title: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 februarie 2012.#Márton Urbán împotriva Vám- és Pénzügyőrség Észak‑alföldi Regionális Parancsnoksága.#Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hajdú-Bihar Megyei Bíróság.#Transporturi rutiere — Încălcări ale normelor privind utilizarea tahografului — Obligația statelor membre de a institui sancțiuni proporționale — Amendă forfetară — Proporționalitatea sancțiunii.#Cauza C-210/10.

text:
         HOTĂRÂREA CURȚII (Camera întâi)
      9 februarie 2012 (
            *1
         )
      „Transporturi rutiere — Încălcări ale normelor privind utilizarea tahografului — Obligația statelor membre de a institui sancțiuni proporționale — Amendă forfetară — Proporționalitatea sancțiunii”
      În cauza C-210/10,
      având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Ungaria), prin decizia du 19 octombrie 2009, primită de Curte la 3 mai 2010, în procedura

         Márton Urbán

      împotriva

         Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága,

      CURTEA (Camera întâi),
      compusă din domnul A. Tizzano, președinte de cameră, domnii M. Safjan, M. Ilešič și E. Levits și doamna M. Berger (raportor), judecători,
      avocat general: domnul J. Mazák,
      grefier: domnul A. Calot Escobar,
      având în vedere procedura scrisă,
      luând în considerare observațiile prezentate:

               —

               pentru guvernul maghiar, de domnul M. Z. Fehér, de doamna K. Szíjjártó și de domnul G. Koós, în calitate de agenți;

               —

               pentru guvernul danez, de doamna V. Pasternak Jørgensen, în calitate de agent;

               —

               pentru guvernul austriac, de domnul E. Riedl, în calitate de agent;

               —

               pentru Comisia Europeană, de doamnele N. Yerrell și K. Talabér-Ritz, în calitate de agenți,

         având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
      pronunță prezenta

         Hotărâre

               1

               Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (JO L 102, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 214).

               2

               Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Urbán, pe de o parte, și Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága (Comisariatul Regional al Vămilor din Észak-alföld), pe de altă parte, privind aplicarea unei amenzi pentru nerespectarea dispozițiilor referitoare la utilizarea foii de înregistrare a aparaturii de înregistrare instalate în vehiculul greu condus de reclamantul din acțiunea principală.

         Cadrul juridic

         Dreptul Uniunii

               3

               Articolele 13-16 din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier (JO L 370, p. 8, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 234), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 561/2006 (denumit în continuare „Regulamentul nr. 3821/85), prevăd obligațiile angajatorului și ale conducătorilor auto în ceea ce privește utilizarea aparaturii de înregistrare și a foilor de înregistrare.

               4

               Potrivit articolului 15 alineatul (5) din Regulamentul nr. 3821/85:
               „Fiecare membru al echipajului înregistrează următoarele informații în foaia sa de înregistrare:

                        (a)

                        când a început să folosească foaia – numele și prenumele;

                        (b)

                        data când și locul unde a început să folosească foaia și data când și locul unde încetează folosirea ei;

                        (c)

                        numărul de înmatriculare al fiecărui vehicul pe care conducătorul auto îl folosește, atât la începutul primei călătorii înregistrate în foaie, cât și mai târziu, în timpul folosirii foii, în eventualitatea schimbării vehiculului;

                        (d)

                        citirea contorului kilometric:

                                 —

                                 la începutul primei călătorii înregistrate în foaie;

                                 —

                                 la sfârșitul ultimei călătorii înregistrate în foaie;

                                 —

                                 în eventualitatea schimbării vehiculelor în timpul zilei de lucru (citirea contorului kilometric al vehiculului inițial și citirea contorului kilometric al celuilalt vehicul);

                        (e)

                        ora la care a avut loc schimbarea vehiculului.”

               5

               Articolul 15 din Regulamentul nr. 3821/85 prevede la alineatul (7) litera (c):
               „Un inspector de control autorizat poate verifica respectarea Regulamentului (CE) nr. 561/2006 prin analizarea foilor de înregistrare, a datelor afișate sau imprimate care au fost înregistrate de aparatul de înregistrare sau de cardul conducătorului auto sau, în lipsa acestora, prin analizarea oricărui document justificativ care dovedește nerespectarea dispozițiilor, precum cele prevăzute la articolul 16 alineatele (2) și (3).”

               6

               Articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 561/2006 prevede:
               „(1)   Statele membre stabilesc normele referitoare la sancțiunile pentru încălcarea prezentului regulament și a Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 și iau toate măsurile necesare pentru a se asigura de aplicarea acestora. Aceste sancțiuni trebuie să fie efective, proporționale, disuasive și nediscriminatorii. [...]
               [...]
               (4)   Statele membre se asigură că un sistem de sancțiuni proporțional, care poate include sancțiuni financiare, este aplicat în caz de încălcare a prezentului regulament sau a Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 de către întreprinderi sau expeditori asociați, exportatori, operatori din turism, furnizori principali de transport, subcontractanți și agenții care utilizează conducători auto care le sunt asociați.”

               7

               Articolul 9 alineatele (1) și (3) din Directiva 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a Consiliului (JO L 102, p. 35, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 187) prevede:
               „(1)   Statele membre introduc un sistem de clasificare în funcție de gradul de risc pentru întreprinderi pe baza numărului relativ și a gravității încălcărilor Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 sau ale Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 comise de fiecare întreprindere. [...]
               [...]
               (3)   În anexa III figurează o primă listă a încălcărilor Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 și ale Regulamentului (CEE) nr. 3821/85.
               În scopul definirii orientărilor cu privire la aprecierea gravității încălcărilor Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 și ale Regulamentului (CEE) nr. 3821/85, Comisia poate, dacă este cazul, în conformitate cu procedura menționată la articolul 12 alineatul (2), să adapteze anexa III în vederea stabilirii orientărilor cu privire la o scară comună a încălcărilor, împărțite în categorii în funcție de gravitatea acestora.
               [...]”

         Dreptul național

               8

               Articolul 20 alineatele (1) și (4) din Legea nr. I din 1988 privind transportul rutier (a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény, denumită în continuare „Legea privind transportul”), în versiunea în vigoare (Magyar Közlöny 2006/1) la data săvârșirii încălcării, prevede:
               „(1)   Este impusă o amendă persoanelor care încalcă următoarele dispoziții ale prezentei legi sau ale altor reglementări:
               [...]

                        c)

                        dispozițiile privind durata de conducere, pauzele și perioadele de repaus prevăzute de [Regulamentul nr. 561/2006] și de prezenta lege, precum și de Acordul european privind munca echipajelor vehiculelor care efectuează transporturi rutiere internaționale (AETR), promulgat prin Legea nr. IX. din 2001;

                        d)

                        dispozițiile referitoare la utilizarea aparaturii de înregistrare și a discurilor de tahograf, prevăzute de [Regulamentul nr. 3821/85] și de prezenta lege;

                  [...]
               (4)   Se aplică o amendă de la 50000 HUF la 800000 HUF persoanelor care încalcă dispozițiile alineatului (1). Cuantumul amenzilor aplicabile pentru încălcarea diferitor dispoziții se stabilește printr-o normă specială. În cazul în care mai multe persoane trebuie considerate responsabile pentru încălcarea dispozițiilor prevăzute la alineatul (1), cuantumul stabilit al amenzii trebuie împărțit în funcție de răspunderea respectivă a persoanelor în cauză.
               [...]”

               9

               Norma specială la care face trimitere articolul 20 alineatul (4) din Legea privind transportul, aplicabilă faptelor din acțiunea principală, era Decretul Guvernului nr. 57/2007 de stabilire a cuantumului amenzilor aplicabile pentru încălcarea anumitor dispoziții în materie de transport rutier de mărfuri și de persoane (a közúti árufuvarozáshoz és személyszállításhoz kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről szóló 57/2007. Korm. Rendelet) din 31 martie 2007 (Magyar Közlöny 2007/39, denumit în continuare „Decretul Guvernului nr. 57/2007”).

               10

               În temeiul articolului 1 alineatul (1) din Decretul Guvernului nr. 57/2007:
               „În cazul în care sunt încălcate dispozițiile articolului 20 alineatul (1) din lege, amenzile prevăzute la articolele 2-10 sunt aplicate în cadrul unei proceduri administrative.”

               11

               Articolul 5 alineatul (1) din Decretul Guvernului nr. 57/2007 prevede:
               „(1)Orice persoană care încalcă dispozițiile la care se face trimitere în cuprinsul articolului 20 alineatul (1) litera d) din Legea [privind transportul] este obligată la plata unei amenzi în cuantumul stabilit în tabelul nr. 4.
               În cazul în care autoritatea care efectuează controlul constată lipsa documentului prevăzut la punctul nr. 1, dar documentul care lipsește, valabil la data controlului, este prezentat autorității menționate în termen de opt zile de la data efectuării controlului, cuantumul amenzii prevăzut la punctul menționat trebuie redus cu 50 %.”

               12

               Tabelul în cauză se prezenta, la data faptelor din acțiunea principală, după cum urmează:

                           nr.

                           Acte sau lipsuri în documentație sancționabile

                           Temei juridic

                           Cuantumul amenzii (în HUF)

                           3

                           Încălcarea legislației privind utilizarea foilor de înregistrare

                           Articolele 13-16 din Regulamentul nr. 3821/85

                           100 000

         Procedura principală și întrebările preliminare

               13

               La 25 martie 2009, în cadrul unui control rutier efectuat de o patrulă a autorității vamale din Debrețin (Ungaria), la punctul de trecere a frontierei Ártánd, domnul Urbán, care conducea un vehicul greu înmatriculat în Ungaria și aflat în tranzit din Ungaria în România, a fost supus unei verificări a aparaturii de înregistrare și a discurilor de înregistrare. Controlul nu a revelat nicio neregularitate în legătură cu utilizarea tahografului. Cu toate acestea, unul dintre cele cincisprezece discuri de înregistrare prezentate de domnul Urbán nu indica kilometrajul la sosire.

