title: Cauza C-632/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 2 de Granadilla de Abona (Spania) la 14 octombrie 2021 – JF și NS/Diamond Resorts Europe Limited (Sucursal en España), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. și Sunterra Tenerife Sales S.L.

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Granadilla de Abona (Spania) la 14 octombrie 2021 – JF și NS/Diamond Resorts Europe Limited (Sucursal en España), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. și Sunterra Tenerife Sales S.L.
      (Cauza C-632/21)
      (2022/C 64/19)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Granadilla de Abona

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: JF și NS

         Pârâte: Diamond Resorts Europe Limited (Sucursal en España), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. și Sunterra Tenerife Sales S.L.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Trebuie să se considere că Convenția de la Roma din 1980 (1) privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale și Regulamentul nr. 593/2008 (2) privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale sunt aplicabile contractelor în care ambele părți sunt resortisanți ai Regatului Unit?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare preliminară

                  2)

                  Regulamentul nr. 593/2008 trebuie interpretat în sensul că se aplică contractelor încheiate înainte de intrarea sa în vigoare, în conformitate cu articolul 24 din acesta? În cazul unui răspuns negativ, trebuie să se considere că un contract privind dreptul de folosință a bunurilor pe durată limitată încheiat prin achiziționarea de puncte în cadrul unui club este inclus în domeniul de aplicare al articolului 4 alineatul (3) sau al articolului 5 din Convenția de la Roma din 1980, inclusiv în cazul în care consumatorul este cel care alege ca lege aplicabilă legea unui alt stat decât cel al reședinței sale obișnuite? În cazul în care răspunsul este că respectivul contract ar putea fi inclus în domeniul de aplicare al ambelor articole, ce regim ar fi prioritar?

                  3)

                  Independent de răspunsurile la a doua întrebare, un contract privind dreptul de folosință a bunurilor pe durată limitată încheiat prin achiziționarea de puncte în cadrul unui club trebuie considerat ca fiind un contract prin care se dobândesc drepturi reale asupra unor bunuri imobile sau drepturi personale cu caracter asociativ?

                              —

                              În cazul în care se consideră că se dobândesc drepturi reale, în vederea determinării legii aplicabile, care articol dintre articolul 4 [alineatul (1)] litera (c) și articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 593/2008 prevalează, inclusiv atunci când consumatorul este cel care alege ca lege aplicabilă legea unui alt stat decât cel al reședinței sale obișnuite?

                              —

                              În cazul în care se consideră că se dobândesc drepturi personale, acestea trebuie considerate ca fiind drepturi de locațiune asupra unor bunuri imobile, în sensul articolului 4 [alineatul (1)] litera (c), sau prestare de servicii, în sensul articolului 4 [alineatul (1)] litera (b)? Și, în orice caz, articolul 6 alineatul (1) se aplică în mod preferențial în ceea ce privește raportul cu consumatorii și/sau utilizatorii, inclusiv atunci când consumatorul este cel care alege ca lege aplicabilă legea unui alt stat decât cel al reședinței sale obișnuite?

                  4)

                  În toate cazurile anterioare, dispozițiile privind legea aplicabilă ale Convenției de la Roma din 1980 și ale Regulamentului nr. 593/2008 trebuie interpretate în sensul că sunt conforme cu o reglementare națională care prevede că „[t]oate contractele care se referă la drepturi privind utilizarea unuia sau mai multor bunuri imobile situate în Spania pe o perioadă determinată sau determinabilă a anului sunt supuse dispozițiilor prezentei legi, indiferent de locul și de data încheierii lor”?

         (1)  Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980 (JO 1980, L 266, p. 1, JO 2007, L 347, p. 3).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (JO 2008, L 177, p. 6).


title: Cauza C-635/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Bremen (Germania) la 15 octombrie 2021 – LB GmbH/Hauptzollamt D

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Bremen (Germania) la 15 octombrie 2021 – LB GmbH/Hauptzollamt D
      (Cauza C-635/21)
      (2022/C 64/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Bremen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: LB GmbH

         Pârât: Hauptzollamt D

         Întrebarea preliminară

      Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1821 al Comisiei din 6 octombrie 2016 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (2) (JO 2016, L 294, p. 1 din 28 octombrie 2016), trebuie interpretată în sensul că așa-numitele șezlonguri gonflabile („air lounger”) precum cele din speță și descrise mai detaliat în ordonanță trebuie clasificate la subpoziția 9401 8000?

         (1)  – JO 1987, L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3.

         (2)  – JO 2016, L 294, p. 1.


title: Cauza C-640/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Cluj (România) la data de 19 octombrie 2021 – SC Zes Zollner Electronic SRL / Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Cluj (România) la data de 19 octombrie 2021 – SC Zes Zollner Electronic SRL / Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca
      (Cauza C-640/21)
      (2022/C 64/21)
      Limba de procedură: româna

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Cluj

         Părţile din acţiunea principală

         Apelantă: SC Zes Zollner Electronic SRL

         Intimată: Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul în care se constată de către beneficiar o diferență cantitativă în plus față de cea înscrisă în declarația vamală inițială, este aplicabil articolul 173 sau articolul 174 din Regulamentul (UE) [nr.] 952/2013 (1)?

                  2)

                  Expresia „altor mărfuri decât celor care au făcut inițial obiectul declarației vamale”, în sensul articolului 173 din [acest] regulament, se referă la alte mărfuri din punct de vedere cantitativ sau calitativ sau din ambele puncte de vedere?

                  3)

                  În situația identificării unei diferențe cantitative în plus față de mărfurile înscrise în declarația vamală, există la dispoziția beneficiarului o cale procedurală în sensul regulamentului [menționat] care să îi permită corectarea erorilor fără atragerea unor măsuri sancționatoare contravenționale sau penale?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului Eeuropean și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013 L 269, p.1).


title: Cauza C-654/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 28 octombrie 2021 – LM/KP

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 28 octombrie 2021 – LM/KP
      (Cauza C-654/21)
      (2022/C 64/22)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamant și pârât în cererea reconvențională: LM

         Pârât și reclamant în cererea reconvențională: KP

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 124 litera (d) coroborat cu articolul 128 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (1) trebuie interpretat în sensul că prin expresia „cerere reconvențională […] în nulitate” menționată în aceste dispoziții se înțelege exclusiv o cerere în nulitate care prezintă o legătură cu cererea originară, formulată de reclamant, în încălcarea drepturilor conferite de o marcă a Uniunii Europene, ceea ce permite instanței naționale să limiteze examinarea unei cereri reconvenționale în nulitate la cadrul definit de cererea originară conexă în contrafacere?

                  2)

                  Articolul 129 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că această dispoziție, în măsura în care guvernează „normele de procedură aplicabile aceluiași tip de acțiuni privind o marcă națională”, se referă la normele de procedură naționale care ar fi aplicabile în cadrul procedurilor specifice de constatare a încălcării drepturilor conferite de o marcă a Uniunii Europene (și în cadrul procedurii întemeiate pe cererea reconvențională în nulitate) sau se referă, în mod general, la normele de procedură naționale existente în ordinea juridică a unui stat membru, ceea ce este relevant în cazul în care, având în vedere data la care a fost inițiată procedura concretă în constatarea încălcării drepturilor conferite de o marcă a Uniunii Europene, normele procedurale în materia cererilor reconvenționale în nulitate privind mărci naționale nu existau în ordinea juridică a unui stat membru?

         (1)  JO 2017, L 154, p. 1.


title: Cauza C-664/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 5 noiembrie 2021 – NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG/Republica Slovenia

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 5 noiembrie 2021 – NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG/Republica Slovenia
      (Cauza C-664/21)
      (2022/C 64/23)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG

         Intimată: Republica Slovenia

         Întrebarea preliminară

      Dispozițiile Directivei TVA (1), mai precis articolul 131 și articolul 138 alineatul (1), precum și principiile dreptului Uniunii, în special principiile neutralității fiscale, efectivității și proporționalității, se opun unei reglementări naționale care interzice prezentarea și administrarea unor elemente de probă noi, prin care se urmărește să se dovedească îndeplinirea cerințelor de fond prevăzute la articolul 138 alineatul (1) din Directiva TVA, încă în cursul procedurii administrative de prim grad, mai precis în contextul observațiilor prezentate cu privire la procesul-verbal de inspecție fiscală întocmit înainte de emiterea unei decizii de impunere fiscală?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 9/vol.03, p.7).


title: Cauza C-669/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Portugalia) la 9 noiembrie 2021 – Gencoal S.A./Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Portugalia) la 9 noiembrie 2021 – Gencoal S.A./Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT
      (Cauza C-669/21)
      (2022/C 64/24)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Gencoal S.A.

