title: Hotărârea Curții din 14 iunie 2018 în cauza E-14/17 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda [Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Regulamentul (UE) nr. 447/2013]

text:
               15.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/9

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 14 iunie 2018
      în cauza E-14/17
      Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

         [Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Regulamentul (UE) nr. 447/2013]

      (2018/C 414/11)
      În cauza E-14/17, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind Spațiul Economic European deoarece nu a transpus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 31bbb din anexa IX la acordul respectiv [Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 447/2013 al Comisiei din 15 mai 2013 de stabilire a procedurii pentru AFIA care optează să intre sub incidența Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte, Per Christiansen și Bernd Hammermann (judecător raportor), judecători, a emis la 14 iunie 2018 hotărârea, al cărei dispozitiv prevede următoarele:
      Curtea:

                  1.

                  declară că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind Spațiul Economic European deoarece nu a transpus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 31bbb din anexa IX la acordul respectiv [Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 447/2013 al Comisiei din 15 mai 2013 de stabilire a procedurii pentru AFIA care optează să intre sub incidența Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord;

                  2.

                  dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza T-582/18: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2018 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/94

      Acțiune introdusă la 28 septembrie 2018 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER)
      (Cauza T-582/18)
      (2018/C 427/124)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Boxer Barcelona, SL (Barcelona, Spania) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: X-Technology Swiss GmbH (Wollerau, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative XBOXER – cererea de înregistrare nr. 11 673 068

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 iulie 2018 în cauza R 2186/2017-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  insuficiența probelor privind utilizarea prezentate de reclamantă;

                  —

                  lipsa confuziei în privința similitudinii dintre mărcile invocate în susținerea opoziției și marca solicitată.


title: Cauzele conexate T-339/16, T-352/16 și T-391/16: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Ville de Paris, Ville de Bruxelles și Ayuntamiento de Madrid/Comisia [„Mediu – Regulamentul (UE) 2016/646 – Emisiile poluante provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 6) – Stabilirea, pentru emisiile de oxizi de azot, a unor valori de «nedepășire» (NTE), în timpul încercărilor în condiții reale de condus (RDE) – Acțiune în anulare – Competențele unei autorități locale în materie de protecție a mediului de a limita circulația anumitor vehicule – Afectare directă – Admisibilitate – Necompetenţa Comisiei – Respectarea normelor juridice superioare – Ajustarea în timp a efectelor unei anulări – Răspundere extracontractuală – Repararea unui pretins prejudiciu de imagine și de reputație”]

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/42

      Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Ville de Paris, Ville de Bruxelles și Ayuntamiento de Madrid/Comisia
      (Cauzele conexate T-339/16, T-352/16 și T-391/16) (1)

      ([„Mediu - Regulamentul (UE) 2016/646 - Emisiile poluante provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 6) - Stabilirea, pentru emisiile de oxizi de azot, a unor valori de «nedepășire» (NTE), în timpul încercărilor în condiții reale de condus (RDE) - Acțiune în anulare - Competențele unei autorități locale în materie de protecție a mediului de a limita circulația anumitor vehicule - Afectare directă - Admisibilitate - Necompetenţa Comisiei - Respectarea normelor juridice superioare - Ajustarea în timp a efectelor unei anulări - Răspundere extracontractuală - Repararea unui pretins prejudiciu de imagine și de reputație”])
      (2019/C 82/48)
      Limbile de procedură: spaniola și franceza

         Părțile

         Reclamantă în cauza T-339/16: Ville de Paris (Franța) (reprezentant: J. Assous, avocat)

         Reclamantă în cauza T-352/16: Ville de Bruxelles (Belgia) (reprezentanți: M. Uyttendaele și S. Kaisergruber, avocați)

         Reclamantă în cauza T-391/16: Ayuntamiento de Madrid (Spania) (reprezentant: F. Zunzunegui Pastor, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. C. Becker, E. Sanfrutos Cano și J.-F. Brakeland, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cereri întemeiate pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Regulamentului (UE) 2016/646 al Comisiei din 20 aprilie 2016 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 692/2008 în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 6) (JO 2016, L 109, p. 1), și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect repararea unui prejudiciu pe care Ville de Paris l-ar fi suferit prin adoptarea aceluiași regulament

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează punctul 2 din anexa II la Regulamentul (UE) 2016/646 al Comisiei din 20 aprilie 2016 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 692/2008 în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 6), în măsura în care stabilește, la punctele 2.1.1 și 2.1.2 din anexa IIIA la Regulamentul nr. 692/2008 al Comisiei din 18 iulie 2008 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 715/2007, valoarea factorului de conformitate final CFpollutant și valoarea factorului de conformitate CFpollutant temporar pentru masa de oxizi de azot.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunile.

                  3)

                  Efectele dispoziției anulate în temeiul punctului 1 din prezentul dispozitiv se mențin până la adoptarea într-un termen rezonabil a unei noi reglementări care să înlocuiască aceste dispoziții, termenul respectiv neputând depăși douăsprezece luni de la data pronunțării prezentei hotărâri.

                  4)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Ville de Paris, de Ville de Bruxelles și de Ayuntamiento de Madrid.

         (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza C-168/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – SH/TG [Trimitere preliminară – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate având în vedere situația din Libia – Lanț de contracte încheiate în scopul emiterii unei garanții bancare în beneficiul unei entități incluse într-o listă de înghețare de fonduri – Plata unor cheltuieli în temeiul unor contracte de contragaranție – Regulamentul (UE) nr. 204/2011 – Articolul 5 – Noțiunea „fonduri puse la dispoziția unei entități incluse pe lista din anexa III la Regulamentul nr. 204/2011” – Articolul 12 alineatul (1) litera (c) – Noțiunea „cerere în temeiul unei garanții” – Noțiunea „persoană sau entitate care acționează în numele uneia dintre persoanele menționate la litera (a) sau (b)”]

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/4

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – SH/TG
      (Cauza C-168/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate având în vedere situația din Libia - Lanț de contracte încheiate în scopul emiterii unei garanții bancare în beneficiul unei entități incluse într-o listă de înghețare de fonduri - Plata unor cheltuieli în temeiul unor contracte de contragaranție - Regulamentul (UE) nr. 204/2011 - Articolul 5 - Noțiunea „fonduri puse la dispoziția unei entități incluse pe lista din anexa III la Regulamentul nr. 204/2011” - Articolul 12 alineatul (1) litera (c) - Noțiunea „cerere în temeiul unei garanții” - Noțiunea „persoană sau entitate care acționează în numele uneia dintre persoanele menționate la litera (a) sau (b)”])
      (2019/C 93/05)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Kúria

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: SH

         Pârât: TG

         Cu participarea: UF

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 204/2011 al Consiliului din 2 martie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia trebuie interpretat în sensul că:

                              —

                              se aplică într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care cheltuielile datorate în temeiul unui contract de contragaranție trebuie să fie plătite de o bancă din Uniunea Europeană unei bănci libiene al cărei nume este inclus în lista care figurează în anexa III la acest regulament, și

                              —

                              nu se aplică, în principiu, într o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care cheltuielile datorate în temeiul unui contract de contragaranție trebuie să fie plătite de o bancă din Uniune unei bănci libiene al cărei nume nu mai este inclus în lista care figurează în anexa III la regulamentul menționat sau de o bancă din Uniune unei alte bănci din Uniune, atunci când garanția bancară acordată de banca libiană beneficiază unei entități care figurează pe această listă, în afară de cazul în care o astfel de plată conduce, din cauza unor legături juridice sau financiare existente între banca beneficiară a acestei plăți și entitatea care figurează pe lista menționată, la o punere indirectă la dispoziție a cheltuielilor în cauză în beneficiul acestei entități.

