title: Cauza T-443/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — El Corte Inglés/OAPI — Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative PiraÑAM diseño original Juan Bolaños — Mărci naționale verbale anterioare PIRANHA — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — El Corte Inglés/OAPI — Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños)
   (Cauza T-443/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative PiraÑAM diseño original Juan Bolaños - Mărci naționale verbale anterioare PIRANHA - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 199/69)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. Rivas Zurdo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Juan Bolaños Sabri (Torrellano, Spania) (reprezentanți: P. López Ronda și G. Marín Raigal, avocats)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 septembrie 2005 (cauza R 1191/2004-1), privind o procedură de opoziție între El Corte Inglés, SA și Juan Bolaños Sabri.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele) (OAPI) din 21 septembrie 2005 (cauza R 1191/2004-1).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de El Corte Inglés, SA.

               3)

               Juan Bolaños Sabri suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza C-358/15 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 mai 2016 – Bank of Industry and Mine/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului — Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 — Temei juridic — Criteriu întemeiat pe sprijinul material, logistic sau financiar acordat guvernului iranian — Parte din profiturile unei societăți de stat vărsată statului iranian)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 mai 2016 – Bank of Industry and Mine/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-358/15 P) (1)

   ((Recurs - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 - Temei juridic - Criteriu întemeiat pe sprijinul material, logistic sau financiar acordat guvernului iranian - Parte din profiturile unei societăți de stat vărsată statului iranian))
   (2016/C 243/13)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Bank of Industry and Mine (reprezentanți: E. Rosenfeld și S. Perrotet, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și A. Vitro, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Bank of Industry and Mine și Consiliul Uniunii Europene suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 294, 07.09.2015.


title: Cauza F-24/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 iunie 2014 – BN/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Acțiune în anulare — Funcționar cu gradul AD 14 care ocupă un post de șef de unitate — Acuzație de hărțuire morală împotriva directorului general — Exercițiu de mobilitate — Refuzul de a accepta numirea într-un post de consilier în cadrul unei alte direcții generale cu pierdere majorării de salariu ca șef de unitate — Decizie de schimbare provizorie a repartizării într-un alt post de consilier — Interesul serviciului — Regula corespondenței între grad și post — Acțiune în despăgubire — Prejudiciu ce decurge dintr-un comportament nedecizional)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/67

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 iunie 2014 – BN/Parlamentul European
   (Cauza F-24/12) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Acțiune în anulare - Funcționar cu gradul AD 14 care ocupă un post de șef de unitate - Acuzație de hărțuire morală împotriva directorului general - Exercițiu de mobilitate - Refuzul de a accepta numirea într-un post de consilier în cadrul unei alte direcții generale cu pierdere majorării de salariu ca șef de unitate - Decizie de schimbare provizorie a repartizării într-un alt post de consilier - Interesul serviciului - Regula corespondenței între grad și post - Acțiune în despăgubire - Prejudiciu ce decurge dintr-un comportament nedecizional))
   2014/C 253/93
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BN (reprezentanți: inițial S. Rodrigues, A. Tymen și A. Blot, avocați, ulterior S. Rodrigues și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial O. Caisou-Rousseau și J. F. de Wachter, ulterior O. Caisou-Rousseau și V. Montebello-Demogeot)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei adoptate de președintele Parlamentului European privind schimbarea repartizării reclamantului în cadrul aceleiași direcții generale a Parlamentului European din postul de șef de unitate în postul de consilier al directorului unei direcții, și cererea de despăgubire pentru hărțuirea morală

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Parlamentul European suportă în integralitate propriile cheltuieli și este obligat să suporte în integralitate cheltuielile efectuate de BN.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012, p.36


title: Cauza T-286/16: Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – Ernst Kneidinge/EUIPO – Topseat International (capac de toaletă) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un capac de toaletă — Desen sau model industrial comunitar anterior — Motiv de declarare a nulității — Caracter individual — Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/25

         Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – Ernst Kneidinge/EUIPO – Topseat International (capac de toaletă)
   (Cauza T-286/16) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un capac de toaletă - Desen sau model industrial comunitar anterior - Motiv de declarare a nulității - Caracter individual - Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”])
   (2017/C 256/28)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamant: Ernst Kneidinge (Wilhering, Austria) (reprezentant: M. Grötschl, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Topseat International (Plano, Texas, Statele Unite) (reprezentanţi: C. Eckhartt, A. von Mühlendahl, și P. Böhner, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 5 aprilie 2016 (cauza R 1030/2015-3), privind o procedură de declarare a nulității între Topseat International și domnul Kneidinger

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Ernst Kneidinger la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260. 18.7.2016.


title: Cauza T-414/11: Acțiune introdusă la 29 iulie 2011 — Nutrichem Diät + Pharma/OAPI — Gervais Danone (Active)

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/20

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2011 — Nutrichem Diät + Pharma/OAPI — Gervais Danone (Active)
   (Cauza T-414/11)
   2011/C 298/37
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Germania) (reprezentanți: D. Jochim și R. Egerer, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Compagnie Gervais Danone (Levallois Perret, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele) din 4.05.2011 pronunțate în cauza R 683/2010-1,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „Active” pentru produse din clasele 5, 29 și 32 — cererea de înregistrare nr. 3 423 316.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Compagnie Gervais Danone.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală națională „ACTIVIA” pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea i) articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 50 alineatul (1) și cu norma 19 alineatele (1) și 3 din Regulamentul nr. 2868/95, întrucât camera de recurs a prezumat în mod greșit că marca anterioară are un caracter distinctiv mediu, ii) a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict și iii) a articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu au fost avute în vedere de părât deciziile paralele ale Oficiului german pentru brevete și mărci, precum și ale altor autorități naționale invocate de reclamantă.


title: Cauza T-288/11: Hotărârea Tribunalului din 6 mai 2013 — Kieffer Omnitec/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Întreținerea unor instalații HVAC, sprinkler și hidro-sanitare din clădirea Joseph Bech din Luxembourg — Respingerea cererii unui ofertant — Egalitate de tratament — Transparență — Proporționalitate — Eroare vădită de apreciere — Obligație de motivare” )

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/26

         Hotărârea Tribunalului din 6 mai 2013 — Kieffer Omnitec/Comisia
   (Cauza T-288/11) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Întreținerea unor instalații HVAC, sprinkler și hidro-sanitare din clădirea Joseph Bech din Luxembourg - Respingerea cererii unui ofertant - Egalitate de tratament - Transparență - Proporționalitate - Eroare vădită de apreciere - Obligație de motivare)
   2013/C 171/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: A+P Kieffer Omnitec Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: A. Delvaux, V. Bertrand și M. Devos, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A.-M. Rouchaud-Joët și S. Delaude, agenți, asistați de V. Vanden Acker, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 1 aprilie 2011 de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul unei proceduri de cerere de oferte privind încheierea unui contract de întreținere a unor instalații HVAC, sprinkler și hidro-sanitare din clădirea Joseph-Bech din Luxembourg (JO 2010/S 241-367523) și de atribuire a contractului unui alt ofertant.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă A+P Kieffer Omnitec Sàrl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza T-372/16: Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2017 – Bammer/EUIPO – mydays (MÄNNERSPIELPLATZ) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de nulitate — Marca verbală a Uniunii Europene MÄNNERSPIELPLATZ — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/22

         Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2017 – Bammer/EUIPO – mydays (MÄNNERSPIELPLATZ)
   (Cauza T-372/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de nulitate - Marca verbală a Uniunii Europene MÄNNERSPIELPLATZ - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   (2017/C 221/30)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamant: Alexander Bammer (Sindelfingen, Germania) (reprezentant: W. Riegger, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: mydays GmbH (München, Germania) (reprezentant: F. Pfefferkorn, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2016 (cauza R 1796/2015-1) privind o procedură de nulitate între mydays și domnul Bammer

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Alexander Bammer la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza T-437/08: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — CDC Hydrogene Peroxide/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/48

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — CDC Hydrogene Peroxide/Comisia
   (Cauza T-437/08)
   (2008/C 313/87)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: CDC Hydrogene Peroxide Cartel Damage Claims (CDC Hydrogene Peroxide) (reprezentant: R. Wirtz, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, în temeiul articolului 231 primul paragraf CE, a Deciziei SG.E3/MM/psi D(2008) 6658 a Comisiei din 8 august 2008;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, care recuperează creanțele constând în plata despăgubirilor datorate întreprinderilor afectate de cartelul european al peroxidului de hidrogen, contestă Decizia SG.E3/MM/psi D(2008) 6658 a Comisiei din 8 august 2008 prin care a fost respinsă cererea sa, întemeiată pe articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1), privind accesul total la cuprinsul dosarului procedurii COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă încălcarea articolului 4 alineatul (2) prima și a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 pentru motivul că excepțiile instituite prin aceste dispoziții ar fi fost interpretate sau aplicate în mod greșit.
   În această privință, reclamanta invocă patru motive.
   În primul rând, decizia ar fi contrară principiului interpretării stricte și aplicării restrictive a excepțiilor. Potrivit reclamantei, Comisia nu ar fi demonstrat existența unei amenințări pentru interesele protejate care să fie previzibilă în mod concret și nu doar ipotetică.
   În al doilea rând, decizia atacată ar fi incompatibilă cu principiul dreptului la o despăgubire efectivă pentru încălcarea dreptului comunitar al concurenței, în măsura în care, potrivit reclamantei, interesul persoanelor lezate de a obține informații cu privire la încălcarea comisă ar trebui să fie mai important decât interesul anumitor întreprinderi de a nu fi dezvăluite în mod public detaliile privind încălcarea care le este imputată de Comisie precum și măsura în care acestea cooperează cu Comisia în cadrul politicii de clemență.
   În al treilea rând, potrivit reclamantei, decizia atacată nu ar fi justificată de excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 în temeiul protecției intereselor comerciale.
   În al patrulea rând, potrivit reclamantei, decizia atacată nu ar fi justificată de excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 în temeiul protecției activităților de inspecție, de anchetă și de audit.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-383/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Germania) — M-K Europa GmbH & Co. KG/Stadt Regensburg (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Regulamentul (CE) nr. 258/97 — Articolul 1 alineatele (1)-(3) — Alimente și ingrediente alimentare noi)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Germania) — M-K Europa GmbH & Co. KG/Stadt Regensburg
   (Cauza C-383/07) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Regulamentul (CE) nr. 258/97 - Articolul 1 alineatele (1)-(3) - Alimente și ingrediente alimentare noi)
   (2009/C 55/03)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: M-K Europa GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Stadt Regensburg

      Cu participarea: Landesanwaltschaft Bayern
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) literele (d) și (e) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 258/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 ianuarie 1997 privind alimentele și ingredientele alimentare noi (JO L 43, p. 1) — Caracterul nou al unui aliment introdus pe piață într-o zonă geografică restrânsă a Comunității (San Marino) cu puțin timp înainte de intrarea în vigoare a regulamentului în cazul în care alimentul este produs din ingrediente cu privire la care faptul de a fi utilizate pentru consumul uman este contestat sau poate fi stabilit numai într-o țară terță (Japonia) — Obligația ca alimentul să fie supus controlului
   Dispozitivul

               1)

               Importul unui produs alimentar în San Marino, înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 258/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 ianuarie 1997 privind alimentele și ingredientele alimentare noi, nu este o împrejurare relevantă pentru a aprecia dacă acest produs îndeplinește condiția privind consumul uman în mod semnificativ în Comunitate în sensul articolului 1 alineatul (2) din regulamentul menționat.

               2)

               Împrejurarea că toate componentele unui produs alimentar, luate separat, îndeplinesc condiția prevăzută la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul nr. 258/97 sau au un caracter inofensiv nu poate fi considerată suficientă pentru a înlătura aplicarea acestui regulament produsului alimentar elaborat. Pentru a decide dacă acesta trebuie calificat drept aliment nou în sensul Regulamentului nr. 258/97, autoritatea națională competentă trebuie să se pronunțe, de la caz la caz, ținând cont de toate caracteristicile produsului alimentar, precum și de procesul de producție.

               3)

               Împrejurarea că toate algele care intră în compoziția unui produs alimentar în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 258/97 îndeplinesc condiția privind consumul uman în mod semnificativ în Comunitate, în sensul articolului 1 alineatul (2) din acest regulament, nu este suficientă pentru a înlătura aplicarea regulamentului în cazul produsului respectiv.

               4)

               Experiența privind calitatea unui produs alimentar acumulată exclusiv în afara Europei nu este suficientă pentru a se constata că acesta intră în categoria produselor alimentare „care au un istoric de utilizare în condiții de siguranță” în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (e) din Regulamentul nr. 258/97.

               5)

               Întreprinzătorul nu are obligația de a iniția procedura prevăzută la articolul 13 din Regulamentul nr. 258/97.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-553/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Undis Servizi Srl/Comune di Sulmona (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de servicii — Atribuirea contractului fără desfășurarea unei proceduri de cerere de ofertă — Așa numita atribuire „in house” — Condiţii — Control analog — Desfășurarea părţii celei mai importante a activităţii — Societate adjudecatară cu capital public deţinută de mai multe entităţi teritoriale — Activitate exercitată inclusiv în beneficiul unor entităţi teritoriale neasociate — Activitate impusă de o autoritate publică neasociată)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Undis Servizi Srl/Comune di Sulmona
   (Cauza C-553/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de servicii - Atribuirea contractului fără desfășurarea unei proceduri de cerere de ofertă - Așa numita atribuire „in house” - Condiţii - Control analog - Desfășurarea părţii celei mai importante a activităţii - Societate adjudecatară cu capital public deţinută de mai multe entităţi teritoriale - Activitate exercitată inclusiv în beneficiul unor entităţi teritoriale neasociate - Activitate impusă de o autoritate publică neasociată))
   (2017/C 038/06)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Undis Servizi Srl

      Pârâtă: Comune di Sulmona

      Cu participarea: Cogesa SpA

      Dispozitivul

               1)

               În cadrul aplicării jurisprudenței Curții privind atribuirile directe ale contractelor de achiziții publice numite „in house”, pentru a determina dacă entitatea adjudecatară desfășoară partea cea mai importantă a activității sale pentru autoritatea contractantă, în special entitățile teritoriale care îi sunt asociate și care o controlează, nu trebuie inclusă în această activitate cea pe care o impune acestei entități o autoritate publică, neasociată la entitatea în cauză, în favoarea unor entități teritoriale care nu sunt nici ele asociate ale entității respective și care nu exercită niciun control asupra sa, această din urmă activitate trebuind considerată ca fiind exercitată în beneficiul unor terţi.