         Pârâți: Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT

         Întrebarea preliminară

      Articolul 31 alineatele 1 și 4 din Decretul regal nr. 1624/1992 din 29 decembrie 1992 de aprobare a Regulamentului spaniol privind TVA-ul și articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2008/9/CE din 12 februarie 2008 (1), în măsura în care prevăd, în primul caz, că perioada de depunere a cererii de rambursare a TVA-ului de către întreprinzătorii sau profesioniștii care nu sunt stabiliți pe teritoriul [statului] în care se aplică taxa, dar care sunt stabiliți pe teritoriul [Uniunii Europene], începe în prima zi după sfârșitul fiecărui trimestru calendaristic sau an calendaristic și se încheie la data de 30 septembrie a anului calendaristic care urmează celui în care a fost plătit TVA-ul la care se referă și, în al doilea caz, că cererea de rambursare este transmisă statului membru în care este stabilit solicitantul până la data de 30 septembrie a anului calendaristic care urmează celui în care taxa a devenit exigibilă, încalcă principiul neutralității fiscale (cu consecințe asupra neutralității în domeniul concurenței și asupra principiului egalității în ceea ce privește interzicerea discriminării) care rezultă din sistemul comun al TVA-ului la care se referă considerentele (4), (5) și (7), precum și articolele 167, 170, 171 și 178 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (2), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 (3), precum și din dreptul fundamental consacrat la articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

         (1)  Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare (JO 2008, L 44, p. 23).

         (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).

         (3)  Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de modificare a Directivei 2006/112/CE în ceea ce privește locul de prestare a serviciilor (JO L 44, 20.2.2008, p. 11).


title: Cauza C-670/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 9 noiembrie 2021 – BA/Finanzamt X

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 9 noiembrie 2021 – BA/Finanzamt X
      (Cauza C-670/21)
      (2022/C 64/25)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BA

         Pârât: Finanzamt X

         Întrebarea preliminară

      Articolul 63 alineatul (1), articolele 64 și 65 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale a unui stat membru în materie de percepere a taxelor asupra succesiunii care, în scopul calculării taxelor asupra succesiunii, prevede că un teren construit care aparține patrimoniului privat, situat într-o țară terță (în speță, Canada) și închiriat cu destinația de locuință este evaluat la valoarea sa integrală, în timp ce un teren care aparține patrimoniului privat, situat pe teritoriul național, într-un stat membru al Uniunii Europene sau într-un stat al Spațiului Economic European și închiriat cu destinația de locuință este luat în considerare doar la 90 % din valoarea sa la calculul taxelor asupra succesiunii?


title: Cauza C-687/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hagen (Germania) la 16 noiembrie 2021 – BL/Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hagen (Germania) la 16 noiembrie 2021 – BL/Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen
      (Cauza C-687/21)
      (2022/C 64/26)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hagen

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BL

         Pârâtă: Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În lipsa preciziei în ceea ce privește efectele juridice care trebuie aplicate în cazul prejudiciilor morale, dispoziția privind despăgubirile prevăzută în Regulamentul general privind protecția datelor (1) (articolul 82 din RGPD) este nevalidă?

                  2)

                  Pentru a exista un drept la despăgubire, este necesar ca, pe lângă divulgarea neautorizată a datelor care trebuie protejate către un terț neautorizat, să se constate un prejudiciu moral care trebuie demonstrat de către solicitant?

                  3)

                  Pentru a exista o încălcare a Regulamentului general privind protecția datelor, este suficient ca datele personale ale persoanei vizate (nume, adresă, profesie, venituri, angajator) să fie transmise din greșeală unui terț, pe un document imprimat pe hârtie, ca urmare a unei erori a lucrătorilor întreprinderii care efectuează prelucrarea?

                  4)

                  Există o prelucrare ulterioară nelegală prin transmitere (divulgare) involuntară către un terț în cazul în care întreprinderea, prin intermediul lucrătorilor săi, a transmis dintr-o eroare unui terț neautorizat date sub formă imprimată care, pe de altă parte, sunt introduse în sistemul informatic [articolul 2 alineatul (1), articolul 5 alineatul (1) litera (f), articolul 6 alineatul (1) și articolul 24 din Regulamentului general privind protecția datelor]?

                  5)

                  Există un prejudiciu moral în sensul articolului 82 din Regulamentul general privind protecția datelor chiar și atunci când terțul care a primit documentul care conține datele cu caracter personal nu a luat cunoștință de aceste date înainte de a restitui documentul care conține informațiile sau, pentru a exista un prejudiciu moral în sensul articolului 82 din Regulamentul general privind protecția datelor, este suficient disconfortul persoanei ale cărei date cu caracter personal au fost transmise în mod nelegal, deoarece orice divulgare neautorizată de date cu caracter personal implică posibilitatea, care nu poate fi exclusă, ca datele să fie totuși difuzate ulterior unui număr necunoscut de persoane sau chiar să facă obiectul unui abuz?

                  6)

                  Cât de gravă trebuie considerată încălcarea existentă în cazul în care transmiterea involuntară către terți poate fi împiedicată prin intermediul unui control mai bun al lucrătorilor auxiliari activi în cadrul întreprinderii și/sau printr-o organizare mai bună a securității datelor precum, de exemplu, prin organizarea în mod separat a livrării mărfurilor de cea a documentației referitoare la contracte și, mai ales, la finanțare, prin intermediul unui bon de livrare distinct sau prin transferul în interiorul întreprinderii către personalul responsabil cu livrarea mărfurilor – fără intervenția clientului căruia i-au fost predate documentele imprimate, inclusiv documentul atestând dreptul de colectare [articolul 32 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2), precum și articolul 4 punctul 7 din Regulamentul general privind protecția datelor]?

                  7)

                  Repararea prejudiciului moral trebuie înțeleasă ca o recunoaștere a unei sancțiuni, cum este cazul penalităților contractuale?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-689/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 16 noiembrie 2021 – X/Udlændinge- og Integrationsministeriet

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 16 noiembrie 2021 – X/Udlændinge- og Integrationsministeriet
      (Cauza C-689/21)
      (2022/C 64/27)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Østre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: X

         Pârâtă: Udlændinge- og Integrationsministeriet

         Întrebarea preliminară

                  1)

                  Articolul 20 TFUE coroborat cu articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opune reglementării unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia cetățenia acestui stat membru se pierde, în principiu, prin efectul legii la împlinirea vârstei de 22 de ani în cazul persoanelor născute în afara teritoriului statului membru respectiv, care nu au locuit niciodată în acest stat membru și care, de asemenea, nu au avut reședința în statul membru respectiv în împrejurări care să indice o legătură strânsă cu acesta, cu consecința că persoanele care nu dețin și cetățenia unui alt stat membru pierd statutul de cetățean al Uniunii și drepturile care decurg din acest statut, ținând seama de faptul că din reglementarea în discuție în litigiul principal rezultă că:

                              (a)

                              se prezumă că există o legătură strânsă cu statul membru în special după o perioadă care cumulează un an de ședere în statul membru respectiv;

                              (b)

                              în cazul în care o cerere de păstrare a cetățeniei este depusă înainte ca persoana să împlinească vârsta de 22 de ani, se poate obține aprobarea pentru păstrarea cetățeniei statului membru în condiții mai puțin stricte, iar în acest scop autoritățile competente trebuie să examineze consecințele pierderii cetățeniei;

                              (c)

                              cetățenia pierdută poate fi redobândită după ce persoana în cauză împlinește vârsta de 22 de ani numai prin naturalizare, care presupune o serie de condiții, printre care și aceea a unei șederi neîntrerupte în statul membru pentru o durată mai lungă, deși perioada de ședere poate fi redusă într-o oarecare măsură pentru foștii resortisanți ai acestui stat membru?