                  2)

                  Articolul 12 din Regulamentul nr. 204/2011 trebuie interpretat în sensul că:

                              —

                              în versiunea sa inițială, se aplică atunci când cheltuielile datorate în temeiul unor contracte de contragaranție trebuie plătite de o bancă din Uniunea Europeană unei bănci libiene incluse în lista care figurează în anexa III la acest regulament, precum și de o bancă din Uniune unei bănci libiene care nu figurează pe această listă, atunci când garanția bancară acordată de banca libiană beneficiază unei entități care figurează pe lista menționată, cu condiția ca banca libiană să fie considerată o entitate care acționează în beneficiul guvernului libian, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere;

                              —

                              în versiunea rezultată din Regulamentul (UE) nr. 45/2014 al Consiliului din 20 ianuarie 2014, nu se aplică atunci când cheltuielile datorate în temeiul unor contracte de contragaranție trebuie să fie plătite de o bancă din Uniune unei bănci libiene incluse în lista care figurează în anexa III la acest regulament, precum și de o bancă din Uniune unei bănci libiene care nu figurează pe această listă, atunci când garanția bancară acordată de banca libiană beneficiază unei entități care figurează pe lista menționată, în măsura în care aceste cheltuieli au fost plătite înainte de intrarea în vigoare a regulamentului menționat, și

                              —

                              atât în versiunea inițială, cât și în versiunea rezultată din Regulamentul nr. 45/2014, nu se aplică atunci când cheltuielile datorate în temeiul unor contracte de contragaranție trebuie să fie plătite de o bancă din Uniune unei alte bănci din Uniune.

                  3)

                  Articolul 9 din Regulamentul nr. 204/2011 trebuie interpretat în sensul că nu se poate aplica plăților unor cheltuieli precum cele datorate în temeiul diferitor contracte în discuție în litigiul principal.

                  4)

                  Articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/44 al Consiliului din 18 ianuarie 2016 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 204/2011 trebuie interpretat în sensul că se aplică cheltuielilor de contragarantare datorate de o bancă din Uniunea Europeană altei bănci din Uniune într o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care decontul definitiv intervine după intrarea în vigoare a acestui regulament.

         (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza C-626/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Giudice di Pace di Roma (Italia) la 3 noiembrie 2017 – Alberto Rossi și alții/Ministero della Giustizia

text:
               12.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Giudice di Pace di Roma (Italia) la 3 noiembrie 2017 – Alberto Rossi și alții/Ministero della Giustizia
   (Cauza C-626/17)
   (2018/C 052/20)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di Pace di Roma

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Alberto Rossi și alții

      Pârât: Ministero della Giustizia

      Întrebările preliminare

               1)

               Activitatea judecătorului de pace reclamant intră în noțiunea „lucrător pe durată determinată”prevăzută de articolul 1 alineatul (3) și de articolul 7 din directiva 2003/88 (1) coroborate cu clauza 2 din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată, transpus prin Directiva 1999/70 (2), și cu articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ întrebarea 1), magistratul [de drept comun] sau „magistratul care îmbracă toga” poate fi considerat lucrător pe durată nedeterminată echivalent cu lucrătorul pe durată determinată „judecător de pace” în scopul aplicării clauzei 4 din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată transpus prin Directiva 1999/70?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2), caracterul diferit al procedurii de recrutare stabilă a magistraților de drept comun, în comparație cu procedurile de selectare prevăzute de lege adoptate pentru recrutarea pentru o anumită durată a judecătorilor de pace, constituie motive obiective în sensul clauzei 4 punctul alineatul (1) și/sau alineatul (4) din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată transpus prin Directiva 1999/70/CE pentru a justifica neaplicarea – din partea „dreptului pozitiv” al Cassazione a Sezioni unite [Curtea de casație, Secțiile Unite] în sentința nr. 13721/2017 și a Consiglio di Stato [Consiliul de Stat] în avizul nr. 464/2017 din 8 aprilie 2017 – la judecătorii de pace, precum în cazul reclamantului lucrător pe durată determinată, a acelorași condiții de muncă aplicate magistraților de drept comun pe durată nedeterminată comparabili, precum și pentru a justifica neaplicarea măsurilor preventive și sancționatorii împotriva recurgerii abuzive la contracte pe durată determinată, prevăzută în clauza 5 din acordul-cadru menționat anterior, transpus prin Directiva 1999/70/CE, și a normei interne de transpunere prevăzute la articolul 5 alineatul 4 bis din d.lgs. [Decretul Legislativ] nr. 368/2001. Astfel, în lipsa unui principiu fundamental în ordinea juridică internă sau a unei norme constituționale care să poată legitima fie discriminarea privind condițiile de muncă, fie interzicerea absolută a încadrării pe o perioadă nedeterminată a judecătorilor de pace și în lumina normei interne anterioare (art. 1 din Legea nr. 217/1974) care prevăzute deja echivalarea condițiilor de muncă și stabilizarea raporturilor de muncă succesive pe durată determinată ale judecătorilor onorifici?

               4)

               În orice caz, într-o situație precum cea în discuție în prezenta cauză, contravine articolului 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și noțiunii de instanță judecătorească independentă și imparțială din dreptul Uniunii Europene activitatea unui judecător de pace care, interesat cu privire la o soluție determinată a litigiului în favoarea reclamantului care desfășoară ca activitate lucrativă exclusivă funcții judiciare identice, se poate substitui instanței competente potrivit legii ca urmare a refuzului organului de justiție intern de cel mai înalt grad – Cassazione a Sezioni unite [Curtea de Casație, Secțiile Unite]- pentru a asigura protecția efectivă a drepturilor solicitate, impunând în acest fel instanței competente potrivit legii să își decline, în cazul în care se solicită acest lucru, propria competență cu privire la recunoașterea dreptului solicitat, în pofida faptului că dreptul în discuție – precum concediul retribuit în litigiul principal – își găsește temei în dreptul primar și derivat al Uniunii Europene într-o situație de aplicare directă verticală a dreptului „comunitar” față de stat? În cazul în care Curtea constată încălcarea articolului 47 din Cartă, se solicită să se stabilească, în plus, remediile interne pentru a evita ca încălcarea dreptului primar al Uniunii să includă și refuzul absolut al ordinii juridice interne de a proteja drepturile fundamentale asigurate de dreptul Uniunii în prezenta cauză.

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003 L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).