               2)

               Pentru a determina dacă entitatea adjudecatară desfășoară partea cea mai importantă a activității sale pentru entitățile teritoriale care îi sunt asociate și care exercită asupra sa, în comun, un control analog celui pe care îl exercită asupra propriilor servicii, trebuie să se țină seama de toate circumstanțele speței, printre care se poate număra activitatea desfășurată de entitatea adjudecatară în cauză pentru aceleași entități teritoriale înainte ca un astfel de control comun să fi devenit efectiv.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-256/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 10 iulie 2009 — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 10 iulie 2009 — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez
   (Cauza C-256/09)
   2009/C 220/46
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bianca Purrucker

      Pârât: Guillermo Vallés Pérez

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 21 și următoarele din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (1) (Regulamentul Bruxelles IIa), privind recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești din alte state membre potrivit articolului 2 alineatul (4) din acest regulament, sunt aplicabile și măsurilor provizorii executorii, în sensul articolului 20 din regulament, referitoare la dreptul privind încredințarea copilului?

      (1)  JO L 338, p. 1.


title: Cauza T-212/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — Harman International Industries/OAPI-Becker (Barbara Becker) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Barbara Becker — Marca comunitară verbală anterioară BECKER — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — Harman International Industries/OAPI-Becker (Barbara Becker)
   (Cauza T-212/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Barbara Becker - Marca comunitară verbală anterioară BECKER - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 19/51)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Harman International Industries, Inc. (Northbridge, California, Statele Unite) (reprezentant: M. Vanhegan, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Barbara Becker (Miami, Florida, Statele Unite) (reprezentant: P. Baronikians, avocat)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 martie 2007 (cauza R 502/2006-1) privind o procedură de opoziție între Harman International Industries, Inc. și doamna Barbara Becker.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 7 martie 2007 (cauza R 502/2006-1).

               2)

               Respinge ca inadmisibilă cererea formulată de Harman International Industries, Inc., privind respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare Barbara Becker.

               3)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Harman International Industries.

               4)

               Doamna Barbara Becker suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza T-667/11: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2011 — Veloss și Attimedia/Parlamentul European

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/15

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2011 — Veloss și Attimedia/Parlamentul European
   (Cauza T-667/11)
   2012/C 58/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Veloss International SA (Bruxelles, Belgia) și Attimedia SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Parlamentului European de selecționare a ofertei prezentate de reclamante drept răspuns la procedura de licitație deschisă nr. EL/2011/UE „Servicii de traducere în limba greacă” (1) pe locul al doilea pe lista ofertanților câștigători, comunicată reclamantelor prin scrisoarea din 18 octombrie 2011, precum și a oricărei decizii conexe adoptate ulterior de pârât, în special a celei de atribuire a contractului în cauză primului ofertant câștigător;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata către reclamante a unor daune-interese în cuantum de 10 000 de euro ca urmare a pierderii unei șanse și a atingerii aduse reputației acestora;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei acțiuni, chiar și în cazul respingerii acesteia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive de drept:

               1.

               Primul motiv întemeiat pe confuzia sistematică pe care comitetul de evaluare a făcut-o între criteriile de selecție și de licitație și diferitele faze ale procedurii de licitație.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de Parlamentul European a articolului 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar (2) atunci când nu a comunicat reclamantelor oferta financiară a ofertantului câștigător, în pofida solicitării lor scrise în acest sens.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe caracterul lacunar al metodei de evaluare aplicate de comitetul de evaluare și, în plus, a ineficienței acestuia și contestarea compunerii lui.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe caracterul vag și inadecvat al criteriilor de selecție și de licitație și pe luarea în considerare a unor criterii necomunicate ofertanților.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe lipsa solicitării de către comitetul de evaluare a unor probe privind formarea și experiența în domeniul traducerii ale personalului angajat de ofertanți.

      (1)  JO 2011/S 56-090374.

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p.1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).


title: Cauza F-65/10: Acțiune introdusă la 6 august 2010 — Mata Blanco/Comisia

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/73

      Acțiune introdusă la 6 august 2010 — Mata Blanco/Comisia
      (Cauza F-65/10)
      ()
      (2010/C 288/138)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: José Manuel Mata Blanco (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei EPSO de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă din cadrul concursului intern „COM/INT/OLAF/09/AD 10 — Administratori specializați în combaterea fraudei” precum și a listei de rezervă și a tuturor deciziilor întemeiate pe aceasta

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea deciziei EPSO din 11 mai 2010 care confirmă, după reexaminare, decizia din 9 martie 2010 de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă din cadrul concursului intern „COM/INT/OLAF/09/AD 10 — Administratori specializați în combaterea fraudei”;

                  —

                  anularea listei de rezervă din cadrul concursului intern „COM/INT/OLAF/09/AD 10 — Administratori specializați în combaterea fraudei” în măsura în care aceasta nu include numele reclamantului și a tuturor celorlalte decizii întemeiate pe aceasta;

                  —

                  obligarea pârâtei, cu titlu de măsuri de organizare a procedurii (în conformitate cu articolul 55 din Regulamentul de procedură al Tribunalului), de a prezenta criteriile folosite de comisia de evaluare pentru proba orală, întrebările care i-au fost adresate reclamantului de comisia de evaluare pe parcursul probei orale și copia fișei de lucru a comisiei de evaluare în ceea ce privește probă orală menționată, însoțită de criteriile folosite pentru evaluarea acestora;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-21/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 martie 2009 — L'Oréal/OAPI — Spa Monopole (SPALINE) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPALINE — Marcă națională verbală anterioară SPA — Motiv relativ de refuz — Atingere adusă renumelui — Profit necuvenit obținut ca urmare a renumelui mărcii anterioare — Lipsa unui motiv întemeiat pentru utilizarea mărcii solicitate — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 ]

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 martie 2009 — L'Oréal/OAPI — Spa Monopole (SPALINE)
   (Cauza T-21/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPALINE - Marcă națională verbală anterioară SPA - Motiv relativ de refuz - Atingere adusă renumelui - Profit necuvenit obținut ca urmare a renumelui mărcii anterioare - Lipsa unui motiv întemeiat pentru utilizarea mărcii solicitate - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94”)
   2009/C 113/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: L'Oréal SA (Paris, Franța) (reprezentant: E. Baud, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgique) (reprezentant: E. Cornu, L. De Brouwer, D. Moreau și E. De Gryse, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 18 octombrie 2006 (cauza R 415/2005-1) privind o procedură de opoziție între Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV și L'Oréal SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă L'Oréal SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza T-107/06: Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2009 — Inet Hellas/Comisia ( Acțiune în anulare — Punere în aplicare a domeniului de nivel 1 .eu — Înregistrarea domeniului .co ca domeniu de nivel 2 — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate )

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/36

         Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2009 — Inet Hellas/Comisia
   (Cauza T-107/06) (1)

   („Acțiune în anulare - Punere în aplicare a domeniului de nivel 1 «.eu» - Înregistrarea domeniului «.co» ca domeniu de nivel 2 - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
   2010/C 37/49
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas) (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Chatzopoulos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Zavvos și E. Montaguti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pretins conținute în scrisoarea Comisiei din 31 ianuarie 2006 de respingere de către entitatea însărcinată cu organizarea, administrarea și gestionarea domeniului de prim nivel „.eu” a cererii reclamantei având ca obiect înregistrarea domeniului „.co” ca domeniu de nivel secundar.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-224/15: Acțiune introdusă la 6 mai 2015 – Cofely Solelec şi alţii/Parlamentul European