title: Cauza C-473/21 P: Recurs introdus la 2 august 2021 de Franz Schröder GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 2 iunie 2021 în cauza T-854/19, Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/7

      Recurs introdus la 2 august 2021 de Franz Schröder GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 2 iunie 2021 în cauza T-854/19, Franz Schröder/EUIPO
      (Cauza C-473/21 P)
      (2022/C 64/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Franz Schröder GmbH & Co. KG (reprezentanți: L. Pechan și N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, RDS Design ApS
      Prin Ordonanța din 8 decembrie 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis și a obligat Franz Schröder GmbH & Co. KG să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-474/21 P: Recurs introdus la 2 august 2021 de Franz Schröder GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 2 iunie 2021 în cauza T-855/19, Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/7

      Recurs introdus la 2 august 2021 de Franz Schröder GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 2 iunie 2021 în cauza T-855/19, Franz Schröder/EUIPO
      (Cauza C-474/21 P)
      (2022/C 64/11)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Franz Schröder GmbH & Co. KG (reprezentanți: L. Pechan și N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, RDS Design ApS
      Prin Ordonanța din 8 decembrie 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis și a obligat Franz Schröder GmbH & Co. KG să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-475/21 P: Recurs introdus la 2 august 2021 de Franz Schröder GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 2 iunie 2021 în cauza T-856/19, Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/8

      Recurs introdus la 2 august 2021 de Franz Schröder GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 2 iunie 2021 în cauza T-856/19, Franz Schröder/EUIPO
      (Cauza C-475/21 P)
      (2022/C 64/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Franz Schröder GmbH & Co. KG (reprezentanți: L. Pechan și N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, RDS Design ApS
      Prin Ordonanța din 8 decembrie 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis și a obligat Franz Schröder GmbH & Co. KG să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-520/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Polonia) la 24 august 2021 – A.S./Bank M. SA

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Polonia) la 24 august 2021 – A.S./Bank M. SA
      (Cauza C-520/21)
      (2022/C 64/13)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A.S.

         Pârâtă: Bank M. SA

         Întrebarea preliminară

      Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1), precum și principiile efectivității, securității juridice și proporționalității trebuie interpretate în sensul că se opun unei interpretări judiciare a unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul în care un contract de credit încheiat între o bancă și un consumator este declarat nul de la bun început deoarece include clauze abuzive, părțile pot solicita, pe lângă rambursarea sumelor plătite în executarea acestui contract (în ceea ce privește banca – principalul creditului, iar în ceea ce privește consumatorul – rate, taxe, comisioane și prime de asigurare) și dobânda legală de la momentul punerii în întârziere, orice altă prestație, inclusiv creanțe (în special remunerații, compensații, rambursarea unor costuri sau indexarea prestațiilor) întemeiate pe faptul că:

                  1.

                  persoana care furnizează prestația pecuniară a fost privată temporar de posibilitatea de a-și utiliza banii, pierzând astfel posibilitatea de a investi și de a obține beneficii;

                  2.

                  persoana care furnizează prestația pecuniară a suportat costurile de administrare a contractului de credit și de transfer al sumelor către cealaltă parte;

                  3.

                  beneficiarul prestației pecuniare a obținut un beneficiu constând în posibilitatea de a utiliza temporar banii unei alte persoane, inclusiv pentru a investi și a obține astfel beneficii;

                  4.

                  beneficiarul prestației pecuniare a avut temporar posibilitatea de a utiliza gratuit banii altei persoane, ceea ce nu ar fi fost posibil în condițiile pieței;

                  5.

                  puterea de cumpărare a banilor a scăzut ca urmare a trecerii timpului, ceea ce înseamnă o pierdere reală pentru persoana care a furnizat prestația pecuniară;

                  6.

                  punerea temporară la dispoziție a unei sume în vederea utilizării poate fi considerată o prestare de servicii pentru care persoana care furnizează prestația pecuniară nu a primit nicio remunerație?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza C-523/21 P: Recurs introdus la 24 august 2021 de Innovative Cosmetic Concepts LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 iunie 2021 în cauza T-196/20, Chanel/EUIPO – Innovative Cosmetic Concepts (INCOCO)

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/9

      Recurs introdus la 24 august 2021 de Innovative Cosmetic Concepts LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 iunie 2021 în cauza T-196/20, Chanel/EUIPO – Innovative Cosmetic Concepts (INCOCO)
      (Cauza C-523/21 P)
      (2022/C 64/14)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Innovative Cosmetic Concepts LLC (reprezentanți: J. Oria Sousa-Montes, P. Revuelta Martos și I. Temiño Ceniceros, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Chanel
      Prin Ordonanța din 16 decembrie 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis.


title: Cauza C-537/21 P: Recurs introdus la 25 august 2021 de PL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 iunie 2021 în cauza T-586/19, PL/Comisia

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/9

      Recurs introdus la 25 august 2021 de PL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 iunie 2021 în cauza T-586/19, PL/Comisia
      (Cauza C-537/21 P)
      (2022/C 64/15)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: PL (reprezentantă: N. de Montigny, avocată)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

                  —

                  Admiterea recursului și anularea hotărârii atacate;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurent în cadrul prezentei proceduri și al procedurii în primă instanță.

         Motivele și principalele argumente

      În recursul formulat, recurentul invocă în esență următoarele motive și argumente:

                  1.

                  Cu privire la respingerea primului aspect al primului motiv al acțiunii în anulare:
                  Termenul „denunțător”, utilizat de Tribunal, nu figurează în Statutul funcționarilor și sugerează o apreciere părtinitoare și negativă.
                  Considerând indispensabil să se stabilească o legătură între exercițiul de evaluare contestat și denunțurile pe care recurentul le-a făcut în fața OLAF, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a contrazis concluziile desprinse din cauza T-689/16.
                  Tribunalul nu a respectat conținutul înscrisurilor din dosar, precum și întinderea protecției acordate statutului de informator și a răsturnat în mod nelegal sarcina obligațiilor și a probei.
                  Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare de drept și s-a pronunțat ultra petita atunci când a statuat că recurentul nu solicitase secretarului general să își asume rolul de evaluator de apel și nici nu a solicitat comitetului pentru rapoarte de evaluare să se reunească.

                  2.

                  Cu privire la respingerea celui de al doilea aspect al primului motiv al acțiunii în anulare:
                  Tribunalul a considerat în mod nelegal admisibilă și fiabilă anexa D.7 prezentată de Comisie.
                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a statuat ultra petita atunci când a reproșat recurentului că nu a contestat numirea lui F în calitate de evaluator în cursul exercițiului de evaluare. Acesta a încălcat de asemenea dispozițiile articolului 3 alineatul (3) din DGA.
                  În pofida elementelor conținute în dosar, Tribunalul a considerat că situația conflictuală era doar afirmată, în condițiile în care aceasta nu era contestată.
                  Tribunalul a considerat de asemenea în mod eronat că recurentul nu a demonstrat că, în lipsa neregularității denunțate, evaluarea ar fi putut fi diferită.

                  3.

                  Cu privire la respingerea celui de al doilea aspect al celui de al doilea motiv al acțiunii în anulare:
                  Tribunalul a omis să tranșeze problema admisibilității și a fiabilității anexei D.7, deși s-a întemeiat pe acest înscris.
                  Tribunalul nu a respectat protecția acordată statutului de informator și a omis să verifice existența unei parțialități subiective care viciază procedura de evaluare.
                  Tribunalul a anticipat soluția potențială a unei hotărâri de anulare și a statuat ultra petita. El a încălcat și principiul contradictorialității.
                  Tribunalul a aplicat de asemenea în mod eronat DGA referitoare la evaluare.

                  4.

                  Cu privire la respingerea primului aspect al celui de al treilea motiv al acțiunii în anulare:
                  Prin faptul că a statuat că raportul fusese întocmit pe baza unor elemente precise, fiabile și verificate, Tribunalul nu a luat în considerare elementele de fapt și documentele prezentate de părți. În plus, acesta a impus o condiție nelegală de admisibilitate a motivului și a încălcat normele aplicabile în cazul unor absențe de lungă durată. În sfârșit, el s-a abținut în mod nelegal să analizeze pe fond situația recurentului.