      (2)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-609/16: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2017 – PB/Comisia [„Funcţie publică — Funcţionari — Recrutare — Anunţul de concurs EPSO/AD/309/15 (AD 11) — Medici pentru sediul din Luxemburg — Refuzul de admitere la probele de la centrul de evaluare — Limitarea alegerii limbii a doua la un număr restrâns de limbi oficiale ale Uniunii — Excepţia de nelegalitate — Eroare vădită de apreciere — Responsabilitate — Prejudiciu moral”]

text:
               12.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/26

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2017 – PB/Comisia
   (Cauza T-609/16) (1)

   ([„Funcţie publică - Funcţionari - Recrutare - Anunţul de concurs EPSO/AD/309/15 (AD 11) - Medici pentru sediul din Luxemburg - Refuzul de admitere la probele de la centrul de evaluare - Limitarea alegerii limbii a doua la un număr restrâns de limbi oficiale ale Uniunii - Excepţia de nelegalitate - Eroare vădită de apreciere - Responsabilitate - Prejudiciu moral”])
   (2018/C 052/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: PB (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și L. Radu Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei juriului concursului EPSO/AD/309/15 (AD 11) – Medici pentru sediile din Luxemburg şi Ispra (domeniul: medici Luxemburg) din 28 septembrie 2015 de neadmitere a reclamantei la probele de selecţie organizate la centrul de evaluare al Oficiului European pentru Selecţia Personalului (EPSO) şi, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 28 septembrie 2015 prin care juriul concursului general EPSO/AD/309/15 (AD 11) – Medici pentru sediile din Luxemburg şi Ispra (domeniul: medici Luxemburg) a refuzat să o admită pe PB la probele de selecţie organizate la centrul de evaluare al Oficiului European pentru Selecţia Personalului (EPSO).

               2)

               Respinge în rest acţiunea.

               3)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 371 du 10.10.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-39/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-45/18 P: Recurs introdus la 22 ianuarie 2018 de Claire Staelen împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 28 noiembrie 2017 în cauza T-217/11 REV, Staelen/Ombudsmanul European

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/23

         Recurs introdus la 22 ianuarie 2018 de Claire Staelen împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 28 noiembrie 2017 în cauza T-217/11 REV, Staelen/Ombudsmanul European
   (Cauza C-45/18 P)
   (2018/C 104/29)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Claire Staelen (reprezentant: V. Olona, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Ombudsmanul European

      Concluziile

               —

               Anularea Ordonanţei T-217/11 REV;

               —

               declararea admisibilității cererii de revizuire a Hotărârii T-217/11;

               —

               obligarea intimatei la plata integralității cheltuielilor de judecată aferente tuturor gradelor de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă mai multe motive întemeiate pe:

               —

               nelegalitatea parțială a articolului 169 din Regulamentul de procedură al Tribunalului;

               —

               încălcarea articolului 169 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului;

               —

               denaturarea faptelor și pe o eroare de drept în măsura în care Tribunalul a calificat decizia din 19 mai 2005 în același timp drept listă de aptitudini și drept decizie de prelungire a validității listei de aptitudini;

               —

               o eroare de drept în măsura în care Tribunalul pretinde că o decizie nenotificată tuturor destinatarilor săi este opozabilă și pe încălcarea principiului egalității de tratament;

               —

               denaturarea faptelor și pe concluziile vădit contradictorii ale Tribunalului cu privire la pretinsa lipsă de diligență a reclamantei și pe încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime;

               —

               lipsa motivării cu privire la caracterul decisiv al faptelor noi.


title: Cauza C-628/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 8 noiembrie 2017 – Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Orange Polska S.A. w Warszawie

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 8 noiembrie 2017 – Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Orange Polska S.A. w Warszawie
   (Cauza C-628/17)
   (2018/C 104/15)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Intimată: Orange Polska S.A. w Warszawie

      Întrebarea preliminară

   Articolul 8 coroborat cu articolul 9 și cu articolul 2 litera (j) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (1) trebuie interpretat în sensul că folosirea de către un întreprinzător a unui model de încheiere a contractelor la distanță de furnizare a unor servicii de telecomunicații prin care un consumator este obligat să ia decizia comercială finală în prezența curierului care îi remite condițiile generale ale contractului trebuie să fie considerată practică comercială agresivă prin influență nejustificată:

               a)

               întotdeauna, în cazul în care, în cursul vizitei curierului, consumatorul nu poate să ia cunoștință de conținutul condițiilor generale ale contractului;

               b)

               numai în cazul în care consumatorul nu a primit în prealabil și în mod individual (de exemplu, la adresa sa de e-mail, la adresa de domiciliu) un pachet complet care conține condițiile generale ale contractului, chiar dacă a avut posibilitatea, înainte de vizita curierului, să ia cunoștință de conținutul acestora pe pagina de internet a întreprinzătorului;

               c)

               numai în cazul în care unele constatări suplimentare indică faptul că acest întreprinzător sau o persoană care acționează în numele său a săvârșit acțiuni neloiale în scopul afectării libertății de alegere a consumatorului în ceea ce privește decizia sa comercială cu privire la un contract?

      (1)  JO 2005, L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260, rectificare în JO 2013, L 129, p. 40.


title: Cauza T-412/14: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Larko/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Vânzarea anumitor active exploatate de o întreprindere sau aparținând acesteia în cadrul unui program de privatizare — Lipsa de continuitate economică — Acțiunea a beneficiarului ajutorului — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/24

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Larko/Comisia
   (Cauza T-412/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Vânzarea anumitor active exploatate de o întreprindere sau aparținând acesteia în cadrul unui program de privatizare - Lipsa de continuitate economică - Acțiunea a beneficiarului ajutorului - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”))
   (2018/C 104/30)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: I. Dryllerakis, N. Korogiannakis I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis și E. Rantos, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar, É. Gippini Fournier și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei C(2014) 1805 a Comisiei din 27 martie 2014 privind ajutorul de stat SA.37954 (2013/N) – Grecia – Vânzarea anumitor active ale Larco General Mining & Metallurgical Company SA (JO 2014, C 156, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza C-632/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polonia) la 9 noiembrie 2017 – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie/Jacek Michalski

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polonia) la 9 noiembrie 2017 – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie/Jacek Michalski
   (Cauza C-632/17)
   (2018/C 104/16)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie

      Pârât: Jacek Michalski

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1), în special articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1), precum și dispozițiile Directivei 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (2), în special articolul 10 și articolul 22 alineatul (1), trebuie interpretate în sensul că se opun invocării de către o bancă (creditor) a unei creanțe împotriva unui consumator (debitor) pe baza unui extras din cartea bancară, semnat de persoanele împuternicite să dea declarații cu privire la drepturile și obligațiile patrimoniale ale băncii și care conține o ștampilă a băncii, precum și pe baza unei dovezi a comunicării către debitor a scrisorii de punere în întârziere, în cadrul unei proceduri privind ordonanța de plată în conformitate cu articolul 485 § 3 și următoarele din Codul de procedură civilă?

      (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO 2008, L 133, p. 66.


title: Cauza C-686/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 7 decembrie 2017 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 7 decembrie 2017 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH
   (Cauza C-686/17)
   (2018/C 104/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

      Pârât: Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Pentru stabilirea înțelesului noțiunii „țară de origine”, vizată la articolul 113a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 (1) și la articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 (2), trebuie avute în vedere definițiile de la articolul 23 și următoarele din Codul vamal (3) și de la articolul 60 din Codul vamal al Uniunii (4)?

               2.

               Ciupercile de cultură, care au fost recoltate pe teritoriul național, sunt de origine națională în sensul articolului 23 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 și al articolului 60 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013, în cazul în care anumite etape de producție esențiale s-au desfășurat în alte state membre ale Uniunii Europene și ciupercile de cultură au fost transportate pe teritoriul național abia cu 3 zile sau mai puțin înainte de prima recoltă?

               3.

               Interdicția de inducere în eroare, prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Directiva nr. 2000/13/CE (5) și la articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 (6), trebuie aplicată în cazul indicației de origine prevăzute la articolul 113a alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013?

               4.