               14

               În consecință, autoritatea vamală de prim grad i-a impus domnului Urbán, printr-o decizie din 25 martie 2009, o amendă administrativă de 100000 HUF (echivalentul, la acea dată, a aproximativ 332 de euro) pentru încălcarea dispozițiilor privind utilizarea foilor de înregistrare.

               15

               Domnul Urbán a contestat această decizie pe cale administrativă în scopul de a obține anularea amenzii aplicate sau diminuarea cuantumului său, pretinzând că impunerea acestei amenzi este excesivă în raport cu omisiunea reproșată, întrucât kilometrajul era menționat în scrisoarea de transport.

               16

               Pârâtul din acțiunea principală, în calitate de organ administrativ-jurisdicțional de al doilea grad, a respins la 12 mai 2009 contestația menționată, constatând că organul administrativ-jurisdicțional de prim grad a aplicat în mod întemeiat articolul 5 alineatul (1) din Decretul Guvernului nr. 57/2007 și tabelul 4 punctul 3, la care se face trimitere în cuprinsul acestei dispoziții, în care figurează încălcarea obiectivă și cuantumul corespunzător al amenzii pe care autoritatea vamală este obligată să o aplice.

               17

               Domnul Urbán a formulat o acțiune în anulare împotriva acestei decizii la Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Tribunalul Districtual din Hajdú-Bihar). Reiterând argumentele prezentate în susținerea căii de atac administrative, acesta a arătat că faptul că în foaia de înregistrare a aparaturii de înregistrare nu figura kilometrajul final la sfârșitul ultimei călătorii nu implica niciun abuz, întrucât această mențiune figura în scrisoarea de transport. Prin urmare, informația care lipsea din foaia de înregistrare ar fi putut fi verificată cu precizie pe baza informațiilor furnizate în scrisoarea menționată.

               18

               În aceste condiții, având îndoieli cu privire la proporționalitatea sistemului de sancțiuni prevăzut de Decretul Guvernului nr. 57/2007 în raport cu obiectivul enunțat de Regulamentele nr. 3821/85 și nr. 561/2006, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:

                        „1)

                        Este compatibil cu cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul [nr. 561/2006] un sistem de sancțiuni care stabilește în mod imperativ impunerea unei amenzi având un cuantum forfetar de 100000 HUF pentru orice încălcare a dispozițiilor articolelor 13-16 din Regulamentul [nr. 3821/85]?

                        2)

                        Este compatibil cu principiul proporționalității un sistem de sancțiuni care nu prevede adaptarea cuantumului amenzii în funcție de gravitatea încălcării săvârșite?

                        3)

                        Este compatibil cu principiul proporționalității un sistem de sancțiuni care nu permite să se țină seama de nicio circumstanță justificativă în favoarea autorului încălcării?

                        4)

                        Este compatibil cu principiul proporționalității un sistem de sancțiuni care nu stabilește nicio distincție în funcție de circumstanțele personale specifice autorului încălcării?”

         Cu privire la întrebările preliminare

         Cu privire la prima și la a doua întrebare

               19

               Prin intermediul primei și al celei de a doua întrebări, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere urmărește să afle, în esență, dacă cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 561/2006 trebuie interpretată în sensul că se opune unui sistem de sancțiuni precum cel instituit prin Decretul Guvernului nr. 57/2007, care prevede impunerea unei amenzi în cuantum forfetar pentru orice încălcare, indiferent de gravitatea acesteia, a normelor privind utilizarea foilor de înregistrare prevăzute la articolele 13-16 din Regulamentul nr. 3821/85.

               20

               Cu titlu introductiv, trebuie amintit că, potrivit considerentului (27) al Regulamentului nr. 561/2006, în vederea asigurării unei aplicări clare și efective a normelor privind perioadele de conducere și de repaus, este necesar să se stabilească dispoziții uniforme referitoare la răspunderea întreprinderilor de transport și a conducătorilor auto pentru încălcarea acestui regulament, răspundere care poate duce la sancțiuni penale, civile sau administrative în statele membre.

               21

               În această privință, articolul 19 alineatul (1) din regulamentul menționat impune statelor membre să stabilească „normele referitoare la sancțiunile pentru încălcarea prezentului regulament și a Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 [...][, care] trebuie să fie efective, proporționale, disuasive și nediscriminatorii”.

               22

               Trebuie să se constate însă că acest regulament nu cuprinde norme mai precise cu privire la stabilirea respectivelor sancțiuni la nivel național și, în special, nu prevede niciun criteriu explicit de apreciere a caracterului proporțional al unor asemenea sancțiuni.

               23

               Or, potrivit unei jurisprudențe constante, în lipsa unei armonizări a legislației Uniunii în domeniul sancțiunilor aplicabile în caz de nerespectare a condițiilor prevăzute de un sistem instituit prin această legislație, statele membre sunt competente să aleagă sancțiunile care le par adecvate. Acestea sunt însă obligate să își exercite competențele cu respectarea dreptului Uniunii și a principiilor sale generale și, în consecință, cu respectarea principiului proporționalității (a se vedea în special Hotărârea din 12 iulie 2001, Louloudakis, C-262/99, Rec., p. I-5547, punctul 67, și Hotărârea din 29 iulie 2010, Profaktor Kulesza, Frankowski, Jóźwiak, Orłowski, C-188/09, Rep., p. I-7639, punctul 29).

               24

               Astfel, în speță, măsurile represive permise de legislația națională din acțiunea principală nu trebuie să depășească limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru realizarea obiectivelor urmărite în mod legitim de această reglementare, fiind stabilit că, atunci când este posibilă alegerea între mai multe măsuri adecvate, trebuie să se recurgă la cea mai puțin constrângătoare și că inconvenientele cauzate nu trebuie să fie disproporționate în raport cu scopurile vizate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 9 martie 2010, ERG și alții, C-379/08 și C-380/08, Rep., p. I-2007, punctul 86).

               25

               În cadrul Regulamentelor nr. 3821/85 și nr. 561/2006, aceste obiective sunt, pe de o parte, îmbunătățirea condițiilor de lucru ale conducătorilor auto cărora le sunt aplicabile aceste regulamente, precum și a siguranței rutiere în general și, pe de altă parte, stabilirea unor norme uniforme referitoare la perioadele de conducere și la perioadele de repaus ale conducătorilor auto, precum și la controlul acestora.

               26

               În acest scop, regulamentele menționate prevăd un ansamblu de măsuri, între care norme uniforme referitoare la perioadele de conducere și la perioadele de repaus ale conducătorilor auto, precum și la controlul acestora, a căror respectare trebuie să fie garantată de statele membre prin aplicarea unui sistem de sancțiuni pentru orice încălcare a regulamentelor respective.

               27

               Trebuie să se răspundă la prima și la a doua întrebare, astfel cum au fost reformulate la punctul 19 din prezenta hotărâre, în lumina acestor principii.

               28

               În speță, trebuie arătat că, potrivit articolului 20 alineatul (4) din Legea privind transportul, este sancționată cu amendă de la 50000 HUF la 800000 HUF orice persoană care încalcă dispozițiile Regulamentelor nr. 3821/85 și nr. 561/2006. Este necesar să se precizeze de asemenea că această dispoziție conferă autorităților responsabile competența de a stabili cuantumul amenzii în funcție de natura și de gravitatea încălcării.

               29

               Decretul Guvernului nr. 57/2007 instituie însă, la articolul 5 alineatul (1), o amendă în cuantum forfetar de 100000 HUF pentru orice încălcare a dispozițiilor privind utilizarea foilor de înregistrare prevăzute la articolele 13-16 din Regulamentul nr. 3821/85, fără a prevedea nicio distincție în funcție de natura și de gravitatea diferitor încălcări în cauză.

               30

               Astfel, deși un sistem precum cel în discuție în acțiunea principală poate părea adecvat pentru atingerea obiectivelor enunțate în Regulamentele nr. 3821/85 și nr. 561/2006, trebuie totuși să se constate că depășește limitele a ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor urmărite în mod legitim de aceste regulamente.

               31

               Desigur, din cuprinsul articolului 15 alineatul (5) din Regulamentul nr. 3821/85 rezultă că un conducător auto al unui autovehicul este ținut să înscrie pe foaia de înregistrare datele rezultate în urma citirii contorului kilometric „la sfârșitul ultimei călătorii înregistrate în foaie”.

               32

               Omiterea acestei indicații trebuie să fie însă considerată, spre deosebire de cele arătate de Ungaria, drept o încălcare minoră.

               33

               Astfel, după cum a arătat în mod întemeiat Comisia, nu toate încălcările dispozițiilor Regulamentelor nr. 3821/85 și nr. 561/2006 prezintă același nivel de gravitate. Încălcările de natură să împiedice controlul efectiv cu privire la condițiile de lucru ale conducătorilor auto și cu privire la respectarea siguranței rutiere nu pot fi clasate în aceeași categorie cu încălcările minore care, chiar dacă ar constitui o încălcare a dispozițiilor regulamentelor menționate, nu împiedică totuși controlul respectării obligațiilor prevăzute de legislația Uniunii în cauză.

               34

               În această privință, astfel cum a arătat și Comisia, încălcarea articolului 15 alineatul (7) din Regulamentul nr. 3821/85, dispoziție care prevede că, „[l]a cererea unui inspector autorizat, conducătorul auto trebuie să prezinte foile de înregistrare pentru săptămâna în curs și, pentru orice eventualitate [a se citi «în orice caz»], foaia ultimei zile din săptămâna precedentă în care a condus”, constituie o încălcare mai gravă decât încălcarea articolului 15 alineatul (1) din acest regulament, potrivit căruia conducătorii auto sunt ținuți să nu utilizeze foi de înregistrare murdare sau deteriorate și să le protejeze corespunzător.