                  5.

                  Cu privire la respingerea celui de al doilea aspect al celui de al treilea motiv al acțiunii în anulare:
                  Tribunalul nu a respectat normele în materia administrării probelor și a încălcat principiul contradictorialității și dreptul la apărare.


title: Cauza C-582/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okregowy Warszawa-Praga w Warszawie (Polonia) la 17 septembrie 2021 – FY/Profi Credit Polska S.A.

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okregowy Warszawa-Praga w Warszawie (Polonia) la 17 septembrie 2021 – FY/Profi Credit Polska S.A.
      (Cauza C-582/21)
      (2022/C 64/16)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okregowy Warszawa-Praga w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: FY

         Pârâtă: Profi Credit Polska S.A.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (3) și articolul 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană, în lumina principiului echivalenței rezultat din jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că o hotărâre a Curții de Justiție a Uniunii Europene cu privire la interpretarea dreptului Uniunii pronunțată în temeiul articolului 267 primul paragraf TFUE are ca efect revizuirea unei hotărâri definitive anterioare într-o procedură civilă, în măsura în care o dispoziție de drept național, precum articolul 4011 din Codul de procedură civilă, permite revizuirea unei hotărâri definitive pronunțate în temeiul unei dispoziții care a fost declarată de Trybunał Konstytucyjny [Curtea Constituțională] ca fiind incompatibilă cu un act normativ de rang superior?

                  2)

                  Principiul interpretării conforme ce rezultă din articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană și din jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene impune o interpretare largă a unei dispoziții de drept național, precum articolul 401 punctul 2) din Codul de procedură civilă, astfel încât să aibă ca efect revizuirea unei hotărâri definitive pronunțate în lipsă, în care instanța – încălcând obligațiile ce rezultă din Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene în cauza C-176/17, Profi Credit – a omis să examineze contractul dintre consumator și creditor sub aspectul clauzelor contractuale abuzive, limitându-se doar la examinarea valabilității formale a biletului la ordin?


title: Cauza C-589/21 P: Recurs introdus la 23 septembrie 2021 de Abitron Germany GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 14 iulie 2021 în cauza T-75/20, Abitron Germany GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/11

      Recurs introdus la 23 septembrie 2021 de Abitron Germany GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 14 iulie 2021 în cauza T-75/20, Abitron Germany GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-589/21 P)
      (2022/C 64/17)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Abitron Germany GmbH (reprezentanți: T. Dolde, C. Zimmer, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Hetronic International, Inc.
      Prin Ordonanța din 13 iulie 2016, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera de admitere în principiu a recursurilor) nu a admis în principiu recursul și a dispus obligarea recurentei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-619/21 P: Recurs introdus la 1 octombrie 2021 de Cora împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 20 iulie 2021 în cauza T-500/19, Coravin/EUIPO – Cora (CORAVIN)

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/11

      Recurs introdus la 1 octombrie 2021 de Cora împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 20 iulie 2021 în cauza T-500/19, Coravin/EUIPO – Cora (CORAVIN)
      (Cauza C-619/21 P)
      (2022/C 64/18)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Cora (reprezentantă: M. Georges-Picot, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Coravin, Inc., Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      Prin Ordonanța din 13 decembrie 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis.


title: Cauza C-375/20: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 13 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Coimbra – Portugalia) – Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA – Sucursal em Portugal, fostă Liberty Seguros SA/DR (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto – Directiva 2009/103/CE – Contract de asigurare încheiat pe baza unor declarații false – Transport internațional de persoane și de mărfuri fără autorizație – Nulitatea contratului de asigurare – Opozabilitate față de terții victime și față de organismul responsabil cu despăgubirea victimelor)

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/2

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 13 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Coimbra – Portugalia) – Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA – Sucursal em Portugal, fostă Liberty Seguros SA/DR
      (Cauza C-375/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto - Directiva 2009/103/CE - Contract de asigurare încheiat pe baza unor declarații false - Transport internațional de persoane și de mărfuri fără autorizație - Nulitatea contratului de asigurare - Opozabilitate față de terții victime și față de organismul responsabil cu despăgubirea victimelor)
      (2022/C 64/02)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal da Relação de Coimbra

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA – Sucursal em Portugal, fostă Liberty Seguros SA

         Pârât: DR

         Alte părți din procedură: Fundo de Garantia Automóvel, VS, FN, JT, Seguradoras Unidas SA

         Dispozitivul

      Articolul 3 primul paragraf și articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care ar avea ca efect opozabilitatea, față de terții victime ale unui accident auto, a nulității unui contract de asigurare de răspundere civilă auto, atunci când nulitatea respectivă rezultă din împrejurarea din desfășurarea, de către titularul poliței de asigurare, a unei activități internaționale de transport internațional fără autorizație și din omisiuni sau din false declarații ale acestuia față de societatea de asigurare la momentul încheierii contractului respectiv, chiar și atunci când terții victime sunt pasageri cărora această lipsă de autorizație nu le putea fi necunoscută.

         (1)  JO C 348, 19.10.2020.


title: Cauza C-583/20: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – EuroChem Agro Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 273 – Combaterea fraudei – Obligaţie de declarare referitoare la transportul de mărfuri – Sistem electronic de control al transportului rutier de marfă – Sistem de sancțiuni aplicabil contribuabililor cu risc – Proporționalitate]

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/3

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 21 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – EuroChem Agro Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-583/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 273 - Combaterea fraudei - Obligaţie de declarare referitoare la transportul de mărfuri - Sistem electronic de control al transportului rutier de marfă - Sistem de sancțiuni aplicabil contribuabililor cu risc - Proporționalitate)
      (2022/C 64/03)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Kúria

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: EuroChem Agro Hungary Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Dispozitivul

      Articolul 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 novembre 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și principiul proporționalității trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naţionale care pune în sarcina unei persoane impozabile calificate drept „contribuabil cu risc”, în sensul dreptului național, o amendă vizând sancționarea neregulilor săvârşite în declarații de expediere de mărfuri, al căror cuantum nu poate fi în nici un caz mai mic de 30 %-40 % din valoarea mărfurilor.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza C-691/20: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 22 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho – Portugalia) – B/O, P, OP, G, N (Trimitere preliminară – Dreptul Uniunii Europene – Principii – Articolul 18 TFUE – Egalitate de tratament – Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate – Interdicție – Articolul 49 TFUE – Libertatea de stabilire – Răspundere în solidar a societăților care fac parte dintr-un grup pentru creanțele rezultate dintr-un contract de muncă încheiat de una dintre aceste societăți – Excludere de către reglementarea statului membru în cauză a societăților care au sediul într-un alt stat membru)

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/3

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 22 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho – Portugalia) – B/O, P, OP, G, N
      (Cauza C-691/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Dreptul Uniunii Europene - Principii - Articolul 18 TFUE - Egalitate de tratament - Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate - Interdicție - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Răspundere în solidar a societăților care fac parte dintr-un grup pentru creanțele rezultate dintr-un contract de muncă încheiat de una dintre aceste societăți - Excludere de către reglementarea statului membru în cauză a societăților care au sediul într-un alt stat membru)
      (2022/C 64/04)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: B

         Pârâți: O, P, OP, G, N

         Dispozitivul

      Principiul nediscriminării, pus în aplicare de articolul 49 TFUE, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale potrivit căreia o societate, stabilită într-un alt stat membru decât cel în care este stabilită societatea pe care o controlează, nu poate fi ținută responsabilă în solidar pentru datorii ale acestei din urmă societăți rezultate dintr-un contract de muncă.