               La indicația de origine stabilită potrivit articolului 113a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 și articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 pot fi adăugate mențiuni explicative, în scopul de a preveni o inducere în eroare potrivit articolului 2 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Directiva nr. 2000/13/CE, precum și potrivit articolului 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (Regulamentul unic OCP) (JO 2007, L 299, p. 1)

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 671)

      (3)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58)

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013, L 269, p. 1)

      (5)  Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European Și a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora (JO 2000, L 109, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 9)

      (6)  Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1924/2006 și (CE) nr. 1925/2006 ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 87/250/CEE a Comisiei, a Directivei 90/496/CEE a Consiliului, a Directivei 1999/10/CE a Comisiei, a Directivei 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a Directivelor 2002/67/CE și 2008/5/CE ale Comisiei și a Regulamentului (CE) nr. 608/2004 al Comisiei (JO 2011, L 304, p. 18)


title: Cauza C-699/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 14 decembrie 2017 – Allianz Vorsorgekasse AG

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 14 decembrie 2017 – Allianz Vorsorgekasse AG
   (Cauza C-699/17)
   (2018/C 104/18)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Allianz Vorsorgekasse AG

      Alte părți din procedură: Bundestheater-Holding GmbH, Burgtheater GmbH, Wiener Staatsoper GmbH, Volksoper Wien GmbH, ART for ART Theaterservice GmbH, fair-finance Vorsorgekasse AG

      Întrebările preliminare

   Dispozițiile Directivei 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice (1), respectiv articolele 49 și 56 TFUE și principiile egalității de tratament, nediscriminării și transparenței care decurg din acestea pentru achizițiile publice se aplică în cazul contractelor încheiate între o autoritate contractantă și casele de asigurări ocupaționale care au ca obiect administrarea și plasamentul contribuțiilor, dacă pentru încheierea contractului și, așadar, pentru alegerea casei de asigurări este necesar acordul lucrătorilor sau al reprezentanților lor, ceea ce înseamnă că aceste contracte nu pot fi încheiate unilateral de autoritatea contractantă?

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


title: Cauza T-235/15: Hotărârea Tribunalului din 5 februaie 2018 – Pari Pharma/EMA („Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de EMA și transmise în cadrul cererii de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Vantobra — Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente — Excepție privind protecția intereselor comerciale — Lipsa unei prezumții generale de confidențialitate”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/26

         Hotărârea Tribunalului din 5 februaie 2018 – Pari Pharma/EMA
   (Cauza T-235/15) (1)

   ((„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente deținute de EMA și transmise în cadrul cererii de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Vantobra - Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente - Excepție privind protecția intereselor comerciale - Lipsa unei prezumții generale de confidențialitate”))
   (2018/C 104/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Germania) (reprezentanți: M. Epping și W. Rehmann, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński, A. Rusanov, S. Marino, A. Spina și N. Rampal Olmedo, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtulei: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și J. Traband, agenți) și Novartis Europharm Ltd (Camberley, Regatul Unit) (reprezentant: C. Schoonderbeek, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei EMA/271043/2015 a EMA din 24 aprilie 2015 prin care se acordă unui terț, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), accesul la documente care conțin informații transmise în cadrul unei cereri de autorizare a introducerii pe piață a medicamentului Vantobra

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Pari Pharma GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA), inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurii de măsuri provizorii.

               3)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Novartis Europharm Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 221, 6.7.2015..


title: Cauza T-457/16: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Aldi Einkauf/EUIPO – Schwamm & Cie. (Le Coq de France) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Le Coq de France — Marca națională figurativă anterioară le coq — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor și serviciilor — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) 2017/1001]”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/34

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Aldi Einkauf/EUIPO – Schwamm & Cie. (Le Coq de France)
   (Cauza T-457/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Le Coq de France - Marca națională figurativă anterioară le coq - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor și serviciilor - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) 2017/1001]”])
   (2018/C 104/44)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanţi: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Schifko și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Schwamm & Cie. mbH (Saarbrücken, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 iunie 2016 (cauza R 1786/2015-4) privind procedura de opoziție între Schwamm & Cie și Aldi Einkauf.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016


title: Cauza T-477/15: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – European Dynamics Luxembourg și alții/ECHA („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestări de servicii informatice pentru aplicaţiile ECHA — Respingerea ofertei depuse de un ofertant — Criterii de atribuire — Obligaţia de motivare — Erori vădite de apreciere — Răspundere extracontractuală”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/27

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – European Dynamics Luxembourg și alții/ECHA
   (Cauza T-477/15) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestări de servicii informatice pentru aplicaţiile ECHA - Respingerea ofertei depuse de un ofertant - Criterii de atribuire - Obligaţia de motivare - Erori vădite de apreciere - Răspundere extracontractuală”))
   (2018/C 104/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg) European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgia), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, (Atena, Grecia) (reprezentanți: M. Sfyri, D. Papadopoulou și C. N. Dede, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: inițial E. Maurage, W. Broere și M. Heikkilä, ulterior W. Broere și M. Heikkilä, agenți, asistați de J. Stuyck și A. M. Vandromme, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea deciziilor comunicate reclamantelor prin scrisoarea din 25 iunie 2015, prin care ECHA a respins oferta grupului de firme European Dynamics pentru atribuirea contractului ECHA/2014/86 privind prestările de servicii informatice pentru aplicaţiile ECHA şi a atribuit acest contract unui alt ofertant, şi, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE şi având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamantele l-ar fi suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA et Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Agenţia Europeană pentru Produse Chimice (ECHA).

      (1)  JO C 363, 3.11.2015.


title: Cauza C-723/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 29 decembrie 2017 – Lies Craeynest și alții/Brussels Hoofdstedelijk Gewest și Brussels Instituut voor Milieubeheer; altă parte: Belgische Staat

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 29 decembrie 2017 – Lies Craeynest și alții/Brussels Hoofdstedelijk Gewest și Brussels Instituut voor Milieubeheer; altă parte: Belgische Staat
   (Cauza C-723/17)
   (2018/C 104/21)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Lies Craeynest, Cristina Lopez Devaux, Frédéric Mertens, Stefan Vandermeulen, Karin De Schepper, Clientearth vzw

      Pârâți: Brussels Hoofdstedelijk Gewest și Brussels Instituut voor Milieubeheer

      Altă parte: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (3) și articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 288 [al treilea paragraf] din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolele 6 și 7 din Directiva 2008/50/CE (1) din [21] mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa trebuie interpretate în sensul că, atunci când se pretinde că un stat membru nu a instalat într-o zonă punctele de prelevare în conformitate cu criteriile prevăzute în partea B punctul l litera (a) din anexa III la directiva menționată, instanței naționale îi revine, la cererea particularilor direct afectați de depășirea valorilor-limită prevăzute la articolul 13 alineatul (1) din directiva menționată, sarcina să analizeze dacă punctele de prelevare au fost instalate în conformitate cu criteriile respective și, în caz contrar, să ia toate măsurile necesare împotriva autorității naționale, cum ar fi un ordin, astfel încât punctele de prelevare să fie instalate în conformitate cu criteriile respective?

               2)

               Depășirea unei valori-limită în sensul articolului 13 alineatul (1) și al articolului 23 alineatul (1) din [Directiva 2008/50/CE] are loc atunci când depășirea unei valori-limită cu perioada de calculare a mediei de un an calendaristic, impusă de anexa XI la această directivă, este deja constatată pe baza rezultatelor măsurătorilor unui singur punct de prelevare, în sensul articolului 7 din această directivă, sau o asemenea depășire are loc doar atunci când aceasta reiese din media rezultatelor măsurătorilor efectuate de toate punctele de prelevare dintr-o anumită zonă, în sensul acestei directive?