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/41

         Acțiune introdusă la 6 mai 2015 – Cofely Solelec şi alţii/Parlamentul European
   (Cauza T-224/15)
   (2015/C 205/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Cofely Solelec (Esch-sur-Alzette, Luxemburg), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luxemburg) și Cofely Fabricom (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Marx, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               să anuleze Decizia nr. 103299 din 27 aprilie 2015 a Direcției Generale Infrastructură și Logistică a Parlamentului European prin care a fost respinsă oferta reclamantelor referitoare la lotul 75 „Energie electrică – curenţi tari”, depusă la data de 29 septembrie 2014 în cadrul cererii de ofertă cu numărul de referință INLO-D-UPIL-T-14-AO4 privind proiectul de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg, precum și decizia prin care contractul în cauză a fost atribuit unui alt ofertant;

               —

               să dispună prezentarea următoarelor înscrisuri:

                           —

                           raportul comitetului de evaluare la care pârâtul s-a referit în scrisoarea sa nr. 101690 din 27 februarie 2015 și

                           —

                           documentele din dosarul de achiziții în care sunt consemnate contactele care au avut loc între Parlament și ofertanți, conform articolului 160 alineatul (4) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului;

               —

               să oblige pârâtul la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea criteriilor de selecție, mai precis a criteriilor referitoare la capacitatea financiară și economică, precum și la capacitatea tehnică și profesională.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea criteriilor de atribuire. Reclamantele arată că, întrucât, din compararea ofertei ofertantului declarat câștigător cu ofertele prezentate de ceilalți ofertanți, rezultă că aceasta are un caracter anormal de scăzut, pârâtul ar fi trebuit să respingă oferta și să atribuie contractul reclamantelor.


title: Cauza C-305/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 17 iunie 2011 — Laura Marsella, Simonetta Schettini, Sabrina Tomassini/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 17 iunie 2011 — Laura Marsella, Simonetta Schettini, Sabrina Tomassini/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Cauza C-305/11)
   2011/C 252/42
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Laura Marsella, Simonetta Schettini, Sabrina Tomassini

      Pârâtă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Întrebările preliminare

               1.

               Prevederea clauzei 4 alineatul (4) din anexa la Directiva 1999/70/CE (1), potrivit căreia „[c]ondițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”, coroborată cu clauza 5, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție CE, potrivit căreia sunt legale reglementările italiene care interzic, în sectorul public, transformarea contractului de muncă temporar în contract de muncă pe durată nedeterminată, se opune unei legislații naționale de stabilizare a lucrătorilor temporari (articolul 1 alineatul 519 din Legea nr. 296/2006) care a permis angajarea directă pe durată nedeterminată a lucrătorilor angajați deja pe durată determinată, prin derogare de la regula concursului public, dar cu anularea vechimii acumulate în perioada de muncă pe durată determinată sau, în schimb, pierderea vechimii, prevăzută de legiuitorul național, se încadrează în derogarea din „motive obiective”, din necesitatea de a se evita titularizarea lucrătorilor temporari în detrimentul lucrătorilor titularizați deja, care s-ar produce dacă lucrătorii temporari și-ar păstra vechimea anterioară?

               2.

               Prevederea menționată a clauzei 4 alineatul (4) din anexa la Directiva 1999/70/CE, potrivit căreia „Condițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale sunt aceleași pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată, cu excepția situației în care condițiile de vechime diferite sunt justificate de motive obiective”, coroborată cu clauza 5, astfel cum a fost interpretată de Curtea de Justiție, potrivit căreia sunt legale reglementările italiene care interzic, în sectorul public, transformarea contractului de muncă temporar în contract de muncă pe durată nedeterminată, se opune unei legislații naționale care, fără a aduce atingere acumulării vechimii în timpul desfășurării raportului de muncă temporar, stabilește încetarea contractului temporar și încheierea unui nou contract pe durată nedeterminată, diferit de cel anterior și fără păstrarea vechimii precedente (articolul 1 alineatul 519 din Legea nr. 296/2006)?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza C-171/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichts des Saarlandes la 30 martie 2007 — Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Dr. Fritz Trennheuser și Deutscher Apothekerverband e.V./Saarland și Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales, intervenientă: DocMorris N.V.

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/11

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichts des Saarlandes la 30 martie 2007 — Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Dr. Fritz Trennheuser și Deutscher Apothekerverband e.V./Saarland și Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales, intervenientă: DocMorris N.V.
   (Cauza C-171/07)
   (2007/C 140/18)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht des Saarlandes
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Dr. Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband e.V.

      Pârâți: Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales

      Intervenientă: DocMorris N.V.
   Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile privind libertatea de stabilire a societăților de capitaluri (articolele 43 CE, 48 CE) trebuie interpretate în sensul că se opun regulii potrivit căreia numai un farmacist poate deține o farmacie („Fremdbesitzverbot”), așa cum aceasta rezultă din articolul 2 alineatul 1 punctele 1-4 și 7, articolul 7 prima teză și articolul 8 prima teză din Gesetz über das Apothekenwesen — ApoG — (legea germană a farmaciilor) în versiunea sa din 15.10.1980 (BGBl. I, p. 1993), modificată ultima dată prin articolul 34 din Ordinul din 31.10.2006 (BGBl. I, p. 2407)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               O autoritate națională este îndreptățită și obligată, în temeiul dreptului comunitar, în special având în vedere articolul 10 CE și principiul efectului util al dreptului comunitar, să nu aplice dispozițiile naționale pe care le consideră contrare dreptului comunitar, chiar dacă nu este vorba despre o încălcare vădită a dreptului comunitar, iar Curtea de Justiție a Comunităților Europene nu a constatat incompatibilitatea respectivelor dispoziții cu dreptul comunitar?


title: Cauza T-105/07: Ordonanța Tribunalului din 3 martie 2010 — MarketTools/OAPI — Optimus Telecomunicações (ZOOMERANG) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/34

         Ordonanța Tribunalului din 3 martie 2010 — MarketTools/OAPI — Optimus Telecomunicações (ZOOMERANG)
   (Cauza T-105/07) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
   2010/C 134/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MarketTools, Inc. (San Francisco, Statele Unite) (reprezentanți: W. von der Osten-Sacken, A. González Hähnlein, O. Günzel și A. Wenninger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial S. Laitinen, ulterior G. Schneider și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Optimus-Telecomunicações, SA (Maia, Portugalia) (reprezentanți: T. Colaço Dias și J. Conceição Pimenta, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 ianuarie 2007 (cauza R 253/2006-2) privind o procedură de opoziție între Optimus Telecomunicações, SA și MarketTools, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de pârât.

               3.

               Intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-311/10: Acțiune introdusă la 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/24

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-311/10)
   ()
   2010/C 246/41
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Zavvos și Ł. Habiak, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a Directivei 2007/46 a expirat la 29 aprilie 2009.