         (1)  JO C 110, 29.3.2021.


title: Cauza C-87/21: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – NSV, NM/BT [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Domeniu de aplicare – Articolul 1 alineatul (2) – Clauze contractuale care reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii – Contracte de împrumut exprimate în monedă străină – Clauze referitoare la riscul valutar care preiau o dispoziție supletivă din dreptul național – Pretinsă încălcare a obligației de informare ce revine instituției bancare creditoare – Cerința bunei-credințe – Examinare de către instanța națională care trebuie efectuată cu prioritate în raport cu articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13]

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/4

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 14 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – NSV, NM/BT
      (Cauza C-87/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Domeniu de aplicare - Articolul 1 alineatul (2) - Clauze contractuale care reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii - Contracte de împrumut exprimate în monedă străină - Clauze referitoare la riscul valutar care preiau o dispoziție supletivă din dreptul național - Pretinsă încălcare a obligației de informare ce revine instituției bancare creditoare - Cerința bunei-credințe - Examinare de către instanța națională care trebuie efectuată cu prioritate în raport cu articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13)
      (2022/C 64/05)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Cluj

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: NSV, NM

         Pârâtă: BT

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE al Consiliului din 5 aprilie 1993 a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că o clauză inserată într-un contract de împrumut exprimat în monedă străină, încheiat între un consumator și un profesionist, care reflectă o dispoziție de drept național de natură supletivă nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive, chiar dacă:

                  —

                  această dispoziție de drept național nu a făcut obiectul unei evaluări de către legiuitorul național, în vederea instituirii unui echilibru între interesele consumatorului și ale profesionistului, în cadrul specific al contractelor de împrumut bancar încheiate cu consumatorii;

                  —

                  profesionistul a inserat această clauză în contractul vizat cu nerespectarea obligației sale de informare și de transparență;

                  —

                  există indicii care permit să se considere că profesionistul în cauză a inserat clauza respectivă în acest contract acționând cu rea-credință, acest profesionist neputând ignora faptul că aplicarea aceleiași clauze era susceptibilă să provoace un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților la contractul menționat, în detrimentul consumatorului.

         (1)  JO C 206, 31.5.2021.


title: Cauza C-316/21: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Directiva 2014/24/UE – Desfășurarea procedurii – Selecția participanților și atribuirea contractelor – Articolul 63 – Ofertant care recurge la capacitățile unei alte entități pentru îndeplinirea cerințelor autorității contractante – Nerespectarea condițiilor referitoare la capacitățile tehnice și profesionale ale ofertantului de către entitatea pe ale cărei capacități intenționează să se bazeze ofertantul – Obligația de a permite ofertantului menționat să înlocuiască entitatea respectivă – Principiul proporționalității)

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/5

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 6 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent
      (Cauza C-316/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 2014/24/UE - Desfășurarea procedurii - Selecția participanților și atribuirea contractelor - Articolul 63 - Ofertant care recurge la capacitățile unei alte entități pentru îndeplinirea cerințelor autorității contractante - Nerespectarea condițiilor referitoare la capacitățile tehnice și profesionale ale ofertantului de către entitatea pe ale cărei capacități intenționează să se bazeze ofertantul - Obligația de a permite ofertantului menționat să înlocuiască entitatea respectivă - Principiul proporționalității)
      (2022/C 64/06)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Monument Vandekerckhove NV

         Pârât: Stad Gent

         cu participarea: Denys NV, Aelterman BVBA

         Dispozitivul

      Articolul 63 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE coroborat cu principiile egalității de tratament, nediscriminării și proporționalității, astfel cum sunt enunțate la articolul 18 alineatul (1) din această directivă, trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care constată că o entitate pe ale cărei capacități intenționează să se bazeze un ofertant nu îndeplinește criteriile de selecție, autoritatea contractantă este obligată să solicite acestui operator înlocuirea acelei entități, dacă nu dorește să fie exclus de la procedura de atribuire a contractului în cauză.

         (1)  JO C 320, 9.8.2021.


title: Cauza C-193/21 P: Recurs introdus la 25 martie 2021 de RY împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 13 ianuarie 2021 în cauza T-824/19, RY/Comisia

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/5

      Recurs introdus la 25 martie 2021 de RY împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 13 ianuarie 2021 în cauza T-824/19, RY/Comisia
      (Cauza C-193/21 P)
      (2022/C 64/07)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: RY (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 9 decembrie 2021, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul ca fiind vădit inadmisibil.


title: Cauza C-382/21 P: Recurs introdus la 23 iunie 2021 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 14 aprilie 2021 în cauza T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/6

      Recurs introdus la 23 iunie 2021 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 14 aprilie 2021 în cauza T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-382/21 P)
      (2022/C 64/08)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Hanf, D. Gája, E. Markakis, V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea în totalitate a Hotărârii din 14 aprilie 2021, The KaiKai Company Jaeger Wichmann/EUIPO (Aparate și echipament pentru gimnastică sau sport), T-579/19, EU:T:2021:186;

                  —

                  respingerea în totalitate a acțiunii reclamantei în primă instanță îndreptată împotriva deciziei atacate a Camerei a treia de recurs în cauza R 573/2019-3;

                  —

                  obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor efectuate de recurent în prezenta procedură, precum și în procedura care s-a aflat pe rolul Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentul, EUIPO, invocă un motiv de recurs întemeiat pe articolul 41 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 (1), motiv care ridică o chestiune importantă pentru unitatea, consecvența sau dezvoltarea dreptului Uniunii în sensul articolului 58a al treilea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene.
      Hotărârea atacată încalcă articolul 41 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 prin faptul că constată, în contradicție cu redactarea clară și lipsită de ambiguitate a acestei dispoziții, că ea nu reglementează (lacuna legis) cazul în care un drept de prioritate privind un desen sau model industrial comunitar înregistrat este întemeiat pe un „brevet” anterior. Prin această constatare, Tribunalul nu a respectat alegerea clară și lipsită de ambiguitate a legiuitorului Uniunii, reflectată în această dispoziție, de a exclude brevetele ca temei al revendicării drepturilor de prioritate în privința desenelor sau modelelor comunitare înregistrate și să limiteze asemenea revendicări numai la desenele sau modelele de utilitate anterioare.
      Hotărârea atacată încalcă, în plus, articolul 41 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 prin faptul că înlocuiește reglementarea expresă și exhaustivă pe care acesta o prevede cu o trimitere directă la articolul 4 din Convenția de la Paris (2). Recunoașterea, care decurge în mod necesar din aceasta, a efectului direct al regulii prevăzute la articolul 4 menționat este contrar jurisprudenței constante a Curții potrivit căreia nici această convenție, nici Acordul TRIPS (3) nu sunt de natură să creeze drepturi pe care particularii le pot invoca în fața instanțelor Uniunii pe baza dreptului Uniunii.
      În sfârșit, hotărârea atacată încalcă articolul 41 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 prin faptul că înlocuiește în plus reglementarea expresă și exhaustivă pe care o acesta o prevede cu o interpretare eronată a articolului 4 din Convenția de la Paris. Această convenție nu conține o bază juridică ce ar permite să confirme constatările Tribunalului potrivit cărora revendicarea dreptului de prioritate în raport cu un desen sau model industrial comunitar înregistrat poate fi întemeiată pe un brevet în termenul de revendicare a unei priorități de 12 luni.
      Principiile fundamentale care reglementează raportul dintre dreptul internațional și dreptul Uniunii, pe care hotărârea atacată nu le respectă, servesc în special la protecția echilibrului instituțional și a autonomiei ordinii juridice a Uniunii și ocupă o poziție constitutivă importantă pentru ordinea juridică a Uniunii. Hotărârea atacată are efecte nu numai asupra chestiunii revendicărilor priorității pentru înregistrarea drepturilor de proprietate intelectuală, ci constituie totodată un precedent pentru toate domeniile de reglementare care aparțin sferei de aplicare a Acordului TRIPS.

         Admiterea recursului

      Prin Ordonanța Curții (Camera de admitere în principiu a recursurilor) din 10 decembrie 2021, recursul a fost admis în totalitate.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).

         (2)  Convenția de la Paris pentru protecția proprietății industriale din 20 martie 1883, astfel cum a fost revizuită ultima dată la Stockholm (Suedia) la 14 iulie 1967 și modificată la 28 septembrie 1979 (Recueil des traités des Nations unies, vol. 828, nr. 11851, p. 305, denumită în continuare „Convenția de la Paris”).