               35

               În mod analog, trebuie să se constate că omiterea de către un conducător auto a înscrierii pe foaia de înregistrare a datelor rezultate în urma citirii contorului kilometric la sfârșitul ultimei călătorii are un impact minimal sau chiar inexistent asupra siguranței rutiere în comparație cu celelalte obligații enumerate la același articol 15.

               36

               Această constatare este confirmată de faptul că, în temeiul articolului (9) alineatul (3) din Directiva 2006/22, Comisia a adoptat Directiva 2009/5/CE din 30 ianuarie 2009 de modificare a anexei III la Directiva 2006/22 (JO L 29, p. 45), care conține orientări cu privire la o gamă de încălcări comune ale Regulamentelor nr. 3821/85 și nr. 561/2006, împărțite în diferite categorii în funcție de gravitatea lor.

               37

               Deși este adevărat că ideea unei ierarhizări a diferitor încălcări ale dispozițiilor Regulamentelor nr. 3821/85 și nr. 561/2006 nu a fost precizată decât ulterior, prin Directivele 2006/22 și 2009/5, care nu sunt aplicabile în acțiunea principală, trebuie totuși să se constate că această idee reieșea deja implicit din Regulamentul nr. 561/2006. Astfel, cu privire la sancțiuni, considerentul (26) al acestuia evoca o „scar[ă] comună a măsurilor pe care statele membre le pot aplica”.

               38

               În plus, această anexă III, care distinge categoriile de încălcări ale Regulamentului nr. 561/2006 și categoriile de încălcări ale Regulamentului nr. 3821/85, indică, pentru fiecare tip de obligații, temeiul juridic, tipurile de încălcări și nivelul de gravitate al acestora. Acestea din urmă sunt clasate pe trei niveluri, și anume „încălcare foarte gravă”, „încălcare gravă” și „încălcare minoră”.

               39

               În ceea ce privește încălcările Regulamentului nr. 3821/85, anexa menționată prevede, în legătură cu obligațiile referitoare la informațiile introduse, al căror temei juridic este articolul 15 alineatul (5) din Regulamentul nr. 3821/85, încălcarea intitulată „Lipsesc datele înregistrate de contorul kilometric (punct final) de pe foaia de înregistrare”. Această încălcare este considerată drept o „încălcare minoră”.

               40

               Pe de altă parte, deși statele membre trebuie să prevadă sancțiuni în caz de omitere a informației privind kilometrajul la sosire, trebuie să se constate că această informație nu este indispensabilă în vederea realizării unui control eficient al respectării normelor referitoare la perioada de conducere și de repaus. De asemenea, nu orice omitere a respectivei informații reprezintă o amenințare pentru siguranța rutieră comparabilă cu încălcarea altor dispoziții din categoria încălcărilor referitoare la „informațiile introduse”.

               41

               Prin urmare, aplicarea unei amenzi în cuantum forfetar pentru orice încălcare a normelor privind utilizarea foilor de înregistrare, fără adaptarea cuantumului amenzii menționate în funcție de gravitatea încălcării, este disproporționată în raport cu obiectivele urmărite de reglementarea Uniunii.

               42

               În plus, trebuie menționat că legiuitorul maghiar a adoptat, la 29 iulie 2009, Decretul Guvernului nr. 156/2009, care nu este aplicabil în acțiunea principală, abrogând de la 1 august 2009 Decretul Guvernului nr. 57/2007.

               43

               Noul sistem de sancțiuni instituit prin acest decret al guvernului prevede în prezent o adaptare a cuantumului amenzii în funcție de gravitatea încălcărilor articolelor 13-16 din Regulamentul nr. 3821/85. În ceea ce privește încălcările similare cu cea examinată în acțiunea principală, respectivul decret al guvernului stabilește la 30000 HUF cuantumul amenzii care trebuie aplicată și califică aceste încălcări drept „încălcări minore”.

               44

               Având în vedere cele de mai sus, trebuie să se răspundă la prima și la a doua întrebare că cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 561/2006 trebuie interpretată în sensul că se opune unui sistem de sancțiuni precum cel instituit prin Decretul Guvernului nr. 57/2007, care prevede aplicarea unei amenzi în cuantum forfetar pentru orice încălcare, indiferent de gravitatea sa, a normelor privind utilizarea foilor de înregistrare prevăzute la articolele 13-16 din Regulamentul nr. 3821/85.

         Cu privire la a treia și la a patra întrebare

               45

               Prin intermediul celei de a treia și al celei de a patra întrebări, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere urmărește să afle, în esență, dacă cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 561/2006 trebuie interpretată în sensul că se opune, pe de o parte, unui sistem de sancțiuni precum cel în discuție în acțiunea principală, care instituie o răspundere obiectivă a autorilor unei încălcări, și, pe de altă parte, intensității sancțiunii prevăzute de acest sistem.

               46

               Trebuie amintit de la bun început că reiese din dosar că autoritățile naționale responsabile de punerea în aplicare a articolului 5 alineatul (1) din Decretul Guvernului nr. 57/2007 nu au nicio posibilitate să se îndepărteze de cuantumul forfetar al amenzii legal prevăzut luând în considerare circumstanțele concrete din speță și să adapteze astfel acest cuantum în funcție de aceste circumstanțe.

               47

               În ceea ce privește, în primul rând, compatibilitatea cu principiul proporționalității a instituirii unei răspunderi obiective, trebuie constatat că s-a hotărât deja de către Curte că un asemenea sistem de sancționare a încălcării unui regulament, în special în materie socială în domeniul transporturilor rutiere, nu este, în sine, incompatibil cu dreptul comunitar (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 iulie 1990, Hansen, C-326/88, Rec., p. I-2911, punctele 14-19, precum și Hotărârea din 2 octombrie 1991, Vandevenne și alții, C-7/90, Rec., p. I-4371, punctele 16 și 17; a se vedea, prin analogie, cu privire la alte domenii, Hotărârea din 27 februarie 1997, Ebony Maritime și Loten Navigation, C-177/95, Rec., p. I-1111, punctul 36).

               48

               Astfel, potrivit Curții, instituirea unui regim de răspundere obiectivă nu este disproporționată în raport cu obiectivele urmărite atunci când acest regim este de natură să stimuleze persoanele în cauză să respecte dispozițiile unui regulament și când obiectivele urmărite prezintă un interes general care poate justifica instituirea unui asemenea regim (a se vedea în acest sens Hotărârea Hansen, citată anterior, punctul 19).

               49

               În lumina acestei jurisprudențe, trebuie amintit în continuare că Regulamentul nr. 3821/85 atribuie în special conducătorilor auto răspunderea aplicării obligațiilor privind aparatura de înregistrare. Dispozițiile acestui regulament referitoare la utilizarea foilor de înregistrare definesc cu precizie modul în care conducătorii auto trebuie să înregistreze informațiile necesare, cum ar fi citirea contorului kilometric. Astfel, în temeiul articolului 15 alineatul (5) litera (d) a doua liniuță din regulamentul menționat, kilometrajul la sosire trebuie în mod imperativ să fie indicat în foaia de înregistrare.

               50

               În temeiul legislației maghiare, încălcarea acestei obligații este constituită în cazul în care citirea contorului kilometric corespunzătoare sfârșitului ultimei călătorii nu figurează pe foaia de înregistrare. Pentru a nu săvârși o încălcare, conducătorul auto trebuie astfel să îndeplinească obligațiile prevăzute de Regulamentul nr. 3821/85.

               51

               Având în vedere că, pe de o parte, regimul de răspundere obiectivă menționat este de natură să stimuleze conducătorii auto să respecte dispozițiile Regulamentului nr. 3821/85 și că, pe de altă parte, siguranța rutieră și îmbunătățirea condițiilor sociale ale conducătorilor auto sunt de interes general, instituirea prin legislația maghiară a unui regim de răspundere obiectivă poate fi justificată.

               52

               În consecință, instituirea unui regim de răspundere obiectivă precum cel în discuție în acțiunea principală, care sancționează încălcarea regulamentului menționat, nu este, în sine, incompatibilă cu dreptul Uniunii.

               53

               În ceea ce privește, în al doilea rând, intensitatea amenzii prevăzute de sistemul de sancțiuni în discuție în acțiunea principală, trebuie amintită jurisprudența citată la punctele 23 și 24 din prezenta hotărâre, potrivit căreia statele membre sunt competente să aleagă sancțiunile care le par adecvate. Acestea sunt însă obligate să își exercite această competență cu respectarea dreptului Uniunii și a principiilor sale generale și, în consecință, cu respectarea principiului proporționalității. Prin urmare, măsurile represive trebuie, în special, să nu depășească limitele a ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor urmărite în mod legitim de legislația în cauză și, în plus, să nu fie disproporționate în raport cu aceste obiective.

               54

               Or, trebuie observat, în această privință, că principiul proporționalității se impune statelor membre nu numai în ceea ce privește stabilirea elementelor constitutive ale unei încălcări și stabilirea normelor referitoare la intensitatea amenzilor, ci și în ceea ce privește aprecierea elementelor care pot fi luate în considerare în vederea stabilirii amenzii.

               55

               Acestea fiind precizate, trebuie să se constate că obligația autorităților naționale responsabile de sancționarea încălcărilor Regulamentelor nr. 561/2006 și nr. 3821/85 de a aplica o amendă în cuantum forfetar de 100000 HUF, fără a putea să țină seama de circumstanțele concrete din speță și, eventual, fără a putea să diminueze cuantumul acestei amenzi, nu îndeplinește condițiile impuse de jurisprudența citată la punctele 23 și 24 din prezenta hotărâre.