      (1)  Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO 2008, L 152, p. 1).


title: Cauza T-506/15: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Grecia/Comisia [„FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate de Grecia — Corecții financiare forfetare — Schemă de ajutoare pe suprafață — Noțiunea de pășuni permanente — Condiții de impunere a unei corecții forfetare de 25 % — Comunicare prevăzută la articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 — Articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 — Condiționalitate — Controlul cerințelor de reglementare în materie de gestionare — Controlul bunelor practici agricole și de mediu — Obligația de motivare — Deducere a unei corecții anulată printr-o hotărâre a Tribunalului”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/27

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Grecia/Comisia
   (Cauza T-506/15) (1)

   ([„FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Grecia - Corecții financiare forfetare - Schemă de ajutoare pe suprafață - Noțiunea de pășuni permanente - Condiții de impunere a unei corecții forfetare de 25 % - Comunicare prevăzută la articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 - Articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 - Condiționalitate - Controlul cerințelor de reglementare în materie de gestionare - Controlul bunelor practici agricole și de mediu - Obligația de motivare - Deducere a unei corecții anulată printr-o hotărâre a Tribunalului”])
   (2018/C 104/35)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, O. Tsirkinidou și A. Vasilopoulou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Kranenborg și D. Triantafyllou, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Gavela Llopis, agent)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2015, L 182, p. 39)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Republica Elenă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza T-775/16: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Kondyterska korporatsiia „Roshen”/EUIPO – Krasnyiy oktyabr (Reprezentarea unui rac de apă dulce) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marcă figurativă care reprezintă un rac de apă dulce — Înregistrare internațională anterioară a mărcii figurative РАКОВЫЕ ШЕЙКИ — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/35

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Kondyterska korporatsiia „Roshen”/EUIPO – Krasnyiy oktyabr (Reprezentarea unui rac de apă dulce)
   (Cauza T-775/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă figurativă care reprezintă un rac de apă dulce - Înregistrare internațională anterioară a mărcii figurative РАКОВЫЕ ШЕЙКИ - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 104/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” (Kiev, Ucraina) (reprezentanţi: R. Žabolienė și I. Lukauskienė, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Lukošiūtė și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” OAO (Moscova, Rusia) (reprezentanţi: O. Spuhler, M. Geitz și J. Stock, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 august 2016 (cauza R 2419/2015-1) privind o procedură de opoziție între Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” și Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 475, 19.12.2017.


title: Cauza C-1/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 2 ianuarie 2018 – SIA „Oriola Rīga”/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 2 ianuarie 2018 – SIA „Oriola Rīga”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-1/18)
   (2018/C 104/23)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: SIA „Oriola Rīga”

      Intimată: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazurile în care mărfurile importate sunt medicamente, atunci când se stabilește valoarea în vamă a mărfurilor importate, în conformitate cu prevederile articolului 30 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1), și ale articolului 151 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 (2), trebuie să se considere că mărfurile similare sunt acele medicamente în care principiul activ și cantitatea acestuia sunt aceleași (sau similare), sau pentru identificarea mărfurilor similare trebuie luată în considerare poziția pe piață a medicamentului importat și a producătorului acestuia, mai precis popularitatea și cererea?

               2)

               Atunci când se stabilește valoarea în vamă a mărfurilor importate, în conformitate cu prevederile articolului 30 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar, termenul de 90 de zile prevăzut la articolul 152 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar, este aplicabil cu suplețe?

               3)

               Dacă termenul menționat este aplicabil cu suplețe, trebuie acordată preferință datelor referitoare la tranzacțiile cele mai apropiate de momentul importului mărfurilor care se evaluează, al căror obiect sunt mărfuri identice sau similare care se vând într-o cantitate suficientă pentru a se stabili prețul unitar sau, dimpotrivă, datelor referitoare la tranzacții mai puțin apropiate, dar al căror obiect îl constituie tocmai mărfurile importate?

               4)

               Atunci când se stabilește valoarea în vamă a mărfurilor importate, în conformitate cu prevederile articolului 30 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar, trebuie să se aplice reducerile acordate, care au determinat prețul la care au fost vândute efectiv mărfurile?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1993, L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-433/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Lapte și produse lactate — Prelevare suplimentară asupra laptelui — Anii de comercializare 1995/1996-2008/2009 — Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Articolele 79, 80 și 83 — Regulamentul (CE) nr. 595/2004 — Articolele 15 și 17 — Încălcare — Neplata efectivă a prelevării în termenele stabilite — Nerecuperarea în caz de neplată a prelevării]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-433/15) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Lapte și produse lactate - Prelevare suplimentară asupra laptelui - Anii de comercializare 1995/1996-2008/2009 - Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Articolele 79, 80 și 83 - Regulamentul (CE) nr. 595/2004 - Articolele 15 și 17 - Încălcare - Neplata efectivă a prelevării în termenele stabilite - Nerecuperarea în caz de neplată a prelevării])
   (2018/C 104/02)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi, D. Nardi și J. Guillem Carrau, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili și S. Fiorentino, avocatti dello Stato)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu s-a asigurat că prelevarea suplimentară datorată pentru producția realizată în Italia peste cota națională, începând cu primul an de impunere efectivă a prelevării suplimentare în Italia (1995/1996) și până în ultimul an de comercializare în care a fost constatată o producție excedentară în Italia (2008/2009),

                           —

                           este imputată efectiv producătorilor care au contribuit la fiecare depășire a producției și

                           —

                           este plătită în timp util de către cumpărători sau de către producători, după notificarea cuantumului datorat, în cazul unor vânzări directe sau

                           —

                           în cazul neplății în termenele prevăzute, este înscrisă pe rol și eventual recuperată prin executare silită de la respectivii cumpărători sau producători,

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 1 și 2 din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului din 28 decembrie 1992 de stabilire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și produselor lactate, al articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 1788/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a unei prelevări în sectorul laptelui și al produselor lactate, al articolelor 79, 80 și 83 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”), precum și, în ceea ce privește dispozițiile de punere în aplicare ale Comisiei, al articolului 7 din Regulamentul (CEE) nr. 536/93 din 9 martie 1993 de stabilire a modalităților de aplicare a prelevării suplimentare în sectorul laptelui și produselor lactate, al articolului 11 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 din 9 iulie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 3950/92, precum și, în ultimul rând, al articolelor 15 și 17 din Regulamentul (CE) nr. 595/2004 din 30 martie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1788/2003, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1468/2006 al Comisiei din 4 octombrie 2006.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-17/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Delfant Hoylaerts/Comisia

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/44

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Delfant Hoylaerts/Comisia
   (Cauza T-17/18)
   (2018/C 104/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Isabelle Delfant Hoylaerts (Montredon-des-Corbières, Franța) (reprezentant: E. Conquet, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de respingere a Comisiei din 21 martie 2017;

               —

               anularea deciziei implicite de respingere a Comisiei din 20 octombrie 2017;

               —

               obligarea Comisiei la suportarea cheltuielilor referitoare la institutul medico-educativ începând de la 20 octombrie 2017;