      (1)  JO L 263, p. 1.


title: Cauza C-13/10: Ordonanța președintelui Curții din 24 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) — Knubben Dak-en Leidekkersbedrijf BV/Statul belgian

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/8

         Ordonanța președintelui Curții din 24 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) — Knubben Dak-en Leidekkersbedrijf BV/Statul belgian
   (Cauza C-13/10) (1)

   2011/C 120/15
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010


title: Cauza T-96/08: Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Global Digital Disc/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/37

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Global Digital Disc/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-96/08)
   (2008/C 107/62)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Global Digital Disc GmbH & Co. KG (Dresda, Germania) (reprezentant: E. Stein, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 7 decembrie 2007, COMP/C-3/38.803 — Global Digital Disc (GDD)/Philips;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 7 decembrie 2007 în cauza COMP/C-3/38.803 — Global Digital Disc (GDD)/Philips. În această decizie, Comisia a respins plângerea reclamantei în care aceasta a invocat diferite încălcări ale articolului 82 CE de către întreprinderea care a făcut obiectul plângerii în legătură cu practica de acordare a licențelor în domeniul CD-R, conform articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 (1).
   În susținerea acțiunii reclamanta invocă, în primul rând, încălcarea obligației de motivare de către Comisie. Mai mult, pârâta ar fi încălcat dreptul la apărare al reclamantei. În sfârșit, se invocă faptul că argumentele Comisiei pentru respingerea relevanței comunitare a situației de fapt care stă la baza plângerii ar conține erori de apreciere.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004, privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO L 123, p. 18, Ediție specială 08/vol. 1, p. 242).


title: Cauza T-209/16: Acțiune introdusă la 3 mai 2016 – Apax Partners UK/EUIPO - Apax Partners Midmarket (APAX PARTNERS)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/30

         Acțiune introdusă la 3 mai 2016 – Apax Partners UK/EUIPO - Apax Partners Midmarket (APAX PARTNERS)
   (Cauza T-209/16)
   (2016/C 232/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Apax Partners UK Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Rose și J. Warner, Solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Apax Partners Midmarket (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene„APAX PARTNERS” - marca Uniunii Europene nr. 1 805 202

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 17/02/2016 în cauza R 1611/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a deciziei atacate și dispunerea reinstituirii de către EUIPO a înregistrării în întregime;

               —

               obligarea EUIPO și a oricărei părți din prezenta procedură în fața Camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură și a celor efectuate în cadrul căii de atac în fața Camerei de recurs și în procedura de anulare nr. 779 C în fața diviziei de anulare.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) coroborat cu articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-44/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 27 februarie 2007 — SP Entertainment Development/Comisie ( Ajutor de stat — Acte ce pot fi atacate — Inadmisibilitate )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/40

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 27 februarie 2007 — SP Entertainment Development/Comisie
   (Cauza T-44/05) (1)

   („Ajutor de stat - Acte ce pot fi atacate - Inadmisibilitate“)
   (2007/C 95/82)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: SP Entertainment Development GmbH (Norderfriedrichskoog, Germania) (reprezentant: C. Demleitner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Kreuschitz, agent)
   Obiectul cauzei
   Cerere de anulare a deciziei care ar fi conținută într-o scrisoare a Comisiei din data de 20 octombrie 2004 referitoare la recuperarea ajutorului de stat acordat de către autoritățile germane societății Space Park Development GmbH & Co. KG.
   Dispozitivul ordonanței

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă reclamanta, SP Entertainment Development GmbH, să suporte toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 115, 14.5.2005.


title: Cauza C-368/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Baranya Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 14 septembrie 2009 — Pannon Gép Centrum Kft./APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Baranya Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 14 septembrie 2009 — Pannon Gép Centrum Kft./APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály
   (Cauza C-368/09)
   2010/C 11/22
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Baranya Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pannon Gép Centrum Kft.

      Pârât: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály

      Întrebările preliminare

               1.

               Prevederile articolului 13 alineatul 1 punctul 16) din legea națională privind TVA (Legea nr. LXXIV din 1992) care era aplicabil la momentul facturării în litigiu și ale articolului 1/E alineatul 1 din Decretul nr. 24 din 1995 (XI. 22) al ministrului de finanțe sunt compatibile, având în vedere în special articolul 13 alineatul 1 punctul 16) litera f) din Legea privind TVA, cu elementele facturii și cu noțiunea de factură stabilite la articolul 2 litera (b) din Directiva 2001/115 a Consiliului (1) de modificare a Directivei 77/388/CEE (2) în vederea simplificării, modernizării și armonizării condițiilor de facturare stabilite cu privire la taxa pe valoarea adăugată? Dacă răspunsul la această întrebare este afirmativ:

               2.

               Practica unui stat membru care sancționează viciile de formă ale unei facturi pe care se întemeiază o cerere de deducere prin refuzul de a recunoaște dreptul la deducere este contrară articolelor 17 alineatul (1), 18 alineatul (1) litera (a) și 22 alineatul (3) literele (a) și (b) din A șasea directivă a Consiliului?

               3.

               Este suficient, pentru a exercita dreptul la deducere, să fie îndeplinite cerințele prevăzute la articolul 22 alineatul (3) litera (b) din A șasea directivă a Consiliului, sau dreptul la deducere nu poate fi exercitat și o factură nu poate fi acceptată ca document veridic decât în cazul în care sunt respectate toate cerințele și mențiunile prevăzute de Directiva 2001/115?

      (1)  Directiva 2001/115/CE a Consiliului din 20 decembrie 2001 de modificare a Directivei 77/388/CEE în vederea simplificării, modernizării și armonizării condițiilor de facturare stabilite cu privire la taxa pe valoarea adăugată (JO 2002, L 15, p. 24).

      (2)  Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-181/10: Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2014 – Reagens/Comisia ( „Acces la documente  — Regulamentul (CE) nr. °1049/2001  — Documente referitoare la cererile de luare în considerare a unei lipse de capacitate contributivă a anumitor întreprinderi în cadrul unei proceduri în materie de înțelegeri  — Refuz de acces  — Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț  — Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit  — Interes public superior  — Obligație de a efectua un examen concret și individual  — Acces parțial” )

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/30

         Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2014 – Reagens/Comisia
   (Cauza T-181/10) (1)

   ((„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr.o1049/2001 - Documente referitoare la cererile de luare în considerare a unei lipse de capacitate contributivă a anumitor întreprinderi în cadrul unei proceduri în materie de înțelegeri - Refuz de acces - Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț - Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Interes public superior - Obligație de a efectua un examen concret și individual - Acces parțial”))
   2014/C 142/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Italia) (reprezentanți: inițial B. O’Connor, solicitor, L. Toffoletti, E. De Giorgi și D. Gullo, avocați, ulterior B. O’Connor, L. Toffoletti și E. De Giorgi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Costa de Oliveira și J. Bourke, ulterior P. Costa de Oliveira și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Gestdem 2009/5145 a Comisiei din 23 februarie 2010 de respingere a cererii de acces a reclamantei la anumite documente din dosarul procedurii COMP/38589 – Stabilizanți termici, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Gestdem 2009/5145 a Comisiei din 23 februarie 2010 de respingere a cererii de acces a Reagens SpA la anumite documente din dosarul procedurii COMP/38589 – Stabilizanți termici, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, în ceea ce privește respingerea cererii de acces la versiunile neconfidențiale ale cererilor întreprinderilor și la chestionarul Comisiei Europene.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Reagens SpA suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               4)