               56

               În consecință, sistemul de sancțiuni maghiar este disproporționat, în special într-o situație precum cea aflată la originea cauzei principale, în care numai unul dintre cele cincisprezece discuri controlate prezenta o omisiune de înregistrare, și anume faptul că nu figura pe acesta kilometrajul la sosire. În plus, din dosarul supus Curții reiese că omiterea înregistrării în discuție în acțiunea principală nu putea să constituie un abuz, deoarece informația care lipsea de pe foaia de înregistrare figura în schimb în scrisoarea de transport.

               57

               Astfel, în ceea ce privește, pe de o parte, condiția potrivit căreia măsura represivă nu trebuie să depășească ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor urmărite în mod legitim de legislația în discuție în acțiunea principală, trebuie constatat că ar fi posibil ca autoritățile naționale competente să atingă obiectivele vizate și prin măsuri mai puțin restrictive, având în vedere că, în realitate, încălcarea săvârșită nu aduce atingere obiectivelor de siguranța rutieră și condițiilor de lucru ale conducătorilor auto, prevăzute de Regulamentele nr. 3821/85 și nr. 561/2006.

               58

               În ceea ce privește, pe de altă parte, condiția potrivit căreia măsura represivă nu trebuie să fie disproporționată în raport cu obiectivele menționate, trebuie constatat că, astfel cum reiese din decizia de trimitere, cuantumul amenzii respective este aproape echivalent cu venitul lunar mediu net al unui lucrător salariat în Ungaria. Prin urmare, intensitatea sancțiunii este, în cauza principală, disproporționată în raport cu încălcarea săvârșită.

               59

               Având în vedere cele de mai sus, trebuie să se răspundă la a treia și la a patra întrebare că cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 561/2006 trebuie interpretată în sensul că nu se opune unui sistem de sancțiuni precum cel prevăzut de Decretul Guvernului nr. 57/2007, care instituie o răspundere obiectivă. În schimb, aceasta trebuie interpretată în sensul că se opune intensității sancțiunii prevăzute de acest sistem.

         Cu privire la cheltuielile de judecată

               60

               Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

               Pentru aceste motive, Curtea (Camera întâi) declară:

                           1)

                           Cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului trebuie interpretată în sensul că se opune unui sistem de sancțiuni precum cel prevăzut de Decretul Guvernului nr. 57/2007 din 31 martie 2007 de stabilire a cuantumului amenzilor aplicabile pentru încălcarea anumitor dispoziții în materie de transport rutier de mărfuri și de persoane (a közúti árufuvarozáshoz és személyszállításhoz kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről szóló 57/2007. Korm. Rendelet), care prevede aplicarea unei amenzi în cuantum forfetar pentru orice încălcare, indiferent de gravitatea sa, a normelor privind utilizarea foilor de înregistrare, prevăzute la articolele 13-16 din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 561/2006.

                           2)

                           Cerința proporționalității prevăzută la articolul 19 alineatele (1) și (4) din Regulamentul nr. 561/2006 trebuie interpretată în sensul că nu se opune unui sistem de sancțiuni precum cel prevăzut de Decretul Guvernului nr. 57/2007 din 31 martie 2007 de stabilire a cuantumului amenzilor aplicabile pentru încălcarea anumitor dispoziții în materie de transport rutier de mărfuri și de persoane, care instituie o răspundere obiectivă. În schimb, aceasta trebuie să fie interpretată în sensul că se opune intensității sancțiunii prevăzute de acest sistem.

                     Semnături

            (
            *1
         )	Limba de procedură: maghiara.


Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 27 septembrie 2002. # Tideland Signal Ltd împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Acțiune în anulare. # Cauza T-211/02.


title: Hotărârea Tribunalului (camera a opta) din 25 martie 2010. # Société des produits Nestlé SA împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcilor comunitare figurative Golden Eagle și Golden Eagle Deluxe - Mărci internaționale și naționale figurative anterioare reprezentând o cană și boabe de cafea - Motiv relativ de refuz - Similitudine a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]. # Cauze conexate T-5/08 până la T-7/08.

text:
      Cauzele conexate T‑5/08-T‑7/08
      Société des produits Nestlé SA
      împotriva
      Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
      „Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcilor comunitare figurative Golden Eagle și Golden Eagle Deluxe – Mărci internaționale și naționale figurative anterioare reprezentând o cană și boabe de cafea – Motiv relativ de refuz – Similitudine a semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
         (CE) nr. 207/2009]”

      Sumarul hotărârii
      1.      Marcă comunitară – Definiția și dobândirea mărcii comunitare – Motive relative de refuz – Opoziție a titularului unei mărci
            anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare – Similitudine între mărcile
            vizate – Criterii de apreciere
      [Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)]
      2.      Marcă comunitară – Definiția și dobândirea mărcii comunitare – Motive relative de refuz – Opoziție a titularului unei mărci
            anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare – Similitudine între mărcile
            vizate – Criterii de apreciere
      [Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)]
      1.      Atunci când o marcă compusă este constituită prin juxtapunerea unui element și a unei alte mărci, această ultimă marcă, deși
         nu reprezintă elementul dominant în marca compusă, poate să păstreze o poziție distinctivă autonomă în cadrul mărcii compuse.
         Într‑un asemenea caz, marca compusă și cealaltă marcă, care este reprodusă în mod identic în cadrul mărcii compuse, pot fi
         considerate similare potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară.

      În ipoteza în care marca anterioară nu este reprodusă în mod identic în cadrul mărcii ulterioare, este de asemenea posibil
         ca semnele în cauză să fie similare din cauza similitudinii dintre marca anterioară și un element al mărcii ulterioare care
         ocupă un loc distinctiv autonom.

      (a se vedea punctul 60)
      2.      Deși este adevărat că trebuie să se examineze caracterul distinctiv al unui element al unei mărci complexe încă din faza aprecierii
         similitudinii semnelor, în scopul stabilirii eventualelor elemente dominante ale semnului, gradul de distinctivitate al mărcii
         anterioare este unul dintre elementele care trebuie luate în considerare la aprecierea globală a riscului de confuzie în sensul
         articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară. Așadar, la momentul aprecierii
         similitudinii dintre semne, nu trebuie luat în considerare gradul eventual scăzut al caracterului distinctiv al mărcilor anterioare.

      (a se vedea punctul 65)
HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera a opta)
      25 martie 2010(*)

      „Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcilor comunitare figurative Golden Eagle și Golden Eagle Deluxe – Mărci internaționale și naționale figurative anterioare reprezentând o cană și boabe de cafea – Motiv relativ de refuz – Similitudine a semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
         (CE) nr. 207/2009]”

      În cauzele conexate T‑5/08-T‑7/08,
      Société des produits Nestlé SA, cu sediul în Vevey (Elveția), reprezentată de A. von Mühlendahl, avocat,

      reclamantă,
      împotriva
      Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), reprezentat de domnul R. Pethke, în calitate de agent,

      pârât,
      cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului, fiind
      Master Beverage Industries Pte Ltd, cu sediul în Singapore (Singapore), reprezentată de N. Clarembeaux, D. Vervaet și P. Maeyaert, avocați,

      având ca obiect acțiuni formulate împotriva a trei decizii ale Camerei a doua de recurs a OAPI din 1 octombrie 2007 (cauzele
         R 563/2006‑2, R 568/2006‑2 și R 1312/2006‑2) privind procedurile de opoziție dintre Société des produits Nestlé SA și Master
         Beverage Industries Pte Ltd,

      TRIBUNALUL (Camera a opta),
      compus din doamna M. E. Martins Ribeiro, președinte, domnii S. Papasavvas și A. Dittrich (raportor), judecători,
      grefier: domnul N. Rosner, administrator,
      având în vedere cererile introductive depuse la grefa Tribunalului la 4 ianuarie 2008,
      având în vedere memoriul în răspuns al OAPI depus la grefa Tribunalului la 27 iunie 2008,
      având în vedere memoriul în răspuns al intervenientei depus la grefa Tribunalului la 30 iunie 2008,
      având în vedere Ordonanța din 23 mai 2008 privind conexarea cauzelor T‑5/08, T‑6/08 și T‑7/08,
      în urma ședinței din 30 aprilie 2009,
      pronunță prezenta
      Hotărâre
       Istoricul cauzei
      1        La 7 mai 2003, intervenienta, Master Beverage Industries Pte Ltd, a formulat trei cereri de înregistrare a unor mărci comunitare
         la Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) în temeiul Regulamentului
         (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1,
         p. 146), cu modificările ulterioare [înlocuit prin Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind
         marca comunitară (JO L 78, p. 1)].

      2        Cele trei mărci a căror înregistrare a fost solicitată (denumite în continuare, împreună, „mărcile solicitate”) sunt următoarele
         semne figurative:

      –        în cauza T‑5/08 (cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 3157005), semnul Golden Eagle în culorile maro deschis,
         maro închis, roșu, galben, auriu, alb, argintiu și albastru (denumit în continuare „marca solicitată nr. 1”), reprezentat
         astfel:

      –        în cauza T‑6/08 (cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 3156924), semnul Golden Eagle Deluxe în culorile maro
         închis, maro deschis, roșu, auriu, alb și galben (denumit în continuare „marca solicitată nr. 2”), reprezentat astfel:

      –        în cauza T‑7/08 (cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 3157534), semnul Golden Eagle Deluxe în culorile maro
         închis, maro deschis, roșu, auriu, alb și galben (denumit în continuare „marca solicitată nr. 3”), reprezentat astfel:

      3        Produsele pentru care s‑a solicitat înregistrarea fac parte din clasa 30 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea
         internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările
         ulterioare, și corespund următoarei descrieri: „Cafea, înlocuitori de cafea, băuturi pe bază de cafea, cafea cu lapte”.