               —

               obligarea Comisiei la plata către doamna Delfant Hoylaerts a sumei de 3 000 de euro cu titlu de daune interese pentru repararea prejudiciului său moral și financiar;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și la plata către doamna Delfant Hoylaerts a sumei de 3 000 de euro cu titlu de cheltuieli nerambursabile.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 72 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene ale cărui dispoziții sunt preluate de Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de boală a funcționarilor Uniunii Europene, și, în special, articolul 20, precum și de Ghidul intervențiilor Comisiei pentru copiii cu handicap ai personalului statutar.
   Potrivit reclamantei, Comisia ar fi încălcat dispozițiile citate anterior prin adoptarea deciziei de a refuza suportarea cheltuielilor referitoare la un institut medico-educativ (denumit în continuare „IME”) pentru copilul său cu handicap. În această privință, ea consideră că decizia menționată s-ar întemeia pe o neînțelegere pur administrativă și că lipsește temeiul juridic pe care s-ar fi întemeiat Comisia.
   În sfârșit, reclamanta susține că comportamentul abuziv al Comisiei ar atrage consecințe grave în măsura în care aceasta ar fi în incapacitate de a asuma singură cheltuielile cu IME, în condițiile în care acesta din urmă este vital pentru copilul său. Astfel, situația sa morală și financiară ar fi agravată din culpa Comisiei.


title: Cauza T-794/16: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (Ambalaje pentru cornete de înghețată) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un cornet de înghețată — Înregistrare internațională anterioară care desemnează Bulgaria — Motive de nulitate — Utilizare în desenul sau în modelul industrial ulterior a unui semn distinctiv a cărui utilizare poate fi interzisă de titular — Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Obligația de motivare — Articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002 — Obligația de diligență — Articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/36

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (Ambalaje pentru cornete de înghețată)
   (Cauza T-794/16) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un cornet de înghețată - Înregistrare internațională anterioară care desemnează Bulgaria - Motive de nulitate - Utilizare în desenul sau în modelul industrial ulterior a unui semn distinctiv a cărui utilizare poate fi interzisă de titular - Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Obligația de motivare - Articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002 - Obligația de diligență - Articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002”])
   (2018/C 104/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turcia) (reprezentant: T. Tsenova, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bulgaria) (reprezentant: A. Kostov, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 12 septembrie 2016 (cauza R 1144/2015-3) privind o procedură de nulitate între Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret și doamna Zaharieva

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a treia de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 12 septembrie 2016 (cauza R 1144/2015-3).

               2)

               Admite cererea de declarare a nulității desenului sau modelului industrial înregistrat sub numărul 002343244-0001.

               3)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret în fața Tribunalului și în fața Camerei de recurs a EUIPO.

               4)

               Doamna Elka Zaharieva suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-518/15: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Franța/Comisia („FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Programul francez de dezvoltare rurală — Măsuri de sprijin al dezvoltării rurale — Zone cu handicap natural — Corecţie financiară forfetară — Cheltuieli efectuate de Franța — Controale la fața locului — Criteriul privind coeficientul de densitate — Numărarea animalelor — Majorarea ratei de corecție forfetară din cauza recurenței încălcării — Garanții procedurale”)

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/28

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2018 – Franța/Comisia
   (Cauza T-518/15) (1)

   ((„FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Programul francez de dezvoltare rurală - Măsuri de sprijin al dezvoltării rurale - Zone cu handicap natural - Corecţie financiară forfetară - Cheltuieli efectuate de Franța - Controale la fața locului - Criteriul privind coeficientul de densitate - Numărarea animalelor - Majorarea ratei de corecție forfetară din cauza recurenței încălcării - Garanții procedurale”))
   (2018/C 104/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues, D. Colas, R. Coesme și A. Daly, ulterior D. Colas, R. Coesme și A. Daly, în final D. Colas, R. Coesme, S. Horrenberger și E. de Moustier, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, A. Lewis și J. Aquilina, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial M. Sampol Pucurull, ulterior V. Ester Casas, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEDER) (JO 2015, L 182, p. 39)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) întrucât se aplică o corecție forfetară majorată cu 10 % pentru motivul că pretinsa încălcare de către autoritățile franceze în domeniul numărării animalelor era recurentă și nu a făcut obiectul unor ameliorări din partea acestora.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Republica Franceză și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-21/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Republica Polonă/Comisia

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/45

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Republica Polonă/Comisia
   (Cauza T-21/18)
   (2018/C 104/58)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/2014 a Comisiei din 8 noiembrie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2017) 7263] (JO 2017, L 292, p. 61), în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniune sumele nete de 48 317 806,79 euro și de 26 638 201,22 euro cheltuite de agenția de plăți acreditată de Republica Polonă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive:

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1306/2013 (1), întrucât corecția financiară a fost aplicată în temeiul unor constatări de fapt inexacte și al unei interpretări juridice eronate, deși cheltuielile au fost efectuate de Republica Polonă în conformitate cu dreptul Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1306/2013, întrucât cuantumul corecției forfetare aplicate era vădit excesiv în raport cu eventualul risc de pierderi financiare pentru bugetul Uniunii.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE, întrucât corecția aplicată nu a fost motivată suficient.

      (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549, cu modificările ulterioare).


title: Cauza T-795/16: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Krasnyiy oktyabr/EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen” (CRABS) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă CRABS — Înregistrare internațională anterioară a mărcii figurative РАКОВЫЕ ШЕЙКИ — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/37

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Krasnyiy oktyabr/EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen” (CRABS)
   (Cauza T-795/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă CRABS - Înregistrare internațională anterioară a mărcii figurative РАКОВЫЕ ШЕЙКИ - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 104/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” OAO (Moscova, Rusia) (reprezentanţi: O. Spuhler, M. Geitz și J. Stock, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Lukošiūtė și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” (Kiev, Ucraina) (reprezentanţi: R. Žabolienė și I. Lukauskienė, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 august 2016 (cauza R 2507/2015-1) privind o procedură de opoziție între Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” și Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” OAO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza C-179/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – F. Hoffmann-La Roche și alții/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato [Trimitere preliminară — Concurență — Articolul 101 TFUE — Înțelegere — Medicamente — Directiva 2001/83/CE — Regulamentul (CE) nr. 726/2004 — Afirmații referitoare la riscurile legate de utilizarea unui medicament pentru un tratament neacoperit de autorizația sa de introducere pe piață (în afara AIP) — Definirea pieței relevante — Restricție accesorie — Restrângerea concurenței prin obiect — Exceptare]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – F. Hoffmann-La Roche și alții/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Cauza C-179/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Concurență - Articolul 101 TFUE - Înțelegere - Medicamente - Directiva 2001/83/CE - Regulamentul (CE) nr. 726/2004 - Afirmații referitoare la riscurile legate de utilizarea unui medicament pentru un tratament neacoperit de autorizația sa de introducere pe piață (în afara AIP) - Definirea pieței relevante - Restricție accesorie - Restrângerea concurenței prin obiect - Exceptare])
   (2018/C 104/03)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: F. Hoffmann-La Roche Ltd, Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA

      Pârâtă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      cu participarea: Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds), Società Oftalmologica Italiana (SOI) – Associazione Medici Oculisti Italiani (AMOI), Regione Emilia-Romagna, Altroconsumo, Regione Lombardia, Coordinamento delle associazioni per la tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (Codacons), Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că, în vederea aplicării acestuia, o autoritate națională de concurență poate să includă în piața relevantă, pe lângă medicamentele autorizate pentru tratamentul afecțiunilor vizate, un alt medicament a cărui autorizație de introducere pe piață nu acoperă acest tratament, dar care este utilizat în acest scop și care prezintă astfel un raport concret de substituibilitate cu cele dintâi. Pentru a stabili dacă există un asemenea raport de substituibilitate, această autoritate trebuie, în măsura în care autoritățile sau instanțele competente în acest sens au efectuat o examinare a conformității produsului în cauză cu dispozițiile aplicabile care reglementează fabricarea sau comercializarea sa, să țină seama de rezultatul acestei examinări, evaluând eventualele sale efecte asupra structurii cererii și a ofertei.