               Comisia suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Reagens.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-143/10 P: Recurs introdus la 29 ianuarie 2010 de Antoni Tomasz Uznański împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera opta) pronunțate la 27 noiembrie 2009 în cauza T-348/09 Uznański/Polonia (T-348/09)

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/11

         Recurs introdus la 29 ianuarie 2010 de Antoni Tomasz Uznański împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera opta) pronunțate la 27 noiembrie 2009 în cauza T-348/09 Uznański/Polonia (T-348/09)
   (Cauza C-143/10 P)
   2011/C 103/18
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurent: Antoni Tomasz Uznański (reprezentant: A. Nowak, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Republica Polonă
   Curtea (Camera a șaptea) a respins recursul prin ordonanța pronunțată la 19 noiembrie 2010.


title: Cauza T-685/15: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2015 – Sulayr Global Service/OAPI – Sulayr Calidad (sulayr GLOBAL SERVICE)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/67

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2015 – Sulayr Global Service/OAPI – Sulayr Calidad (sulayr GLOBAL SERVICE)
   (Cauza T-685/15)
   (2016/C 038/91)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sulayr Global Service, SL (Valle del Zalabi, Spania) (reprezentanţi: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal şi E. Armero Lavie, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sulayr Calidad, SL (Granada, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „Sulayr GLOBAL SERVICE” – cererea de înregistrare nr. 11 960 515

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 septembrie 2015 în cauza R 0149/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, având în vedere că s-a considerat că există o similitudine între serviciile vizate care fac parte din clasa 40 și serviciile incluse de marca anterioară, care fac parte din clasa 42 și, prin urmare, că există un risc de confuzie între acestea;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 60 din Regulamentul nr. 207/2009 și a normei 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-40/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 25 ianuarie 2016 – Irene Uhden/KLM Royal Dutch Airlines NV

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 25 ianuarie 2016 – Irene Uhden/KLM Royal Dutch Airlines NV
   (Cauza C-40/16)
   (2016/C 175/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Irene Uhden

      Pârâtă: KLM Royal Dutch Airlines NV

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) trebuie interpretat în sensul că noțiunea „distanță” se referă numai la distanța efectivă dintre punctul de plecare și ultima destinație, indiferent de distanța de zbor parcursă efectiv într-un caz individual?

      (1)  JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza F-61/10: Acțiune introdusă la 24 iulie 2010 — AF/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/63

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2010 — AF/Comisia
   (Cauza F-61/10)
   ()
   2010/C 301/100
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: AF (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei prin care s-a respins cererea de asistență referitoare la o hărțuire morală căreia reclamanta consideră că i-a fost victimă, precum și o cerere de reparare a prejudiciului moral suferit.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei nr. 24938 din 28 septembrie 2009, prin care AIPN a Comisiei a respins cererea de asistență D/300/09 introdusă de către reclamantă în temeiul articolului 24 din Statut, privind hărțuirea morală suferită și/sau suportată în serviciul său în perioada cuprinsă între aprilie 2004 și aprilie 2009;

               —

               acordarea către reclamantă a unei indemnizații de 600 000 euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral suferit ca urmare a hărțuirii și a consecințelor acesteia asupra stării sale de sănătate;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-366/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 22 iulie 2010 — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc./The Secretary of State for Energy and Climate Change

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 22 iulie 2010 — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc./The Secretary of State for Energy and Climate Change
   (Cauza C-366/10)
   ()
   2010/C 260/12
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc.

      Pârât: The Secretary of State for Energy and Climate Change

      Întrebările preliminare

               1.

               Una sau toate normele de drept internațional menționate mai jos pot fi invocate drept temei legal în contestarea validității Directivei 2003/87/CE (1) în versiunea modificată prin Directiva 2008/101/CE (2) în ceea ce privește includerea activităților aviatice în sistemul de comercializare a cotelor de emisie UE (denumite în continuare împreună „directiva modificată”):

                           (a)

                           principiul de drept internațional cutumiar potrivit căruia fiecare stat deține suveranitate completă și exclusivă asupra spațiului său aerian;

                           (b)

                           principiul de drept internațional cutumiar potrivit căruia niciun stat nu poate pretinde să își extindă suveranitatea asupra unei porțiuni din marea liberă;

                           (c)

                           principiul de drept internațional cutumiar al libertății de survol al mării libere;

                           (d)

                           principiul de drept internațional cutumiar (a cărei existență nu este admisă de pârât) potrivit căruia aeronavele care survolează marea liberă sunt supuse jurisdicției exclusive a statului de înregistrare, cu excepția limitărilor impuse prin tratate internaționale;

                           (e)

                           Convenția de la Chicago (în special articolele 1, 11, 12, 15 și 24);

                           (f)

                           Acordul „Cer Deschis” [în special articolul 7, articolul 11 alineatul (2) litera (c) și articolul 15 alineatul (3)];

                           (g)

                           Protocolul de la Kyoto [în special, articolul 2 alineatul (2)]?

         În măsura în care se poate răspunde afirmativ la întrebarea 1:

               2.

               Directiva modificată este nelegală, dacă și în măsura în care prevede că sistemul de comercializare a cotelor de emisie se aplică tronsoanelor de zbor (în general sau efectuate de aeronave înregistrate în state terțe) situate în afara spațiului aerian al statelor membre ale UE, deoarece asemenea prevederi contravin unuia sau mai multor principii de drept internațional cutumiar dintre cele enumerate mai sus ?

               3.

               Directiva modificată este nelegală, dacă și în măsura în care prevede că sistemul de comercializare a cotelor de emisie se aplică tronsoanelor de zbor (în general sau efectuate de aeronave înregistrate în state terțe) situate în afara spațiului aerian al statelor membre ale UE:

                           (a)

                           întrucât încalcă articolele 1, 11 și/sau 12 din Convenția de la Chicago;

                           (b)

                           întrucât încalcă articolul 7 din Acordul „Cer Deschis”?

               4.

               Directiva modificată este nelegală, în măsura în care prevede că sistemul de comercializare a cotelor de emisie se aplică activităților aviatice:

                           (a)

                           întrucât încalcă articolul 2 alineatul (2) din Protocolul de la Kyoto și articolul 15 alineatul (3) din Acordul „Cer Deschis”;

                           (b)

                           întrucât încalcă articolul 15 din Convenția de la Chicago exclusiv sau în coroborare cu articolul 3 alineatul (4) și articolul 15 alineatul (3) din Acordul „Cer Deschis”;

                           (c)

                           întrucât încalcă articolul 24 din Convenția de la Chicago exclusiv sau în coroborare cu articolul 11 alineatul (2) litera (c) din Acordul „Cer Deschis”?

