regional de urbanism privind cartierul european din Bruxelles (Belgia)]”2018/C 268/07Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman

      Pârâtă: Région de Bruxelles-Capitale

      Dispozitivul

   Articolul 2 litera (a) articolul 3 alineatul (1) și articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului trebuie interpretate în sensul că un regulament regional de urbanism precum cel în discuție în litigiul principal, care stabilește anumite cerințe pentru realizarea de proiecte imobiliare, intră în sfera noțiunii „planuri și programe”, putând avea efecte semnificative asupra mediului, în sensul acestei directive, și trebuie supus, în consecință, unei evaluări privind efectele asupra mediului.
   (
         1
      )	JO C 78, 13.3.2017.