               2)

               Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că o înțelegere convenită între părțile la un acord de licență referitor la exploatarea unui medicament care, pentru a reduce presiunea concurențială asupra utilizării acestui medicament pentru tratamentul anumitor afecțiuni, urmărește să limiteze comportamentele unor terți care constau în încurajarea utilizării unui alt medicament pentru tratamentul acelorași afecțiuni nu este exclusă de la aplicarea acestei dispoziții pentru motivul că această înțelegere ar fi accesorie acordului menționat.

               3)

               Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă o restrângere a concurenței „prin obiect”, în sensul acestei dispoziții, înțelegerea dintre două întreprinderi care comercializează două medicamente concurente, care privește, într-un context marcat de incertitudine științifică, difuzarea către Agenția Europeană pentru Medicamente, către profesioniștii din domeniul sănătății și către publicul larg a unor informații înșelătoare cu privire la reacțiile adverse ale utilizării unuia dintre aceste medicamente pentru tratamentul unor afecțiuni neacoperite de autorizația de introducere pe piață a acestuia, în scopul reducerii presiunii concurențiale care rezultă din această utilizare asupra utilizării celuilalt medicament.

               4)

               Articolul 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că o asemenea înțelegere nu poate să beneficieze de exceptarea prevăzută la alineatul (3) al acestui articol.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza T-22/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Bulgaria/Comisia

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/46

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – Bulgaria/Comisia
   (Cauza T-22/18)
   (2018/C 104/59)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Bulgaria (reprezentant: E. Petranova și L. Zaharieva, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/2014 a Comisiei din 8 noiembrie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2017) 7263] în privința acelor părți din postul bugetar 6711 în care anumite cheltuieli ale Republicii Bulgaria în cuantum de 11 685 774,48 euro, cu impact financiar în cuantum de 11 412 865,79 euro, după deduceri în cuantum de 272 908,69 euro sunt excluse de la finanțarea Uniunii Europene în cadrul FEADR;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive.

               1.

               Motive referitoare numai la sumele excluse de la finanțare Uniunii din cauza deficiențelor privind controlul-cheie „Calitatea suficientă a controalelor la fața locului” și deficiențelor privind controlul-cheie „Verificarea adecvată a cererilor de plată”, pentru deficiențe privind controlul-cheie „Evaluarea adecvată a caracterului rezonabil al costurilor” – cheltuieli legate de achiziții directe sau din cauza deficiențelor privind controlul-cheie „Evaluarea adecvată a caracterului rezonabil al costurilor” – cheltuieli legate de comitetul de evaluare:

                           —

                           Încălcarea procedurii de verificare a conformității potrivit articolului 52 din Regulamentul nr. 1306/2013, a articolului 34 din Regulamentul delegat nr. 908/2014, în măsura în care Comisia a adăugat noi motive în susținerea constatărilor făcute în privința calității controalelor la fața locului;

                           —

                           Încălcarea principiului securității juridice în măsura în care lipsesc criterii clare și orientări pentru calitatea suficientă a controalelor la fața locului;

                           —

                           Încălcarea principiului bunei gestionări financiare și a procedurii de verificare a conformității potrivit articolului 52 din Regulamentul nr. 1306/2013, în măsura în care se preconizează corecții financiare nemotivate;

                           —

                           Încălcarea procedurii de verificare a conformității potrivit articolului 52 din Regulamentul nr. 1306/2013 și a Orientărilor privind calcularea corecțiilor financiare în legătură cu corecțiile aplicate în privința măsurii 311 pentru anii exercițiile bugetare 2013, 2014 și 2015;

                           —

                           Încălcarea Orientărilor privind calcularea corecțiilor financiare în măsura în care corecțiile financiare se aplică într-un cuantum care nu este proporțional cu riscul efectiv al unui prejudiciu financiar adus Uniunii;

                           —

                           Încălcarea procedurii de verificare a conformității potrivit articolului 52 din Regulamentul nr. 1306/2013 și a Orientărilor privind calcularea corecțiilor financiare la aplicarea corecțiilor financiare în legătură cu calitatea suficientă a controalelor la fața locului;

                           —

                           Încălcarea articolului 34 alineatul (6) din Regulamentul delegat nr. 908/2014 și a articolului 12 alineatul (8) din Regulamentul delegat nr. 907/2014, a Orientărilor privind calcularea corecțiilor financiare și a principiului proporționalității în legătură aplicarea de corecții la toate cheltuielile care au fost prezentate spre decontare;

                           —

                           Încălcarea procedurii de verificare a conformității potrivit articolului 52 din Regulamentul nr. 1306/2013 și a Orientărilor privind calcularea corecțiilor financiare, precum și a principiului proporționalității în legătură cu prezentarea documentelor pentru aplicarea de corecții referitoare la proiecte în faza de monitorizare;

               2.

               Motive referitoare numai la sumele excluse de la finanțarea Uniunii din cauza deficiențelor privind controlul-cheie „Evaluarea adecvată a caracterului rezonabil al costurilor” – cheltuieli legate de comitetul de evaluare:

                           —

                           Încălcarea procedurii de verificare a conformității potrivit articolului 52 din Regulamentul nr. 1306/2013, a articolului 12 din Regulamentul delegat nr. 907/2014 și a principiului securității juridice, coroborate cu Orientările privind calcularea corecțiilor financiare în cadrul procedurilor de verificare a conformității și de verificare financiară a conturilor;

                           —

                           Încălcarea principiului proporționalității în raport cu corecțiile financiare efectuate de Comisie.


title: Cauza C-3/18 P: Recurs introdus la 2 ianuarie 2018 de Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 octombrie 2017 în cauza T-712/14, Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR)/Comisia Europeană

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/19

         Recurs introdus la 2 ianuarie 2018 de Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 octombrie 2017 în cauza T-712/14, Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR)/Comisia Europeană
   (Cauza C-3/18 P)
   (2018/C 104/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) (reprezentant: P. A. Benczek, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA, The Swatch Group SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea dispozitivului hotărârii Tribunalului și