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

      (2)  Directiva 2008/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 de modificare a Directivei 2003/87/CE pentru a include activitățile de aviație în sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 8, p. 3).


title: Hotărârea Curții din 2 august 2016 în cauza E-34/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nepunere în aplicare – Directiva 2012/46/UE de modificare a Directivei 97/68/CE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră)

text:
               13.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/23

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 2 august 2016
   în cauza E-34/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nepunere în aplicare – Directiva 2012/46/UE de modificare a Directivei 97/68/CE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră)
   (2017/C 120/11)
   În cauza E-34/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 1a din capitolul XXIV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2012/46/UE a Comisiei din 6 decembrie 2012 de modificare a Directivei 97/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul respectiv în termenul prevăzut sau, în orice caz, prin faptul că nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 2 august 2016 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Declară că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 1a din capitolul XXIV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2012/46/UE a Comisiei din 6 decembrie 2012 de modificare a Directivei 97/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul respectiv în termenul prevăzut.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza C-142/16: Acțiune introdusă la 9 martie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/13

         Acțiune introdusă la 9 martie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-142/16)
   (2016/C 165/14)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 6 alineatele (3) și (4) din Directiva 92/43/CEE (1) a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, prin aceea că nu a efectuat o evaluarea corectă și completă a efectelor asupra mediului cu ocazia autorizării construirii centralei electrice pe bază de cărbune în Hamburg-Moorburg;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Orașul Hamburg a acordat un permis de aprovizionare cu apă pentru centrala electrică pe bază de cărbune în Moorburg, potrivit căruia răcirea centralei se realiza prin recircularea apei din fluviul Elba. Evaluarea efectelor care a stat la baza acestui permis a reținut pericolul ca prelevarea apei de răcire din Elba să cauzeze moartea peștilor care se deplasează în Elba și să aibă, astfel, influențe semnificative asupra sitului Natura 2000 situat în amonte și care are ca obiectiv conservarea speciilor respective. În final, evaluarea efectelor nu a reținut însă deteriorarea semnificativă a siturilor protejate, deoarece a calificat instalaţia care permite migrarea peştilor, amplasată între centrală și siturile protejate, drept o măsură de limitare a prejudiciului. În plus, evaluarea efectelor nu a analizat posibilele efecte cumulate ale centralelor existente sau viitoare în amonte de Moorburg.
   Potrivit articolului 6 alineatul (3) teza a doua din Directiva 92/43/CEE, după evaluarea corespunzătoare a efectelor potențiale, proiectele se aprobă doar dacă s-a constatat că nu au efecte negative asupra siturilor Natura 2000. În caz contrar, aprobarea se poate acorda numai cu îndeplinirea condițiilor stricte prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din directivă.
   În opinia Comisiei, evaluarea efectelor în discuție este incorectă și incompletă în două privințe. În primul rând, instalaţia care permite migrarea peştilor a fost considerată o măsură de limitare a prejudiciului, deși potrivit criteriilor stabilite de Curte în Hotărârea Briels (C-521/12 (2)) ar reprezenta, cel mult, o măsură compensatorie în sensul articolului 6 alineatul (4) din directivă. În al doilea rând, contrar prevederilor articolului 6 alineatul (3) din directivă, evaluarea nu ar fi avut în vedere efectele potențiale și cumulative menționate mai sus. Întrucât, în acest temei, orașul Hamburg a exclus existența unei incidențe semnificative asupra siturilor protejate în sensul articolului 6 alineatul (3) din directivă, acesta nu a îndeplinit cerințele prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din directivă, precum analiza soluțiilor alternative și a interesului public major.

      (1)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109

      (2)  ECLI:EU:2014:330


title: Cauza F-124/07: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2007 — Behmer/Parlamentul European

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/56

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2007 — Behmer/Parlamentul European
   (Cauza F-124/07)
   (2008/C 22/109)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Joachim Behmer (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) a Parlamentului European prin care i se atribuie reclamantului două puncte de merit pentru anul 2005;

               —

               anularea deciziei AIPN de a nu îl promova pe reclamant în gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2006;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, funcționar al Parlamentului European în gradul AD 12, invocă în primul rând nelegalitatea deciziilor AIPN, pe de o parte, prin care i se atribuie reclamantului două puncte de merit pentru anul 2005, iar, pe de altă parte, de a nu îl promova în gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2006.
   Reclamantul invocă eroarea vădită de apreciere, încălcarea obligației de motivare, încălcarea punctului I.6 din măsurile de aplicare referitoare la atribuirea punctelor de merit și promovarea, precum și încălcarea principiilor generale privind vocația la carieră și egalitatea de tratament.
   Reclamantul invocă în special încălcarea articolului 45 și a articolului 110 alineatul (1) din Statutul funcționarilor, excepția de nelegalitate și încălcarea principiului încrederii legitime.
   În final, reclamantul susține că a făcut obiectul unei discriminări ca urmare a activităților sale de reprezentare a personalului, cu încălcarea articolului 1d și a articolului 24b din Statutul funcționarilor, a articolului 1 al șaselea paragraf din anexa II la Statutul funcționarilor, precum și a articolului 17 din acordul-cadru din 12 iulie 1990 dintre Parlamentul European și organizațiile sindicale sau profesionale ale personalului instituției.


title: Cauza C-182/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Székesfehérvári Törvényszék (Ungaria) la 19 aprilie 2012 — Gábor Fekete/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Székesfehérvári Törvényszék (Ungaria) la 19 aprilie 2012 — Gábor Fekete/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Cauza C-182/12)
   2012/C 217/10
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Székesfehérvári Törvényszék

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Gábor Fekete

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Întrebarea preliminară

   Pentru utilizarea privată a unui mijloc de transport în conformitate cu articolul 561 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (denumit în continuare „Regulamentul de aplicare”), este suficient ca o autorizație de utilizare a mijlocului de transport să fie acordată de proprietarul acestuia stabilit în afara teritoriului (vamal), sau utilizarea privată a mijlocului de transport este posibilă numai în cadrul unui raport de muncă atunci când este prevăzută (de proprietar) în contractul de angajare?


title: Cauza C-546/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/60/CE — Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/23

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-546/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/60/CE - Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 180/39
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și M. Sundén, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (JO L 309, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 214)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 alineatul (1) primul paragraf din această directivă.

               2)

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-555/11: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2011 — tesa/OAPI — Superquimica (tesa TACK)

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/21

         Acțiune introdusă la 26 octombrie 2011 — tesa/OAPI — Superquimica (tesa TACK)
   (Cauza T-555/11)
   2012/C 6/38
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: tesa SE (Hamburg, Germania) (reprezentant: F. Schwab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: La Superquimica, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 iulie 2011 în cauza R 866/2010-1 și anularea deciziei diviziei de opoziție în cauza B 1301987 și

               —

               obligarea pârâtului să suporte cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „tesa TACK” pentru produse din clasa 16 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6233506

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea spaniolă a mărcii nr. 585323 a mărcii verbale „TACK” pentru produse din clasa 16; înregistrarea spaniolă nr. 2515958 a mărcii figurative „TACK Ceys” pentru produse din clasa 16

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare în cadrul aprecierii riscului de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-46/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht — Germania) — Carmen Media Group Ltd/Land Schleswig-Holstein, Innenminister des Landes Schleswig-Holstein (Articolul 49 CE — Libera prestare a serviciilor — Titularul unei licențe eliberate în Gibraltar prin care este autorizată colectarea de pariuri pe competițiile sportive exclusiv în străinătate — Organizarea de pariuri pe competițiile sportive supusă unui monopol public la scara unui land — Obiectivul de prevenire a incitării la cheltuieli excesive legate de joc și de luptă împotriva dependenței de joc — Proporționalitate — Măsură restrictivă care trebuie să urmărească într adevăr reducerea ocaziilor de a juca și limitarea activităților de jocuri de noroc în mod coerent și sistematic — Alte jocuri de noroc care pot fi propuse de operatori privați — Procedură de autorizare — Putere discreționară a autorității competente — Interdicție privind oferirea de jocuri de noroc prin internet — Măsuri tranzitorii care autorizează provizoriu o asemenea ofertă provenită de la anumiți operatori)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/8

