title: Cauza T-500/19: Acțiune introdusă la 10 iulie 2019 — Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/65

      Acțiune introdusă la 10 iulie 2019 — Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)
      (Cauza T-500/19)
      (2019/C 288/80)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Coravin, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: F. Valentin, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cora (Marne-la-Vallée, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: Marca Uniunii Europene verbală CORAVIN — marcă Uniunii Europene nr. 11 363 496

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 aprilie 2019 în cauza R 2385/2016-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  prin modificarea acesteia, respingerea în întregime a acțiunii în declararea nulității introduse de societatea Cora la 25 noiembrie 2014;

                  —

                  în consecință, menținerea mărcii CORAVIN nr. 11 363 496 potrivit întregului său mod de redactare în ceea ce privește produse din clasa 21, și anume „Dopuri de turnare în pahare pentru vin; Dispozitive de acces la vin; Sisteme pentru conservarea vinului; Ustensile și recipiente de menaj sau de bucătărie destinate să fie utilizate pentru vin”;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-503/19: Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Global Brand Holdings/EUIPO (XOXO)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/66

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Global Brand Holdings/EUIPO (XOXO)
      (Cauza T-503/19)
      (2019/C 288/81)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Global Brand Holdings LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: D. de Marion de Glatigny, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale XOXO — cererea de înregistrare nr. 17 086 951

         Decizia atacată: decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 aprilie 2019 în cauza R 1413/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în fața camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiilor egalității de tratament și bunei administrări;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-506/19: Acțiune introdusă la 15 iulie 2019 — Workspace Group/EUIPO — Technopolis (UMA WORKSPACE)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/67

      Acțiune introdusă la 15 iulie 2019 — Workspace Group/EUIPO — Technopolis (UMA WORKSPACE)
      (Cauza T-506/19)
      (2019/C 288/82)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Workspace Group plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: N. Hine, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Technopolis Oyj (Oulu, Finlanda)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „UMA WORKSPACE” — cererea de înregistrare nr. 16 443 111

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 13 mai 2019 în cauza R 1910/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  confirmarea deciziei de opoziție;

                  —

                  respingerea cererii contestate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625;

                  —

                  încălcarea articolului 27 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-543/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 iulie 2019 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 258 TFUE — Măsuri de reducere a costului instalării rețelelor de comunicații electronice de mare viteză — Directiva 2014/61/UE — Netranspunerea și/sau necomunicarea măsurilor de transpunere — Articolul 260 alineatul (3) TFUE — Cerere de obligare la plata unei penalități cu titlu cominatoriu zilnice — Calculul cuantumului penalității cu titlu cominatoriu)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 iulie 2019 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-543/17) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 258 TFUE - Măsuri de reducere a costului instalării rețelelor de comunicații electronice de mare viteză - Directiva 2014/61/UE - Netranspunerea și/sau necomunicarea măsurilor de transpunere - Articolul 260 alineatul (3) TFUE - Cerere de obligare la plata unei penalități cu titlu cominatoriu zilnice - Calculul cuantumului penalității cu titlu cominatoriu)
      (2019/C 305/04)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux, C. Cattabriga, L. Nicolae, G. von Rintelen și R. Troosters, agenți)

         Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: inițial P. Cottin, C. Pochet, J. Van Holm și L. Cornelis, ulterior P. Cottin și C. Pochet, agenți, asistați de P. Vernet, S. Depré și M. Lambert de Rouvroit, avocați, A. Van Acker și M. N. Lollo, experți)

         Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial T. Henze și de S. Eisenberg, ulterior S. Eisenberg, agenți), Republica Estonia (reprezentant: N. Grünberg, agent), Irlande (reprezentanți: M. Browne, G. Hodge și A. Joyce, agenți, asistați de G. Gilmore, BL, și P. McGarry, SC), Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial A. Gavela Llopis și A. Rubio González, ulterior A. Rubio González, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: E. de Moustier, C. David, A.-L. Desjonquères, I. Cohen, B. Fodda și D. Colas, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de S. Fiorentino, avvocato dello Stato), Republica Lituania (reprezentanți: inițial G. Taluntytė, L. Bendoraitytė și D. Kriaučiūnas, ulterior L. Bendoraitytė, agenți), Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér, G. Koós și Z. Wagner, agenți), Republica Austria (reprezentanți: G. Hesse, G. Eberhard și C. Drexel, agenți), România (reprezentanți: C.-R. Canțăr, R. I. Hațieganu și L. Lițu, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea, la expirarea termenului stabilit în avizul motivat din 30 septembrie 2016, astfel cum a fost prelungit de Comisia Europeană, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind măsuri de reducere a costului instalării rețelelor de comunicații electronice de mare viteză și, a fortiori, prin necomunicarea către Comisie a unor astfel de măsuri de transpunere, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 din această directivă.