         (3)  Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală (JO 1994, L 336, p. 214, denumit în continuare „Acordul TRIPS”).


title: Cauza C-387/21 P: Recurs introdus la 23 iunie 2021 de Asolo LTD și WeMO Brands BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 28 aprilie 2021 în cauza T-509/19, Asolo/EUIPO

text:
               7.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/7

      Recurs introdus la 23 iunie 2021 de Asolo LTD și WeMO Brands BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 28 aprilie 2021 în cauza T-509/19, Asolo/EUIPO
      (Cauza C-387/21 P)
      (2022/C 64/09)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Asolo LTD și WeMO Brands BV (reprezentanți: W. Pors, advocaat, N. Dorenbosch, advocaat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 13 decembrie 2021, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a declarat că recursul nu se admite în principiu și a obligat Asolo LTD și WeMo Brands BV să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-825/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 23 decembrie 2021 – UP/Centre public d’action sociale de Liège

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 23 decembrie 2021 – UP/Centre public d’action sociale de Liège
      (Cauza C-825/21)
      (2022/C 158/04)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: UP

         Intimat: Centre public d’action sociale de Liège

         Întrebările preliminare

      Articolele 6 și 8 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (1) se opun normei de drept intern potrivit căreia eliberarea unei autorizații care conferă un drept de ședere în cadrul examinării unei cereri de acordare a unui permis de ședere pentru motive medicale, considerată admisibilă ținând seama de criteriile precizate mai sus, înseamnă că resortisantului unei țări terțe i se permite șederea, chiar și cu titlu temporar și în condiții precare, în timpul examinării acestei cereri, iar eliberarea certificatului respectiv implică, așadar, retragerea implicită a deciziei de returnare adoptate anterior în contextul unei proceduri de azil, cu care este incompatibilă?

         (1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie, privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO 2008, L 348, p. 98).


title: Cauza C-24/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Țările de Jos) la 11 ianuarie 2022 – PR Pet BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Țările de Jos) la 11 ianuarie 2022 – PR Pet BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
      (Cauza C-24/22)
      (2022/C 158/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: PR Pet BV

         Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Poziția NC 9403 trebuie interpretată în sensul că stâlpii de zgâriat pentru pisici, compuși din diverse materiale, destinați a fi amplasați și păstrați pe podeaua spațiilor (de locuit), astfel încât pisicile să se poată cățăra pe ei, să se poată așeza și întinde pe ei și să îi poată zgâria, nu se încadrează la această poziție NC deoarece aceștia sunt un produs de altă natură, astfel cum se prevede în Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1229/2013 (1) al Comisiei din 28 noiembrie 2013 și în Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 350/2014 (2) al Comisiei din 3 aprilie 2014? Dacă este vorba despre o altă natură care se opune clasificării la poziția 9403, în ce constă această altă natură?

                  2)

                  Răspunsul la prima întrebare are consecințe asupra validității Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1229/2013 al Comisiei din 28 noiembrie 2013 și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 350/2014 al Comisiei din 3 aprilie 2014?

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1229/2013 al Comisiei din 28 noiembrie 2013 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO 2013, L 322, p. 8).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 350/2014 al Comisiei din 3 aprilie 2014 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO 2014, L 104, p. 4).


title: Cauza T-56/22: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2022 – Regatul Unit/Comisia

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/11

      Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2022 – Regatul Unit/Comisia
      (Cauza T-56/22)
      (2022/C 158/13)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: L. Baxter, agent, și T. Buley, Barrister)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2021/2019 (1) a Comisiei, în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană anumite cheltuieli efectuate de agențiile de finanțare acreditate ale reclamantului, în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru garantare rurală (FEADR), din motive care țin de deficiențele definiției termenilor „fermieri activi – întreprinderi legate” și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un singur motiv de drept, arătând că interpretarea pârâtei privind articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 (2) este eronată. În opinia reclamantei, articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 vizează doar plățile directe către fermieri (astfel cum sunt definiți la articolul 4 din regulamentul amintit) care operează ei înșiși infrastructuri sau servicii relevante. Reclamantul susține că pârâta a apreciat în mod eronat că:

                  —

                  i. Textul și sensul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 nu are ca efect împiedicarea plăților către un fermier doar pentru că unele entități legate desfășoară o activitate cuprinsă în lista negativă care se regăsește în acest articol.

                  —

                  ii. Nu există un temei de finalitate sau teleologic pentru interpretarea dată de Comisie articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, care nu concordă cu scopurile urmărite de acest articol.

         (1)  JO 2021, L 413, p. 3.

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 637/2008 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 608).


title: Cauza C-52/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 26 ianuarie 2022 – BF/Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 26 ianuarie 2022 – BF/Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau
      (Cauza C-52/22)
      (2022/C 158/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurent: BF

         Autoritate intimată: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau

         Întrebarea preliminară

      Articolul 2 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE (1), precum și principiile securității juridice, respectării drepturilor dobândite și efectivității dreptului Uniunii trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale – precum cea în discuție în litigiul principal – potrivit căreia prima ajustare a pensiei pentru limită de vârstă a categoriei de funcționari publici care au dobândit dreptul la pensie pentru limită de vârstă (pensie totală, în temeiul Legii din 1965 privind pensiile) cel târziu de la 1 decembrie 2021 are loc cu efect abia de la data de 1 ianuarie a celui de al doilea an calendaristic următor nașterii dreptului la pensia pentru limită de vârstă, în timp ce prima ajustare a pensiei pentru limită de vârstă a categoriei de funcționari publici care au dobândit, respectiv vor dobândi dreptul la pensie pentru limită de vârstă (pensie totală, în temeiul Legii din 1965 privind pensiile) începând de la 1 ianuarie 2022 are loc cu efect deja de la data de 1 ianuarie a anului calendaristic următor nașterii dreptului la pensia pentru limită de vârstă?

         (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-6/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polonia) la 4 ianuarie 2022 – M.B., U.B., M.B./X S.A.

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polonia) la 4 ianuarie 2022 – M.B., U.B., M.B./X S.A.
      (Cauza C-6/22)
      (2022/C 158/05)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: M.B., U.B., M.B.

         Pârâtă: X S.A.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În lumina scopului Directivei 93/13/CEE a Consiliului privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1), care constă în protecția consumatorului împotriva clauzelor abuzive din contractele încheiate cu profesioniștii, este legitimă interpretarea conform căreia, din momentul în care o instanță, aplicând dispozițiile directivei, constată nulitatea unui contract, aplicarea acestei directive încetează și odată cu ea protecția conferită consumatorului, astfel încât regulile privind lichidarea obligațiilor contractuale dintre consumatori și profesioniști trebuie căutate în legislația națională aplicabilă lichidării unui contract nul?

                  2)

                  În lumina articolelor 6 și 7 din Directiva 93/13/CEE, în cazul în care o instanță constată că o anumită clauză contractuală este ilicită, iar contractul nu poate continua să existe după eliminarea acestei clauze, în lipsa unui acord între părți pentru remedierea lacunei respective conform voinței lor și în lipsa unor dispoziții supletive, instanța trebuie să anuleze contractul doar pe baza voinței consumatorului care solicită anularea acestuia sau ar trebui să examineze din oficiu, depășind limitele concluziilor părților, situația patrimonială a consumatorului pentru a stabili dacă anularea contractului îl va expune pe consumator unor consecințe deosebit de prejudiciabile?