      4        Cererea de înregistrare a mărcii solicitate nr. 1 a fost publicată în Buletinul mărcilor comunitare nr. 5/2004 din 2 februarie 2004, cea a mărcii solicitate nr. 2 în Buletinul mărcilor comunitare nr. 83/2003 din 24 noiembrie 2003 și cea a mărcii solicitate nr. 3 în Buletinul mărcilor comunitare nr. 82/2003 din 17 noiembrie 2003.

      5        La 1 aprilie 2004, reclamanta, Société des produits Nestlé SA, a formulat opoziție în temeiul articolului 42 din Regulamentul
         nr. 40/94 (devenit articolul 41 din Regulamentul nr. 207/2009) împotriva înregistrării mărcii solicitate nr. 1. În plus, la
         23 februarie 2004, aceasta a formulat opoziție împotriva înregistrării mărcii solicitate nr. 2 și, la 17 februarie 2004, împotriva
         mărcii solicitate nr. 3.

      6        Opozițiile se întemeiau în special pe mărcile internaționale și naționale anterioare reprezentând o cană roșie pe un strat
         de boabe de cafea (denumite în continuare „mărcile anterioare”).

      7        Este vorba despre marca internațională figurativă în culorile roșu, negru, maro, alb, portocaliu și auriu, înregistrată sub
         nr. IR 726641 și reprezentată astfel:

      8        Această marcă a fost înregistrată la 18 ianuarie 2000 în temeiul Aranjamentului de la Madrid referitor la înregistrarea internațională
         a mărcilor din 14 aprilie 1891, cu revizuirile și modificările ulterioare, pentru produse din clasa 30 în sensul Aranjamentului
         de la Nisa care corespund următoarei descrieri: „Cafea și extracte de cafea, amestecuri pe bază de cafea și de extracte de
         cafea, cafea solubilă, cafea decafeinizată, extracte de cafea decafeinizate”.

      9        Această marcă este protejată în special în următoarele state membre ale Uniunii Europene: Belgia, Germania, Spania, Franța,
         Italia, Luxemburg, Țările de Jos, Austria și Portugalia.

      10      Acest semn face de asemenea obiectul unei înregistrări ca marcă națională în Grecia, efectuate la 8 mai 2000 sub numărul 142377
         pentru produse din clasa 30 în sensul Aranjamentului de la Nisa, în special pentru produsele „cafea, extracte de cafea și
         preparate pe bază de cafea, înlocuitori de cafea și extracte de înlocuitori de cafea”.

      11      Pe de altă parte, este vorba despre marca internațională figurativă, descrisă ca fiind în culorile roșu, maro și auriu, înregistrată
         sub numărul IR 633089 și reprezentată grafic în alb și negru după cum urmează:

      12      Această marcă a fost înregistrată la 9 martie 1995, în temeiul Aranjamentului de la Madrid, pentru produse din clasa 30 în
         sensul Aranjamentului de la Nisa care corespund următoarei descrieri: „Cafea și extracte de cafea, amestecuri pe bază de cafea
         și de extracte de cafea, cafea solubilă, cafea decafeinizată, extracte de cafea decafeinizate”.

      13      Această marcă este protejată în special în următoarele state membre ale Uniunii: Belgia, Germania, Spania, Franța, Italia,
         Luxemburg, Țările de Jos, Austria și Portugalia.

      14      În plus, acest semn a fost înregistrat ca marcă națională pentru aceleași produse în mai multe state membre ale Uniunii, respectiv
         în Danemarca (înregistrare efectuată la 3 februarie 1995 sub numărul 976.1995), în Grecia (înregistrare efectuată la 17 august
         1999 sub numărul 122009) și în Finlanda (înregistrare efectuată la 20 septembrie 1995 sub numărul 140164).

      15      Opozițiile erau întemeiate pe toate produsele sus‑menționate protejate de mărcile anterioare și îndreptate împotriva tuturor
         produselor desemnate în cererile de înregistrare a mărcilor comunitare.

      16      Motivele invocate în susținerea opozițiilor au fost cele menționate la articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
         nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009] și la articolul 8 alineatul (5) din
         Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009].

      17      Divizia de opoziție a respins cererile de opoziție prin deciziile din 27 februarie (cauza T‑5/08), din 27 martie (cauza T‑6/08)
         și din 6 septembrie 2006 (cauza T‑7/08).

      18      La 25 aprilie (cauzele T‑5/08 și T‑6/08) și la 5 octombrie 2006 (cauza T‑7/08), reclamanta a introdus o cale de atac împotriva
         fiecăreia dintre deciziile diviziei de opoziție.

      19      Camera de recurs a respins căile de atac prin trei decizii din 1 octombrie 2007 (denumite în continuare „deciziile atacate”).
         Aceasta a apreciat în esență că opozițiile erau nefondate întrucât mărcile în cauză nu erau similare.

       Concluziile părților
      20      Reclamanta solicită Tribunalului:

      –        anularea deciziilor atacate;
      –        constatarea faptului că cererile de înregistrare a mărcilor solicitate trebuie respinse;
      –        obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate la camera de recurs;
      –        obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate la camera de recurs.
      21      OAPI solicită Tribunalului:

      –        respingerea acțiunilor;
      –        obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.
      22      Intervenienta solicită Tribunalului:

      –        menținerea deciziilor atacate;
      –        dispunerea înregistrării mărcilor solicitate;
      –        obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate la camera de recurs.
      23      În ședință, intervenienta a indicat, răspunzând la o întrebare adresată de Tribunal, că al doilea capăt de cerere privind
         dispunerea înregistrării mărcilor solicitate se suprapune, în realitate, cu primul capăt de cerere, afirmație de care Tribunalul
         a luat act prin procesul‑verbal de ședință.

       În drept
      24      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din
         Regulamentul nr. 40/94 și, respectiv, pe încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94.

      1.     Cu privire la primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94
       Argumentele părților
      25      Reclamanta susține că opozițiile sale ar fi trebuit admise pe baza mărcilor anterioare (a se vedea punctele 7-14 de mai sus).
         Aceasta subliniază că utilizează aceste mărci figurative pe toate cutiile de cafea instant Nescafé vândute sub denumirea „Classic”,
         din care peste 50 000 de tone ar fi vândute în Uniune anual pentru mai mult de un miliard de euro.

      26      Reclamanta consideră că în mod greșit camera de recurs a apreciat că mărcile în cauză nu sunt similare. Mărcile anterioare
         ar fi compuse din combinarea următoarelor nouă elemente:

      –        o cană;
      –        cana este de culoare roșie;
      –        cana este orientată în așa fel încât să se distingă conținutul acesteia;
      –        cana are o toartă;
      –        suprafața interioară a cănii este albă;
      –        cana este umplută cu o băutură caldă;
      –        din cană se ridică abur;
      –        cana este așezată pe un strat de boabe de cafea;
      –        fondul este maro și portocaliu‑auriu, iar cana este înconjurată de un halo.
      27      Cele nouă elemente ale mărcilor anterioare ar fi integral reproduse în cadrul mărcilor solicitate. Mărcile solicitate și mărcile
         anterioare ar fi foarte similare pe plan vizual. În plus, partea inferioară a mărcii solicitate nr. 1 și partea dreaptă a
         mărcilor solicitate nr. 2 și 3, pe de o parte, și mărcile anterioare, pe de altă parte, ar fi identice pe plan conceptual.

      28      Reclamanta susține că, potrivit jurisprudenței ce rezultă din Hotărârea Curții din 6 octombrie 2005, Medion (C‑120/04, Rec.,
         p. I‑8551), dacă o marcă anterioară este integrată într‑o marcă ulterioară, mărcile sunt similare în cazul în care elementul
         lor comun ocupă o poziție distinctivă autonomă în cadrul mărcii compuse ulterioare.

      29      Camera de recurs ar fi apreciat în mod neîntemeiat că mărcile anterioare au caracter distinctiv scăzut. Dimpotrivă, aceste
         mărci ar avea caracter distinctiv intrinsec ridicat. În plus, mărcile ar fi de renume, independent de faptul că sunt utilizate
         în combinație cu marca Nescafé.

      30      OAPI și intervenienta solicită respingerea acestui motiv.

      31      OAPI apreciază că în mod corect camera de recurs a concluzionat că mărcile în conflict nu sunt similare. Mărcile anterioare
         ar avea un caracter distinctiv intrinsec scăzut, iar elementele de probă prezentate de reclamantă nu ar dovedi faptul că au
         dobândit caracter distinctiv ridicat sau notorietate. OAPI arată că reprezentarea grafică a cănii este utilizată, în cadrul
         mărcilor solicitate, numai ca „element decorativ de fond” și nu ocupă o poziție distinctivă autonomă. În plus, acesta subliniază
         că mărcile anterioare nu sunt reproduse în mod fidel în cadrul mărcilor solicitate.

      32      Intervenienta consideră de asemenea că în mod corect camera de recurs a concluzionat că mărcile în conflict nu sunt similare.
         Aceasta susține că, spre deosebire de mărcile anterioare, mărcile solicitate conțin elemente verbale care ar fi elementele
         dominante în cadrul acestora. În ceea ce privește marca solicitată nr. 1, deosebirile față de mărcile anterioare ar fi chiar
         mai pronunțate din cauza reprezentării grafice a unei acvile care ar avea un caracter distinctiv ridicat și care ar fi elementul
         figurativ dominant al mărcii solicitate nr. 1. Ținând cont de utilizarea frecventă a imaginii unui recipient de băut și a
         boabelor de cafea în cazul promovării băuturilor, deosebirile dintre reprezentările grafice ale acestor elemente în cadrul
         mărcilor în cauză ar trebui să fie considerate semnificative. Imaginea cănii și a boabelor de cafea ar fi descriptivă și nu
         ar ocupa o poziție distinctivă autonomă în cadrul mărcilor solicitate. Intervenienta apreciază totodată că mărcile în cauză
         nu sunt similare din punct de vedere conceptual.