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht — Germania) — Carmen Media Group Ltd/Land Schleswig-Holstein, Innenminister des Landes Schleswig-Holstein
      (Cauza C-46/08) (1)

      (Articolul 49 CE - Libera prestare a serviciilor - Titularul unei licențe eliberate în Gibraltar prin care este autorizată colectarea de pariuri pe competițiile sportive exclusiv în străinătate - Organizarea de pariuri pe competițiile sportive supusă unui monopol public la scara unui land - Obiectivul de prevenire a incitării la cheltuieli excesive legate de joc și de luptă împotriva dependenței de joc - Proporționalitate - Măsură restrictivă care trebuie să urmărească într adevăr reducerea ocaziilor de a juca și limitarea activităților de jocuri de noroc în mod coerent și sistematic - Alte jocuri de noroc care pot fi propuse de operatori privați - Procedură de autorizare - Putere discreționară a autorității competente - Interdicție privind oferirea de jocuri de noroc prin internet - Măsuri tranzitorii care autorizează provizoriu o asemenea ofertă provenită de la anumiți operatori)
      (2010/C 288/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Carmen Media Group Ltd

         Pârâte: Land Schleswig-Holstein, Innenminister des Landes Schleswig-Holstein

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht — Interpretarea articolului 49 CE — Reglementare națională care stabilește un monopol de stat asupra organizării pariurilor sportive și a loteriilor cu risc de dependență altfel decât minor, încredințează puterii discreționare a autorităților publice dreptul de a acorda concesiuni pentru organizarea altor jocuri de noroc și interzice organizarea jocurilor de noroc pe Internet

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că un operator care dorește să propună prin internet pariuri pe competiții sportive în alt stat membru decât cel în care este stabilit nu iese de sub incidența dispoziției menționate prin simplul fapt că operatorul respectiv nu dispune de o autorizație care să îi permită să propună astfel de pariuri unor persoane care se află pe teritoriul statului membru în care este stabilit, ci dispune de autorizație numai în sensul de a propune aceste servicii unor persoane care se află în afara teritoriului respectiv.

                  2.

                  Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că, atunci când a fost instituit un monopol public regional în materie de pariuri pe competițiile sportive și de loterii care urmăresc un obiectiv de prevenire a incitării la cheltuieli excesive legate de joc și de luptă împotriva dependenței de acesta și când o instanță națională constată, în același timp:

                              —

                              că alte tipuri de jocuri de noroc pot fi exploatate de operatori privați care beneficiază de o autorizație și

                              —

                              că, în raport cu alte tipuri de jocuri de noroc care nu intră în monopolul respectiv și care prezintă, în plus, un risc potențial de dependență superior jocurilor supuse acestui monopol, autoritățile competente duc politici de extindere a ofertei de natură să dezvolte și să stimuleze activitățile de joc, în special în vederea maximizării veniturilor provenite din acestea,

                        instanța națională menționată poate să considere în mod legitim că un astfel de monopol nu este de natură să garanteze realizarea obiectivului în vederea căruia a fost instituit prin contribuirea la reducerea ocaziilor de a juca și la limitarea activităților în acest domeniu în mod coerent și sistematic.
                  Împrejurarea că jocurile de noroc care fac obiectul monopolului menționat și aceste alte tipuri de jocuri de noroc intră, primele, în competența autorităților regionale și, ultimele, în competența autorităților federale nu are niciun efect în această privință.

                  3.

                  Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că, atunci când este instituit într un stat membru un regim de autorizare administrativă prealabilă în legătură cu oferta privind anumite tipuri de jocuri de noroc, un astfel de regim, care derogă de la libera prestare a serviciilor garantată prin dispoziția menționată, nu este de natură să răspundă cerințelor care decurg din aceasta decât cu condiția să fie întemeiat pe criterii obiective, nediscriminatorii și cunoscute în mod anticipat, astfel încât să încadreze exercitarea puterii de apreciere a autorităților naționale pentru ca aceasta să nu poată fi utilizată în mod arbitrar. În plus, orice persoană afectată de o măsură restrictivă întemeiată pe o asemenea derogare trebuie să poată să dispună de o cale de atac de natură jurisdicțională.

                  4.

                  Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională care interzice organizarea și intermedierea jocurilor de noroc pe internet în scopul prevenirii cheltuielilor excesive legate de joc, al luptei împotriva dependenței de acesta și al protecției tinerilor, în principiu, poate să fie considerată aptă pentru a permite urmărirea unor astfel de obiective legitime, chiar în condițiile în care oferta de astfel de jocuri rămâne autorizată pe canale mai tradiționale. Împrejurarea că o astfel de interdicție este însoțită de o măsură tranzitorie precum cea în cauză în acțiunea principală nu este de natură să lipsească interdicția respectivă de această aptitudine.

         (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza C-499/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 19 noiembrie 2008 — Ingeniørforeningen i Danmark for Ole Andersen/Region Syddanmark

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 19 noiembrie 2008 — Ingeniørforeningen i Danmark for Ole Andersen/Region Syddanmark
   (Cauza C-499/08)
   (2009/C 19/31)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Vestre Landsret
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ingeniørforeningen i Danmark for Ole Andersen

      Pârâtă: Region Syddanmark
   Întrebarea preliminară
   Interdicția discriminării directe sau indirecte pe motive de vârstă cuprinsă în articolele 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului (1) trebuie interpretată în sensul că se opune ca un stat membru să mențină în vigoare o dispoziție normativă prin care, la concedierea unui lucrător care a fost angajat continuu în aceeași întreprindere timp de 12, 15 sau 18 ani, angajatorul să fie obligat să plătească o sumă de bani echivalentă cu unul, două, respectiv trei salarii, la încetarea raporturilor de muncă, însă această despăgubire nu trebuie plătită în cazul în care, la încetarea raporturilor de muncă, lucrătorul are dreptul la o pensie pentru limită de vârstă în baza unei scheme de pensii la care a contribuit angajatorul?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza T-42/07: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Dow Chemical și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe agravante” )

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/42

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Dow Chemical și alții/Comisia
   (Cauza T-42/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe agravante)
   2011/C 269/91
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: The Dow Chemical Company (Midland, Michigan, Statele Unite); Dow Deutschland Inc. (Schwalbach, Germania); Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Schwalbach) și Dow Europe GmbH (Horgen, Elveția) (reprezentanți: inițial D. Schroeder, P. Matthey și T. Graf, ulterior D. Schroeder și T. Graf, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europa (reprezentanți: inițial D. Schroeder, P. Matthey și T. Graf, ulterior D. Schroeder și T. Graf, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare, în privința The Dow Chemical Company, a Deciziei C(2006) 5700 final a Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie) sau anularea, în privința Dow Deutschland Inc., a articolului 1 din decizia menționată sau reducerea, în privința tuturor reclamantelor, a cuantumului amenzii care le-a fost aplicată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 litera (b) din Decizia C(2006) 5700 final a Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie) în măsura în care reține participarea Dow Deutschland Inc. la încălcarea în cauză de la 1 iulie 1996 la 27 noiembrie 2001, iar nu de la 2 septembrie 1996 la 27 noiembrie 2001.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Obligă The Dow Chemical Company, Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH și Dow Europe GmbH la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a 9/10 din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4.

               Comisia suportă 1/10 din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.