                  3)

                  Articolul 6 din Directiva 93/13 permite interpretarea potrivit căreia, în cazul în care o instanță concluzionează că anularea contractului ar fi deosebit de prejudiciabilă pentru consumator și, în pofida efortului de a convinge părțile, acestea nu ajung la un acord privind remedierea lacunelor din contract, ținând seama de interesul consumatorului înțeles în mod obiectiv, instanța poate remedia lacuna din contract cauzată de „eliminarea” clauzelor abuzive cuprinse în acesta, prin dispoziții ale dreptului național care nu au caracter supletiv în sensul stabilit prin Hotărârea Curții în cauza C-260/18, și anume care sunt direct aplicabile lacunei din contract, și dispoziții specifice de drept național care pot fi aplicate contractului în cauză doar în mod corespunzător sau prin analogie și care reflectă o normă aplicabilă din dreptul național al obligațiilor?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-85/22: Acțiune introdusă la 16 februarie 2022 – Korporaciya „Masternet”/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/11

      Acțiune introdusă la 16 februarie 2022 – Korporaciya „Masternet”/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)
      (Cauza T-85/22)
      (2022/C 158/14)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ZAO Korporaciya „Masternet” (Moscova, Rusia) (reprezentant: N. Bürglen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală STAYER – marca Uniunii Europene nr. 9 498 395

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 decembrie 2021 în cauza R 932/2021-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 15 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-9/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 5 ianuarie 2022 – NJ, OZ/An Bord Pleanála, Irlanda, Attorney General

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 5 ianuarie 2022 – NJ, OZ/An Bord Pleanála, Irlanda, Attorney General
      (Cauza C-9/22)
      (2022/C 158/06)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: NJ, OZ

         Pârâți: An Bord Pleanála, Irlanda, Attorney General

         Intervenient: DBTR-SCR1 Fund a Sub Fund of TWTC Multi-Family ICAV

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/42/CE (1) are ca efect faptul că noțiunea de „planuri și programe […] precum și modificările lor […] elaborate și/sau adoptate de o autoritate la nivel național, regional sau local […]” include un plan sau un program elaborat și/sau adoptat în comun de o autoritate la nivel local și de un dezvoltator din sectorul privat în calitate de proprietar al unor terenuri adiacente celor deținute de o autoritate locală?

                  2)

                  Articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/42/CE are ca efect faptul că noțiunea de „planuri și programe” […] precum și modificările lor […] impuse prin acte cu putere de lege sau acte administrative […]” include un plan sau un program care este avut în vedere în mod expres de un plan de dezvoltare legal al unei autorități locale (acest plan de dezvoltare fiind întocmit în temeiul unei dispoziții legislative) fie în general, fie atunci când planul de dezvoltare prevede că autoritatea locală „elaborează orientări specifice zonei pentru dezvoltarea strategică și regenerarea zonelor […] utilizând mecanismele corespunzătoare ale planurilor locale de zonă […] planurile generale schematice și planurile locale de îmbunătățire a mediului”?

                  3)

                  Articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/42/CE are ca efect faptul că noțiunea de „planuri și programe […] care sunt elaborate pentru agricultură, silvicultură, pescuit, energie, industrie, transport, gestionarea deșeurilor, gestionarea apei, telecomunicații, turism, planificare urbană și rurală sau utilizarea terenului și care definesc cadrul în care punerea în aplicare a proiectelor enumerate în anexele I și II din Directiva 85/337/CEE (2) va putea fi autorizată în viitor[…]” include un plan sau un program care nu este în sine obligatoriu, dar care este avut în vedere în mod expres într-un plan de dezvoltare adoptat prin lege care este obligatoriu sau care propune sau prevede, în fapt, o modificare a unui plan care a făcut el însuși obiectul unei evaluări strategice de mediu?

                  4)

                  Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2011/92/UE (3) are ca efect excluderea luării în considerare de către autoritatea competentă, în cadrul procesului de evaluare a efectelor asupra mediului ale politicilor publice obligatorii, în special ale celor care nu se întemeiază exclusiv pe criterii de mediu, acestea fiind politici care definesc în anumite împrejurări situații în care nu trebuie să se excludă acordarea unei autorizații?

         (1)  Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (JO 2001, L 197, p. 30, Ediție specială 15/vol. 7, p. 135).

         (2)  Directiva Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO 1985, L 175, p. 40, Ediție specială 15/vol. 1, p. 174).

         (3)  Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO 2012, L 26, p. 1).


title: Cauza T-104/22: Acțiune introdusă la 25 februarie 2022 – Ungaria/Comisia

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/12

      Acțiune introdusă la 25 februarie 2022 – Ungaria/Comisia
      (Cauza T-104/22)
      (2022/C 158/15)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: Fehér M. Z. și Koós G., avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 14 decembrie 2021 de revizuire a obiecțiilor Ungariei împotriva divulgării, în legătură cu cererea de confirmare GESTDEM 2021/2808, depusă în scopul garantării accesului public la documentele originare din Ungaria;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În decizia atacată, Comisia a permis accesul public parțial la documentele solicitate de reclamantă, în pofida faptului că autoritățile maghiare au invocat în mod expres excepția referitoare la protecția procesului decizional menționată la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) și că aceasta a fost acceptată de Comisie în prezenta cauză până la cererea de confirmare.
      Guvernul maghiar susține că interpretarea efectuată de Comisie în decizia atacată nu este doar contrară practicii urmate până în prezent de Comisie și jurisprudenței Curții de Justiție, ci aduce de asemenea o atingere gravă cooperării dintre Comisie și autoritățile de gestiune ale statelor membre. Guvernul maghiar – pe lângă faptul că susține că, în ceea ce privește modificarea programelor operaționale, există un proces de adoptare a unei decizii de către o instituție a Uniunii cu privire la aprobarea sa de către Comisie și că, din acest motiv, este aplicabilă excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001 – subliniază că particularitatea prezentei proceduri constă în faptul că, în cadrul gestiunii partajate, decizia statului membru este adoptată în fapt sub stricta supraveghere a Comisiei. Deși formal este vorba despre o decizie a autorității statului membru, Comisia are o influență demonstrabilă asupra acesteia și, din acest motiv, este cu atât mai inadmisibil ca excepția menționată să nu protejeze o astfel de decizie. Excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001 are de asemenea scopul de a proteja procesul decizional al autorităților statelor membre.

         (1)  Regulamentul (CE) nr 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43).


title: Cauza C-80/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Bologna (Italia) la 7 februarie 2022 – BU/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Bologna (Italia) la 7 februarie 2022 – BU/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Cauza C-80/22)
      (2022/C 158/09)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale ordinario di Bologna

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BU

         Pârât: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Care sunt consecințele juridice pe care dreptul Uniunii le instituie ca urmare a încălcării de către statul solicitant, în cadrul unei proceduri de reprimire prevăzute la articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 (1), a obligației de informare prevăzute la articolul 4 sau a obligației de a efectua un interviu individual cu solicitantul în temeiul articolului 5 din acest regulament și în special dacă articolele 4 și 5 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 trebuie interpretate:

                              —

                              în sensul că lipsa înmânării broșurii informative prevăzute la articolul 4 alineatul (2) unei persoane care îndeplinește condițiile descrise la articolul 23 din regulament sau lipsa unui interviu individual cu solicitantul în temeiul articolului 5 din regulament determină, în sine, nelegalitatea, care nu poate fi rectificată, a măsurii de transfer și, în consecință, responsabilitatea de a examina cererea de protecție internațională de către statul membru solicitant.

                              —

                              sau că nelegalitatea măsurii de transfer este condiționată de susținerea și de demonstrarea faptului că procedura ar fi condus la un rezultat diferit dacă autoritatea statului solicitant ar fi îndeplinit obligațiile prevăzute la articolele 4 și 5 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013;

                              —

                              sau că, în niciun caz, autoritatea statului solicitant nu este obligată să asigure străinului care face obiectul unei proceduri de transfer către statul membru solicitat garanțiile de informare și de participare prevăzute la articolele 4 și 5 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013.

                  2.