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 29 iulie 2014 în cazul AT.39097 – Reparare de ceasuri;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea Comisiei și a intervenientelor la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de CEAHR, aferente procedurii în primă instanță și recursului;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea intervenientelor la suportarea propriilor cheltuieli de judecată aferente procedurii în primă instanță și recursului.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul primului motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a realizat o analogie între aprecierea sistemelor de distribuție selectivă în jurisprudența Curții și aprecierea adecvată a sistemului de reparare selectivă în discuție în speță.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o serie de erori de drept și de apreciere atunci când a statuat că sistemele de reparare selectivă și refuzurile de furnizare în discuție în speță sunt justificate și proporționale. Recurenta afirmă că Tribunalul a săvârșit în mod vădit o eroare concluzionând că Comisia era îndreptățită să stabilească faptul că ceasurile de prestigiu sunt complexe și că aceasta justifică sistemul de reparare selectivă și refuzul de furnizare în discuție în speță. Recurenta pretinde în continuare că Tribunalul a săvârșit o eroare vădită considerând că Comisia era îndreptățită să stabilească existența unui risc de contrafacere a ceasurilor de prestigiu care justifică sistemul de reparare selectivă și refuzul de furnizare în discuție în speță. Tribunalul a săvârșit o eroare vădită în aprecierea potrivit căreia Comisia era îndreptățită să decidă că era probabil ca cerințele impuse fabricanții de ceasuri să nu depășească ceea ce este necesar.
   Prin intermediul celui de al treilea și al celui de al patrulea motiv de recurs, recurenta reproșează Tribunalului aprecierea vădit eronată cu privire la consecințele refuzului de a furniza piese de schimb asupra existenței unei concurențe efective pe piețele de reparare și de întreținere a ceasurilor în discuție și concluzia aferentă în sensul probabilității reduse de stabilire a unui abuz de poziție dominantă în acest caz. Recurenta susține că aprecierea Tribunalului în sensul existenței unei concurențe între reparatorii autorizați și între acești reparatori și centrele de reparare interne ale fabricanților este greșită.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a încălcat drepturile sale procedurale prin faptul că nu i-a permis să prezinte răspunsuri la memoriile intervenientelor după ce a depășit un termen din cauza unor circumstanțe excepționale și prin faptul că a refuzat redeschiderea audierii ca urmare a cererii recurentei de furnizare a unor probe noi.
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul nu și-a exercitat puterea de apreciere cu privire la stabilirea aspectului dacă intervenientele trebuie să suporte propriile cheltuieli de judecată efectuate în cursul procedurii în primă instanță.


title: Cauza T-852/16: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Access Info Europe/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Declarațiile UE- Turcia din 8 și 18 martie 2016 — Punere în aplicare de către Uniunea Europeană sau de către statele membre a măsurilor prevăzute — Documente întocmite sau primite de serviciul juridic al unei instituții — Avize juridice — Analize privind legalitatea măsurilor prevăzute în cadrul punerii în aplicare a Declarației UE-Turcia din 18 martie 2016 — Refuzul accesului — Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001 — Excepție referitoare la protecția interesului public în ceea ce privește relațiile internaționale — Articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 — Excepție referitoare la protecția procedurilor jurisdicționale — Excepție referitoare la protecția avizelor juridice”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/39

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2018 – Access Info Europe/Comisia
   (Cauza T-852/16) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Declarațiile UE- Turcia din 8 și 18 martie 2016 - Punere în aplicare de către Uniunea Europeană sau de către statele membre a măsurilor prevăzute - Documente întocmite sau primite de serviciul juridic al unei instituții - Avize juridice - Analize privind legalitatea măsurilor prevăzute în cadrul punerii în aplicare a Declarației UE-Turcia din 18 martie 2016 - Refuzul accesului - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001 - Excepție referitoare la protecția interesului public în ceea ce privește relațiile internaționale - Articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 - Excepție referitoare la protecția procedurilor jurisdicționale - Excepție referitoare la protecția avizelor juridice”])
   (2018/C 104/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Access Info Europe (Madrid, Spania) (reprezentanți: O. Brouwer, E. Raedts și J. Wolfhagen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Buchet și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și privind anularea Deciziei C(2016) 6030 final a Comisiei din 19 septembrie 2016 de confirmare a refuzului de acces opus de aceasta reclamantei în ceea ce privește documente întocmite de serviciul juridic al acestei instituții și privind, astfel cum se invocă, legalitatea măsurilor adoptate de Uniunea Europeană și de statele sale membre în vederea punerii în aplicare a acțiunilor descrise în declarația șefilor de state sau de guverne ale Uniunii, din 18 martie 2016, adoptată ca urmare a întâlnirii lor din aceeași zi cu prim-ministrul turc

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Access Info Europe la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza C-18/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 10 ianuarie 2018 – Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 10 ianuarie 2018 – Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited
   (Cauza C-18/18)
   (2018/C 104/26)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Eva Glawischnig-Piesczek

      Pârâtă: Facebook Ireland Limited

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă („Directiva privind comerțul electronic”) (1) se opune, la modul general, ca una dintre următoarele obligații să-i fie impusă unui furnizor de servicii de hosting care nu a îndepărtat imediat informațiile ilicite, mai precis obligația de a îndepărta nu numai această informație ilicită în sensul articolului 14 alineatul (1) litera (a) din directivă, ci și informațiile cu formulare identică:

                           a.a.

                           la nivel internațional?

                           a.b.

                           în statul membru respectiv?

                           a.c.

                           ale utilizatorului în cauză, la nivel internațional?

                           a.d.

                           ale utilizatorului în cauză, din statul membru respectiv?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, această obligație se aplică și în cazul informațiilor cu sens identic?

               3)

               Această concluzie este valabilă și în cazul informațiilor cu sens identic, îndată ce operatorul a aflat despre această împrejurare?

      (1)  JO 2000, L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29 , p. 257


title: Cauza C-267/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of Gibraltar – Regatul Unit) – The Queen, la cererea Albert Buhagiar și alții/Minister for Justice [Trimitere preliminară — Domeniul de aplicare teritorial al dreptului Uniunii — Articolul 355 punctul (3) TFUE — Actul privind condițiile de aderare a Regatului Danemarcei, a Irlandei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și adaptările tratatelor — Articolul 29 — Punctul 4 din partea I din anexa I — Excluderea Gibraltarului din teritoriul vamal al Uniunii Europene — Domeniu de aplicare — Directiva 91/477/CEE — Articolul 1 alineatul (4) — Articolul 12 alineatul (2) — Anexa II — Pașaport european pentru arme de foc — Activități de vânătoare și de tir sportiv — Aplicabilitate la teritoriul Gibraltarului — Obligația de transpunere — Inexistență — Validitate]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of Gibraltar – Regatul Unit) – The Queen, la cererea Albert Buhagiar și alții/Minister for Justice
   (Cauza C-267/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Domeniul de aplicare teritorial al dreptului Uniunii - Articolul 355 punctul (3) TFUE - Actul privind condițiile de aderare a Regatului Danemarcei, a Irlandei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și adaptările tratatelor - Articolul 29 - Punctul 4 din partea I din anexa I - Excluderea Gibraltarului din teritoriul vamal al Uniunii Europene - Domeniu de aplicare - Directiva 91/477/CEE - Articolul 1 alineatul (4) - Articolul 12 alineatul (2) - Anexa II - Pașaport european pentru arme de foc - Activități de vânătoare și de tir sportiv - Aplicabilitate la teritoriul Gibraltarului - Obligația de transpunere - Inexistență - Validitate])
   (2018/C 104/04)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of Gibraltar

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Queen, la cererea: Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

      Pârât: Minister for Justice

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 29 din Actul privind condițiile de aderare a Regatului Danemarcei, a Irlandei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și adaptările tratatelor coroborat cu punctul 4 din partea I din anexa I la acesta trebuie interpretat în sensul că articolul 12 alineatul (2) din Directiva 91/477/CEE a Consiliului din 18 iunie 1991 privind controlul achiziționării și deținerii de arme, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/51/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008, coroborat cu articolul 1 alineatul (4) și cu anexa II la aceasta nu se aplică pe teritoriul Gibraltarului.

               2)

               Examinarea întrebărilor preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Directivei 91/477, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/51.

      (1)  JO C 260, 18.7.2016.