       Aprecierea Tribunalului
       Observații introductive
      33      Potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, la opoziția titularului unei mărci anterioare,
         se respinge înregistrarea mărcii solicitate atunci când, din cauza identității sau asemănării sale cu marca anterioară și
         din cauza identității sau asemănării produselor sau serviciilor pe care le desemnează cele două mărci, există un risc de confuzie
         în percepția publicului de pe teritoriul în care este protejată marca anterioară. Riscul de confuzie include riscul de asociere
         cu marca anterioară. Pe de altă parte, potrivit articolului 8 alineatul (2) litera (a) punctele (ii) și (iii) din Regulamentul
         nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (a) punctele (ii) și (iii) din Regulamentul nr. 207/2009], mărci anterioare
         înseamnă mărcile înregistrate într‑un stat membru și, respectiv, mărcile care au făcut obiectul unei înregistrări internaționale,
         care produc efecte într‑un stat membru, a căror dată de depunere este anterioară cererii de înregistrare a mărcii comunitare.

      34      Potrivit unei jurisprudențe constante, constituie risc de confuzie riscul ca publicul să creadă că produsele sau serviciile
         în cauză provin de la aceeași întreprindere sau, eventual, de la întreprinderi legate din punct de vedere economic. Potrivit
         aceleiași jurisprudențe, riscul de confuzie trebuie apreciat în mod global, în funcție de percepția pe care o are publicul
         relevant asupra semnelor și asupra produselor sau a serviciilor în discuție și ținând seama de toți factorii pertinenți din
         cauză, în special de interdependența dintre similitudinea semnelor și cea a produselor sau a serviciilor desemnate [a se vedea
         Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2003, Laboratorios RTB/OAPI – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01,
         Rec., p. II‑2821, punctele 30-33 și jurisprudența citată].

       Cu privire la compararea produselor
      35      Trebuie apreciat că, în deciziile atacate (punctul 28 din decizia atacată pronunțată în cauza T‑5/08 și punctul 27 din deciziile
         atacate pronunțate în cauzele T‑6/08 și T‑7/08), camera de recurs a considerat în mod întemeiat că produsele în cauză sunt
         identice, astfel cum rezultă din cuprinsul punctelor 3, 8, 10 și 12 de mai sus.

      36      Cu toate acestea, camera de recurs a apreciat că mărcile în cauză nu sunt similare, astfel încât nu este îndeplinită o condiție
         sine qua non pentru aplicarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Prin urmare, trebuie să se examineze
         dacă este corectă aprecierea camerei de recurs potrivit căreia mărcile în cauză nu sunt similare.

       Cu privire la compararea semnelor
      37      Aprecierea globală a riscului de confuzie trebuie să se întemeieze, în ceea ce privește similitudinea vizuală, fonetică sau
         conceptuală dintre semnele în conflict, pe impresia de ansamblu produsă de acestea, ținând cont în special de elementele lor
         distinctive și dominante. Percepția asupra mărcilor pe care o are consumatorul mediu al produselor sau al serviciilor în cauză
         joacă un rol determinant în aprecierea globală a riscului amintit. În această privință, consumatorul mediu percepe o marcă
         în mod normal ca pe un tot și nu face o examinare a diferitelor detalii ale acesteia (a se vedea Hotărârea Curții din 12 iunie
         2007, OAPI/Shaker, C‑334/05 P, Rep., p. I‑4529, punctul 35 și jurisprudența citată).

      38      În acest context, trebuie amintit că, pentru a determina gradul de distinctivitate al unei mărci, trebuie să se aprecieze
         în mod global capacitatea mai mult sau mai puțin extinsă a mărcii de a identifica produsele sau serviciile pentru care a fost
         înregistrată ca provenind de la o întreprindere determinată și, prin urmare, de a distinge aceste produse sau servicii de
         cele ale altor întreprinderi (a se vedea în acest sens și prin analogie Hotărârea Curții din 22 iunie 1999, Lloyd Schuhfabrik
         Meyer, C‑342/97, Rec., p. I‑3819, punctul 22). Atunci când se pune problema aprecierii caracterului distinctiv al unui element
         al unei mărci complexe, se aplică același criteriu, astfel încât trebuie să se aprecieze capacitatea mai mult sau mai puțin
         extinsă a acestui element al mărcii de a identifica produsele sau serviciile pentru care aceasta a fost înregistrată ca provenind
         de la o întreprindere determinată.

      –       Cu privire la elementele mărcilor în cauză care trebuie luate în considerare în cadrul comparării semnelor
      39      Aprecierea similitudinii dintre două mărci nu se poate limita la luarea în considerare numai a unei componente a unei mărci
         complexe și la compararea acesteia cu o altă marcă. Dimpotrivă, comparația trebuie să se realizeze prin examinarea mărcilor
         în cauză, apreciată fiecare ca întreg, ceea ce nu exclude faptul că impresia de ansamblu produsă de o marcă complexă în memoria
         publicului relevant poate fi dominată, în anumite împrejurări, de una sau de mai multe dintre componentele sale (a se vedea
         Hotărârea OAPI/Shaker, punctul 37 de mai sus, punctul 41 și jurisprudența citată). Aprecierea similitudinii se va putea face
         exclusiv pe baza elementului dominant numai dacă toate celelalte componente ale mărcii sunt neglijabile (Hotărârea Curții
         OAPI/Shaker, punctul 37 de mai sus, punctul 42, și Hotărârea Curții din 20 septembrie 2007, Nestlé/OAPI, C‑193/06 P, Rep.,
         p. I‑114*, punctul 43). Acesta ar putea fi cazul în special atunci când această componentă este susceptibilă să domine în
         sine imaginea acestei mărci pe care publicul relevant o păstrează în memorie, astfel încât toate celelalte componente ale
         mărcii sunt neglijabile în impresia de ansamblu produsă de aceasta (Hotărârea Nestlé/OAPI, citată anterior, punctul 43).

      40      În speță, camera de recurs a apreciat că elementul dominant în cazul mărcilor solicitate este elementul verbal „golden eagle”
         la mărcile solicitate nr. 2 și 3 și elementul verbal „golden eagle” combinat cu reprezentarea grafică a unei acvile la marca
         solicitată nr. 1. Camera de recurs a apreciat că reprezentarea grafică a unei căni roșii și a boabelor de cafea este un element
         pur decorativ în cadrul mărcilor solicitate. În pofida prezenței unor elemente figurative asemănătoare, mărcile în cauză nu
         ar fi similare din cauza unor deosebiri existente în cadrul elementelor figurative și din cauza lipsei elementelor verbale
         în cadrul mărcilor anterioare.

      41      Trebuie examinat mai întâi dacă elementele identificate de camera de recurs constituie elementele dominante ale mărcilor solicitate
         și dacă celelalte elemente ale mărcilor solicitate trebuie considerate neglijabile.

      42      În ceea ce privește marca solicitată nr. 1, trebuie constatat că aceasta se compune, în esență, din următoarele elemente:
         reprezentarea grafică a unei acvile, elementul verbal „golden eagle” situat sub acest element, o cană roșie care conține cafea
         așezată pe un strat de boabe de cafea, situată sub elementul verbal, și o linie roșie care traversează partea inferioară dreaptă
         a mărcii.

      43      Trebuie apreciat că această combinație dintre elementul verbal „golden eagle” și reprezentarea grafică a unei acvile ocupă
         un loc predominant în cadrul mărcii solicitate nr. 1. Astfel, după cum a subliniat și camera de recurs, pentru identificarea
         și cumpărarea unui produs, consumatorii utilizează în mod normal elementul verbal. În plus, dimensiunea elementului verbal
         nu este neglijabilă. Mai mult, este vorba despre un element cu caracter distinctiv foarte ridicat, întrucât este fantezist
         în ceea ce privește produsele în cauză. Pentru consumatorul care nu are cunoștințe suficiente de engleză pentru a putea înțelege
         semnificația elementului verbal, elementul verbal are oricum caracter distinctiv foarte ridicat, întrucât consumatorul îl
         va percepe ca fiind un element fantezist lipsit de vreo semnificație concretă. De asemenea, reprezentarea grafică a unei acvile
         are un caracter distinctiv foarte ridicat în ceea ce privește desemnarea cafelei și a băuturilor pe bază de cafea, deoarece
         nu se poate considera că o astfel de reprezentare evocă produsele în cauză.

      44      În schimb, reprezentarea grafică a unei căni roșii pe un strat de boabe de cafea, plasată în partea inferioară a mărcii solicitate
         nr. 1, are un caracter distinctiv scăzut în ceea ce privește produsele în cauză. Astfel, o cană roșie și boabele de cafea
         nu pot fi considerate ca având caracter distinctiv pronunțat, întrucât ele evocă produsele în cauză [a se vedea în acest sens,
         în ceea ce privește reprezentarea grafică a unei piei de vacă pentru lapte și produse lactate, Hotărârea Tribunalului din
         13 iunie 2006, Inex/OAPI – Wiseman (Reprezentarea grafică a unei piei de vacă), T‑153/03, Rec., p. II‑1677, punctul 36]. Dimpotrivă,
         trebuie constatat, în mod similar camerei de recurs, că este vorba despre elemente banale. Astfel, în ceea ce privește comercializarea
         cafelei sau a băuturilor pe bază de cafea, reprezentarea grafică a cafelei gata preparate într‑o cană și a cafelei sub formă
         de boabe vine în mod natural în minte.

      45      Cu toate acestea, elementul constituit dintr‑o cană roșie pe un strat de boabe de cafea nu poate fi considerat absolut neglijabil
         în impresia de ansamblu produsă de marca solicitată nr. 1. Deși acest element este mult mai puțin susceptibil să indice originea
         comercială a produselor în cauză decât elementul verbal și elementul figurativ reprezentând o acvilă, nu este mai puțin adevărat
         că el ocupă aproape jumătate din marca solicitată nr. 1 și nu este absolut neglijabil în impresia de ansamblu produsă de acest
         semn.