                  Dacă articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013, în sine sau coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat:

                              —

                              în sensul că impune obligația de a asigura garanțiile prevăzute la articolele 4 și 5 din regulament unui străin care face obiectul unei proceduri de transfer către un alt stat membru, ca instrument de protecție a dreptului la o cale de atac efectivă împotriva unei măsuri de transfer;

                              —

                              în cazul unui răspuns afirmativ, în sensul că instanța sesizată cu o cerere de anulare a măsurii de transfer în temeiul articolului 27 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 este abilitată să aprecieze temeinicia deciziei prin care autoritatea administrativă a statului solicitat și-a stabilit, în temeiul criteriilor de responsabilitate prevăzute în capitolul III din regulament, responsabilitatea de a se pronunța cu privire la cererea de protecție internațională prezentată de solicitant.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31.).


title: Cauza T-31/22: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2022 – Perez Lopes Pargana Calado/Curtea de Justiție

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/9

      Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2022 – Perez Lopes Pargana Calado/Curtea de Justiție
      (Cauza T-31/22)
      (2022/C 158/10)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Ana Teresa Perez Lopes Pargana Calado (Lisabona, Portugalia) (reprezentantă: M. Marques Matias, avocată)

         Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea nulității, pentru lipsa temeiniciei, a deciziei referitoare la reclamantă în contextul prezentei proceduri;

                  —

                  înlocuirea acestei decizii cu o decizie în care se indică dacă reclamanta este sau nu declarată admisă și, în cazul în care nu ar fi admisă, motivele reținute în detrimentul său în raport cu ceilalți candidați și în raport cu anunțul privind procedura de cerere de ofertă;

                  —

                  modificarea și înlocuirea acestei decizii cu o decizie de admitere a reclamantei în aceleași condiții ca ceilalți ofertanți.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea principiului egalității: decizia nu este echitabilă în raport cu ceilalți candidați.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe imposibilitatea de a pune în aplicare încălcarea ca urmare a nelegalității sale.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe informațiile primite de la Curtea de Justiție pentru finalizarea unei traduceri în curs.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că toată documentația furnizată este conformă cu cerințele, iar în decizia de neadmitere nu figurează motivele de excludere.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că declarația depusă trebuia să fi fost retrasă din dosar și să nu o prejudicieze pe candidată, întrucât ea nu făcea parte din documentele solicitate.

                  6.

                  Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultată înainte de adoptarea măsurilor de excludere de la procedura de cerere de ofertă pe baza unei pretinse încălcări [articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene].

                  7.

                  Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației administrației de a-și motiva deciziile [articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene].


title: Cauza T-109/22: Acțiune introdusă la 28 februarie 2022 – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (frutania)

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/13

      Acțiune introdusă la 28 februarie 2022 – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (frutania)
      (Cauza T-109/22)
      (2022/C 158/16)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamant: Markus Schneider (Bonn, Germania) (reprezentanți: M. Bergermann și D. Graetsch, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas, SL (Zaragoza, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii figurative frutania, în culoarea albastră – cererea de înregistrare nr. 11 987 419

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 decembrie 2021 în cauza R 1058/2017-1

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii căii de atac.

         Motivul invocat

                  —

                  aplicarea și interpretarea eronate ale articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-526/21 P: Recurs introdus la 24 august 2021 de Antonius Maria Vervloet și Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 25 iunie 2021 în cauza T-211/21, Vervloet și Vervloet-Mulder/AREB

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/2

      Recurs introdus la 24 august 2021 de Antonius Maria Vervloet și Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 25 iunie 2021 în cauza T-211/21, Vervloet și Vervloet-Mulder/AREB
      (Cauza C-526/21 P)
      (2022/C 158/02)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Recurenți: Antonius Maria Vervloet, Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder (reprezentant: P. Van der Veld, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Agència Estatal de Resolució d’Entitats Bancàries (AREB)
      Prin Ordonanța din 1 martie 2021, Curtea de Justiție (Camera întâi) declară recursul vădit inadmisibil și dispune că Antonius Maria Vervloet și Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder își vor suporta propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-53/22: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2022 – Collard/Parlamentul și ID

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/10

      Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2022 – Collard/Parlamentul și ID
      (Cauza T-53/22)
      (2022/C 158/11)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Gilbert Collard (Vauvert, Franța) (reprezentant: B. Kuchukian, avocat)

         Pârâte: Parlamentul European și Grupul politic Identitate și Democrație (ID)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea a două decizii, în primul rând a deciziei de suspendare provizorie din 22 ianuarie 2022 și, în al doilea rând, a deciziei de excludere din 25 ianuarie 2022;

                  —

                  să dispună suspendarea imediată a acestor două decizii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii având ca obiect anularea, în primul rând, a deciziei din 22 ianuarie 2022 a biroului Grupului politic Identitate și democrație (ID) prin care a fost suspendat din grup pentru o durată de două luni și, în al doilea rând, a deciziei din 25 ianuarie 2022 a Grupului politic Identitate și democrație (ID) prin care este exclus din acest grup, reclamantul critică aceste decizii, sub aspectul condițiilor de formă, pentru nerespectarea procesului elementar disciplinar și, pe fond, pentru lipsa oricărui fundament valabil.


title: Cauza C-721/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 26 noiembrie 2021 – Eco Advocacy CLG/An Bord Pleanála

text:
               11.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 26 noiembrie 2021 – Eco Advocacy CLG/An Bord Pleanála
      (Cauza C-721/21)
      (2022/C 158/03)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Eco Advocacy CLG

         Pârâtă: An Bord Pleanála

         Parte intervenientă: Keegan Land Holdings

         Alte părți: An Taisce – The National Trust for Ireland, ClientEarth AISBL

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Atunci când o parte introduce o cale de atac prin care contestă validitatea unui act administrativ prin trimitere, în mod explicit sau implicit, la un anumit instrument de drept al Uniunii, fără a preciza dispozițiile actului care au fost încălcate sau interpretarea exactă de care se prevalează, instanța națională sesizată trebuie să examineze sau poate să examineze respectiva cale de atac, fie în general, fie în contextul specific al dreptului mediului, în temeiul principiului general al supremației dreptului Uniunii și/sau al cooperării loiale, în pofida existenței unei norme de procedură internă care impune ca încălcările specifice în cauză să fie precizate în cererea scrisă a părții?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 4 alineatele (2), (3), (4) și/sau (5) și/sau anexa III la Directiva 2011/92 (1) și/sau această directivă interpretată în lumina principiului securității juridice și a principiului bunei administrări consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene au drept consecință că, atunci când o autoritate competentă decide să nu supună o propunere de aprobare a unui proiect de dezvoltare procesului de evaluare a impactului asupra mediului, ea ar trebui să indice în mod explicit, distinct și/sau specific documentele în care sunt expuse motivele pe care își întemeiază decizia?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, atunci când o autoritate competentă decide să nu supună o propunere de aprobare a unui proiect de dezvoltare procesului de evaluare a impactului asupra mediului, există o obligație, care rezultă din articolul 4 alineatele (2), (3), (4) și/sau (5) și/sau din anexa III la Directiva 2011/92 și/sau din această directivă interpretată în lumina principiului securității juridice și a principiului bunei administrări consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, de a examina în mod expres fiecare dintre rubricile și subrubricile din anexa III la directiva amintită, în măsura în care aceste rubrici și subrubrici ar putea fi relevante pentru proiectul de dezvoltare?

                  4)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 (2) trebuie interpretat în sensul că, în aplicarea principiului potrivit căruia, pentru a stabili dacă este necesar să se efectueze ulterior o evaluare corespunzătoare a efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra sitului în cauză, nu este necesar, în etapa preevaluării, să se ia în considerare măsurile destinate să evite sau să reducă efectele negative ale planului sau ale proiectului asupra sitului respectiv, autoritatea competentă a unui stat membru are dreptul de a lua în considerare caracteristicile planului sau ale proiectului care implică îndepărtarea contaminanților și care pot reduce efectele dăunătoare asupra sitului european numai pentru motivul că aceste caracteristici nu sunt concepute ca măsuri de atenuare, chiar dacă ele produc acest efect, și că ar fi fost încorporate în proiect drept caracteristici standard, independent de orice efect asupra sitului european în cauză?

                  5)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care, în pofida rezervelor sau a preocupărilor exprimate de experți, autoritatea competentă a unui stat membru este convinsă, în etapa preevaluării, că nu este necesară o evaluare corespunzătoare, aceasta trebuie să furnizeze o motivare explicită și detaliată de natură să înlăture orice îndoială științifică rezonabilă cu privire la efectele lucrărilor avute în vedere asupra sitului european în cauză și care să înlăture în mod expres și individual fiecare dintre îndoielile exprimate în această privință în cursul procesului de participare a publicului?

                  6)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, atunci când o autoritate competentă decide să nu supună o propunere de aprobare a proiectului de dezvoltare procesului de evaluare corespunzătoare, articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 și/sau această directivă interpretată în lumina principiului securității juridice și a principiului bunei administrări consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene impun să se indice în mod explicit, distinct și/sau specific documentele în care sunt expuse motivele care au stat la baza deciziei autorității competente?

         (1)  Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO 2012, L 26, p. 1).

         (2)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109).