      46      Referitor la mărcile solicitate nr. 2 și 3, trebuie constatat că sunt compuse, în esență, din elementul verbal „golden eagle
         deluxe” în partea stângă a semnelor, o cană roșie care conține cafea în partea dreaptă și boabe de cafea în partea inferioară.
         Elementul verbal „golden eagle” trebuie considerat predominant în cadrul acestor mărci. Astfel, după cum s‑a constatat mai
         sus, această combinație de cuvinte are caracter fantezist în raport cu produsele vizate, indiferent dacă este sau nu este
         înțeleasă. În plus, pentru a identifica și a cumpăra un produs, consumatorul are tendința să se întemeieze mai curând pe un
         element verbal decât pe un element figurativ. În plus, elementul figurativ al mărcilor solicitate nr. 2 și 3 are caracter
         distinctiv scăzut. Cu toate acestea, nu poate fi considerat absolut neglijabil. Astfel, aceste mărci figurative nu pot fi
         reduse la elementul lor verbal. Deși este scris cu litere de dimensiuni mari, elementul verbal ocupă doar o parte a suprafeței
         mărcilor menționate.

      47      Dat fiind că elementul constituit din cana roșie și boabele de cafea nu poate fi considerat absolut neglijabil în impresia
         de ansamblu produsă de mărcile solicitate, compararea semnelor în cauză nu se poate limita la elementele predominante ale
         acestor mărci.

      48      În ceea ce privește mărcile anterioare, nu există nici vreun element care să domine aceste semne, în așa fel încât celelalte
         elemente să fie neglijabile în impresia de ansamblu produsă de acestea.

      49      Rezultă din considerațiile care precedă că această comparare a semnelor în cauză trebuie să se întemeieze pe impresia de ansamblu
         produsă de ele și nu se poate limita la anumite elemente ale acestora.

      –       Cu privire la similitudinea vizuală
      50      În speță, trebuie analizată mai întâi similitudinea dintre acea parte a mărcilor solicitate compusă din reprezentarea grafică
         a unei căni și a unor boabe de cafea, pe de o parte, și mărcile anterioare, pe de altă parte, pentru ca apoi să se compare
         mărcile solicitate, luate în ansamblu, cu mărcile anterioare. În această privință, trebuie subliniat că nimic nu împiedică
         analizarea, într‑o primă fază, a similitudinii dintre mărcile în cauză raportat la un element al unei mărci complexe, pentru
         ca ulterior să se aprecieze în mod global această similitudine.

      51      În ceea ce privește marca solicitată nr. 1, trebuie remarcat că partea inferioară a acestei mărci și mărcile anterioare au
         ca element comun reprezentarea unei căni roșii cu suprafață interioară albă pe un strat de boabe de cafea. În plus, în fiecare
         dintre aceste mărci, toarta cănii este orientată spre dreapta, cana este umplută cu o băutură caldă (aparent cu cafea), iar
         din cană se ridică abur. Mai mult, culoarea fondului acestor mărci este similară întrucât fondul mărcii solicitate nr. 1 este
         portocaliu, iar haloul din jurul cănii în marca anterioară înregistrată sub nr. IR 726641 este de asemenea portocaliu. Este
         de asemenea posibil să se distingă, în cadrul mărcii solicitate nr. 1, un fel de halo în jurul cănii, deși contururile acestui
         halo sunt mai puțin clare decât cele ale mărcii anterioare înregistrate sub nr. IR 726641.

      52      În ceea ce privește deosebirile dintre partea inferioară a mărcii solicitate nr. 1 și mărcile anterioare, trebuie subliniate
         următoarele. Deosebirea cea mai evidentă dintre mărcile în cauză constă în faptul că, la mărcile anterioare, cana roșie este
         decorată cu o linie exterioară aurie care nu figurează pe cana roșie a mărcii solicitate nr. 1. În plus, la mărcile anterioare,
         cafeaua din cană are o culoare foarte închisă, aproape neagră, în timp ce la marca solicitată nr. 1 este de culoare maro deschis.
         Mai mult, spre deosebire de mărcile anterioare, partea inferioară dreaptă a mărcii solicitate nr. 1 este traversată de o linie
         roșie.

      53      În ceea ce privește mărcile solicitate nr. 2 și 3, trebuie subliniat că elementul comun cu mărcile anterioare este reprezentarea
         grafică a unei căni roșii cu suprafață interioară albă și a boabelor de cafea. În plus, în fiecare dintre aceste mărci, cana
         este umplută cu o băutură caldă (aparent cu cafea), iar din cană se ridică abur. Există de asemenea o similitudine referitoare
         la culoarea fondului acestor mărci, dat fiind că fondul mărcilor solicitate nr. 2 și 3 este parțial portocaliu și parțial
         maro, la fel ca fondul mărcii anterioare înregistrate sub nr. IR 726641.

      54      Totuși, spre deosebire de mărcile anterioare, la mărcile solicitate nr. 2 și 3, cana roșie nu este decorată cu o linie exterioară
         aurie. Trebuie să se mai constate că între mărcile solicitate nr. 2 și 3 și mărcile anterioare există deosebiri în ceea ce
         privește perspectiva și partea cănii care este vizibilă. Astfel, la mărcile anterioare, toarta cănii este orientată spre dreapta,
         în timp ce la mărcile solicitate nr. 2 și 3 este orientată spre stânga. Mai mult, la mărcile anterioare, aproape întreaga
         cană este vizibilă și doar o foarte mică parte a acesteia este acoperită de boabele de cafea pe care stă. În schimb, la mărcile
         solicitate nr. 2 și 3, numai partea superioară a cănii este vizibilă, iar imaginea pare să fi fost tăiată la mijlocul toartei.

      55      În plus, mărcile solicitate nr. 2 și 3 au forma unui dreptunghi a cărui lungime este mult mai mare decât înălțimea. Cana nu
         este situată la mijloc, ci în partea dreaptă a acestor mărci. În schimb, marca anterioară înregistrată sub nr. IR 633089 are
         formă de pătrat, iar marca anterioară înregistrată sub nr. IR 726641 are forma unui dreptunghi a cărui lungime este mai mică
         decât înălțimea. La marca anterioară înregistrată sub nr. IR 726641, cana este situată în centru și ocupă o parte foarte importantă
         a suprafeței. Suprafața acoperită de boabele de cafea și de planul din spate pare relativ redusă. În schimb, la mărcile solicitate
         nr. 2 și 3, cana roșie situată în partea dreaptă nu acoperă o parte importantă a suprafeței. La marca anterioară înregistrată
         sub nr. IR 633089, cana este situată în mijlocul stratului de boabe de cafea. Stratul de boabe de cafea acoperă aproape un
         sfert din înălțimea acestei mărci. În schimb, în cadrul mărcilor solicitate nr. 2 și 3, boabele de cafea acoperă o parte mult
         mai importantă a suprafeței.

      56      În ceea ce privește haloul prezentat de reclamantă drept unul dintre cele nouă elemente ale mărcilor anterioare (a se vedea
         punctul 26 de mai sus), Tribunalul apreciază că mărcile solicitate nr. 2 și 3 nu creează impresia că un halo înconjoară cana.
         Impresia oferită de aceste mărci este mai curând aceea că, în partea stângă a semnului, fondul este maro și că, în partea
         dreaptă și în mijlocul semnelor, fondul este portocaliu.

      57      În ceea ce privește marca solicitată nr. 3, mai trebuie subliniat că respectiva cafea din cană este de culoare maro deschis,
         în timp ce la mărcile anterioare cafeaua este de culoare foarte închisă, aproape neagră.

      58      Rezultă din toate considerațiile care precedă că mărcile anterioare și elementul mărcilor solicitate constituit din reprezentarea
         grafică a unei căni roșii și a unor boabe de cafea trebuie considerate similare.

      59      În ceea ce privește compararea impresiei de ansamblu produse de mărcile în discuție, trebuie amintit mai întâi că acea parte
         a mărcilor solicitate compusă din reprezentarea grafică a unei căni roșii și a unor boabe de cafea este un element cu caracter
         distinctiv scăzut și că elementele verbale ale mărcilor solicitate și elementul figurativ reprezentând o acvilă din cadrul
         mărcii solicitate nr. 1 au caracter distinctiv foarte ridicat.

      60      Trebuie subliniat totodată că, potrivit jurisprudenței, atunci când o marcă compusă este constituită prin juxtapunerea unui
         element și a unei alte mărci, această ultimă marcă, deși nu reprezintă elementul dominant în marca compusă, poate să păstreze
         o poziție distinctivă autonomă în cadrul mărcii compuse. Într‑un asemenea caz, marca compusă și cealaltă marcă pot fi considerate
         similare (a se vedea în acest sens Hotărârea Medion, punctul 28 de mai sus, punctele 30 și 37). Trebuie subliniat că Hotărârea
         Medion, punctul 28 de mai sus, se referea la situația în care marca anterioară fusese reprodusă în mod identic în cadrul mărcii
         ulterioare. Totuși, trebuie apreciat că, în ipoteza în care marca anterioară nu este reprodusă în mod identic în cadrul mărcii
         ulterioare, este de asemenea posibil ca semnele în cauză să fie similare din cauza similitudinii dintre marca anterioară și
         un element al mărcii ulterioare care ocupă un loc distinctiv autonom.

      61      În speță, în ceea ce privește marca solicitată nr. 1, trebuie subliniat că, întrucât elementul constituit din reprezentarea
         grafică a unei căni roșii pe un strat de boabe de cafea nu poate fi considerat ca fiind absolut neglijabil în impresia de
         ansamblu produsă de acest semn și având în vedere similitudinea dintre acest element și mărcile anterioare, această marcă
         și mărcile anterioare nu pot fi considerate total diferite. Totuși, din moment ce elementul constituit din reprezentarea grafică
         a unei căni roșii pe un strat de boabe de cafea nu a fost reprodus în mod identic în cadrul mărcii solicitate nr. 1 și acest
         element al mărcii solicitate nr. 1 are caracter distinctiv scăzut, în timp ce elementul verbal, precum și elementul figurativ
         constituit din reprezentarea grafică a unei acvile au un caracter distinctiv foarte ridicat, similitudinea vizuală dintre
         această marcă și mărcile anterioare trebuie considerată ca fiind redusă.

      62      În ceea ce privește mărcile solicitate nr. 2 și 3, trebuie de asemenea subliniat că, întrucât elementul constituit din reprezentarea
         grafică a unei căni roșii și a unor boabe de cafea nu poate fi considerat ca fiind absolut neglijabil în impresia de ansamblu
         produsă de acest semn și având în vedere similitudinea dintre acest element și mărcile anterioare, aceste mărci și mărcile
         anterioare nu pot fi considerate total diferite.

      63      Totuși, trebuie subliniat de asemenea că deosebirile precizate la punctele 54-57 de mai sus între mărcile anterioare și elementul
         mărcilor solicitate nr. 2 și 3 constituit din reprezentarea grafică a unei căni roșii și a unor boabe de cafea nu pot fi neglijate.
         Din moment ce acest element al mărcilor solicitate nr. 2 și 3 are caracter distinctiv scăzut, în timp ce elementul lor verbal
         are caracter distinctiv foarte ridicat, similitudinea vizuală dintre aceste mărci solicitate și mărcile anterioare trebuie
         considerată ca fiind redusă.

      64      Referitor la constatarea camerei de recurs potrivit căreia deosebirile dintre reprezentarea grafică a unei căni roșii și a
         unor boabe de cafea în cadrul mărcilor solicitate și reprezentarea grafică a acestora în cadrul mărcilor anterioare au o importanță
         considerabilă, dat fiind caracterul distinctiv scăzut al mărcilor anterioare (punctul 26 din fiecare dintre deciziile atacate),
         trebuie făcute următoarele precizări.

      65      Caracterul distinctiv al mărcii anterioare este unul dintre factorii care trebuie luați în considerare la aprecierea riscului
         de confuzie [Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2005, L’Oréal/OAPI – Revlon (FLEXI AIR), T‑112/03, Rec., p. II‑949, punctul
         61, și Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2007, Xentral/OAPI – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM), T‑134/06, Rep., p. II‑5213,
         punctul 70; a se vedea de asemenea în acest sens și prin analogie Hotărârea Curții din 29 septembrie 1998, Canon, C‑39/97,
         Rec., p. I‑5507, punctul 24]. În acest context, trebuie subliniat că este necesar să se facă distincție între factorul întemeiat
         pe caracterul distinctiv al mărcii anterioare, care are legătură cu protecția acordată unei astfel de mărci, și caracterul
         distinctiv al elementului unei mărci complexe care este legat de capacitatea acestuia de a domina impresia de ansamblu produsă
         de această marcă (Ordonanța Curții din 27 aprilie 2006, L’Oréal/OAPI, C‑235/05 P, Rec., p. I‑57*, punctul 43). Deși este adevărat
         că trebuie să se examineze caracterul distinctiv al unui element al unei mărci complexe încă din faza aprecierii similitudinii
         semnelor, în scopul stabilirii eventualelor elemente dominante ale semnului, gradul de distinctivitate al mărcii anterioare
         este unul dintre elementele care trebuie luate în considerare la aprecierea globală a riscului de confuzie. Așadar, la momentul
         aprecierii similitudinii dintre semne, nu trebuie luat în considerare gradul eventual scăzut al caracterului distinctiv al
         mărcilor anterioare.

      –       Cu privire la similitudinea fonetică
      66      Reclamanta invocă faptul că nu s‑a efectuat de către camera de recurs o comparare a semnelor pe plan fonetic. Aceasta apreciază
         că nu are importanță în acest sens faptul că mărcile solicitate conțin un element verbal, întrucât ele conțin elementul distinctiv
         autonom constituit dintr‑o cană roșie pe un strat de boabe de cafea.

      67      În această privință, este suficient să se constate că, întrucât mărcile anterioare nu conțin niciun element verbal, o comparare
         fonetică între mărcile în cauză este irelevantă. Nu se poate deduce existența unei similitudini fonetice între mărcile în
         cauză din faptul că un consumator, dacă va descrie mărcile în discuție, va utiliza expresii precum „cană roșie” și „boabe
         de cafea”. Astfel, pentru a se referi la mărcile solicitate, publicul va cita elementul lor verbal, dar nu va descrie elementul
         figurativ al acestora.

      –       Cu privire la similitudinea conceptuală
      68      Reclamanta critică faptul că nu s‑a efectuat de către camera de recurs o comparare a mărcilor în cauză din punct de vedere
         conceptual. În această privință, reclamanta afirmă că partea inferioară a mărcii solicitate nr. 1 și partea dreaptă a mărcilor
         solicitate nr. 2 și 3, pe de o parte, și mărcile anterioare, pe de altă parte, sunt identice din punct de vedere conceptual.

      69      OAPI apreciază că deosebirea pe plan conceptual între mărcile în cauză este evidentă, întrucât mărcile anterioare nu conțin
         conceptul caracteristic al acvilei aurite existente în cadrul mărcilor solicitate.

      70      În această privință, trebuie constatat că, în deciziile atacate, camera de recurs nu se pronunță în mod expres asupra similitudinii
         conceptuale a semnelor în cauză. Trebuie de asemenea subliniat că partea inferioară a mărcii solicitate nr. 1 și partea dreaptă
         a mărcilor solicitate nr. 2 și 3 sunt constituite dintr‑o cană roșie umplută cu cafea și din boabe de cafea, la fel ca mărcile
         anterioare.

      71      Pe de altă parte, trebuie amintit că elementul mărcilor solicitate constituit din reprezentarea grafică a unei căni roșii
         pe un strat de boabe de cafea are caracter distinctiv scăzut deoarece evocă produsele în cauză.

      72      Referitor la conceptul acvilei, trebuie apreciat că acesta are caracter distinctiv foarte ridicat în ceea ce privește produsele
         în cauză, întrucât nu are nicio legătură cu acestea (a se vedea punctul 43 de mai sus). Trebuie totuși subliniat că un consumator
         care nu are cunoștințe suficiente de engleză pentru a putea înțelege semnificația cuvântului „eagle” nu va putea percepe referirea
         care se face la conceptul acvilei în cadrul mărcilor solicitate nr. 2 și 3.

      73      În speță, nu se poate, așadar, susține că nu există nicio similitudine pe plan conceptual între mărcile în cauză.

      74      Din toate considerațiile care precedă rezultă că, în deciziile atacate, camera de recurs a apreciat în mod greșit (punctul
         28 din decizia atacată pronunțată în cauza T‑5/08 și punctul 27 din deciziile atacate pronunțate în cauzele T‑6/08 și T‑7/08)
         că mărcile în cauză sunt diferite. Din moment ce exista o similitudine, fie chiar redusă, pe plan vizual și conceptual, camera
         de recurs ar fi trebuit să evalueze riscul de confuzie între mărcile în conflict.

      75      Rezultă din cele ce precedă că primul motiv trebuie primit, iar decizia atacată trebuie anulată în acest temei, fără a mai
         fi necesară examinarea celui de al doilea motiv.

      2.     Cu privire la cererea de reformare a deciziilor atacate
      76      În ceea ce privește al doilea capăt de cerere formulat de reclamantă, prin care se solicită constatarea de către Tribunal
         a faptului că cererile de înregistrare a mărcilor solicitate trebuie respinse, se impun următoarele precizări.

      77      Trebuie subliniat că posibilitatea Tribunalului de a reforma decizia atacată în temeiul articolului 63 alineatul (3) din Regulamentul
         nr. 40/94 [devenit articolul 65 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009] este, în principiu, limitată la situațiile în
         care cauza se află în stare de judecată, ceea ce presupune că Tribunalul poate stabili, pe baza probelor prezentate, decizia
         pe care camera de recurs era obligată să o pronunțe [Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2004, MFE Marienfelde/OAPI – Vétoquinol
         (HIPOVITON), T‑334/01, Rec., p. II‑2787, punctul 63]. În speță, cauza nu se află în stare de judecată, întrucât camera de
         recurs nu a realizat, în deciziile atacate, o apreciere globală a riscului de confuzie.

      78      Prin urmare, cererea reclamantei de reformare a deciziilor atacate trebuie respinsă.

       Cu privire la cheltuielile de judecată
      79      Potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere,
         la plata cheltuielilor de judecată. Pe de altă parte, potrivit aceluiași articol, în cazul în care mai multe părți cad în
         pretenții, Tribunalul decide asupra repartizării cheltuielilor de judecată.

      80      În prezenta cauză, întrucât OAPI și intervenienta au căzut în pretenții, se impune obligarea acestora la plata cheltuielilor
         de judecată efectuate de reclamantă, conform concluziilor acesteia.

      Pentru aceste motive,
      TRIBUNALUL (Camera a opta)
      declară și hotărăște:
      1)      Anulează deciziile Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele
            industriale) (OAPI) din 1 octombrie 2007 (cauzele R 563/2006‑2, R 568/2006‑2 și R 1312/2006‑2).
      2)      Respinge acțiunile cu privire la restul motivelor.
      3)      OAPI și Master Beverage Industries Pte Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate
            de Société des produits Nestlé SA.

               Martins Ribeiro

                Papasavvas

                Dittrich

         Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 25 martie 2010.
      Semnături
      * Limba de procedură: engleza.


Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera a treia) din 28 septembrie 2011. # AZ împotriva Comisiei Europene. # Funcție publică - Promovare. # Cauza F-26/10.