                  2)

                  Prin neadoptarea încă, la data examinării faptelor de către Curte, a măsurilor necesare pentru a transpune în dreptul său intern, în ceea ce privește Regiunea Bruxelles–Capitală, articolul 2 punctele 7-9 și 11, articolul 4 alineatul (5), precum și articolul 8 din Directiva 2014/61 și, a fortiori, prin necomunicarea către Comisia Europeană a unor astfel de măsuri de transpunere, Regatul Belgiei a persistat parțial în neîndeplinirea obligațiilor.

                  3)

                  În cazul în care neîndeplinirea obligațiilor constatată la punctul 2 ar persista încă la data pronunțării prezentei hotărâri, obligă Regatul Belgiei la plata către Comisia Europeană, de la această dată și până la încetarea acestei neîndepliniri a obligațiilor, a unei penalități cu titlu cominatoriu zilnice de 5 000 de euro.

                  4)

                  Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

                  5)

                  Republica Federală Germania, Republica Estonia, Irlanda, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Italiană, Republica Lituania, Ungaria, Republica Austria și România suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-181/16 RENV: Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2019 — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER PRECISE) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER PRECISE — Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/38

      Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2019 — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER PRECISE)
      (Cauza T-181/16 RENV) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER PRECISE - Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 305/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: L’Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Guinot (Paris, Franța) (reprezentant: A. Sion, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 (cauza R 2911/2014-5) privind o procedură de opoziție între Guinot și L’Oréal

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă L’Oréal la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza C-507/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Google LLC, succesoare în drepturi a Google Inc./Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL) (Trimitere preliminară – Date cu caracter personal – Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea acestor date – Directiva 95/46/CE – Regulamentul (UE) 2016/679 – Motoare de căutare pe internet – Prelucrarea datelor care figurează pe pagini web – Întinderea teritorială a dreptului la dezindexare)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Google LLC, succesoare în drepturi a Google Inc./Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
      (Cauza C-507/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Date cu caracter personal - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea acestor date - Directiva 95/46/CE - Regulamentul (UE) 2016/679 - Motoare de căutare pe internet - Prelucrarea datelor care figurează pe pagini web - Întinderea teritorială a dreptului la dezindexare)
      (2019/C 399/03)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Google LLC, succesoare în drepturi a Google Inc.

         Pârâtă: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

         cu participarea: Wikimedia Foundation Inc., Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press și alții, Article 19 și alții, Internet Freedom Foundation și alții, Défenseur des droits

         Dispozitivul

      Articolul 12 litera (b) și articolul 14 primul paragraf litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, precum și articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46 (Regulamentul general privind protecția datelor) trebuie interpretate în sensul că, atunci când operatorul unui motor de căutare admite o cerere de dezindexare în temeiul acestor dispoziții, el nu este obligat să efectueze această dezindexare în ansamblul versiunilor motorului său, ci în versiunile acestuia care corespund ansamblului statelor membre, iar aceasta, dacă este necesar, în combinație cu măsuri care, îndeplinind totodată cerințele legale, permit efectiv să îi împiedice sau, cel puțin, să îi descurajeze în mod serios pe utilizatorii de internet care efectuează o căutare pe baza numelui persoanei vizate din unul dintre statele membre de la a avea acces, prin intermediul listei de rezultate afișate în urma acestei căutări, la linkurile care fac obiectul acestei cereri.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza C-526/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Articolul 258 TFUE – Directiva 2004/18/CE – Coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii – Concesionări de lucrări publice – Prelungirea duratei unei concesionări existente pentru construirea și exploatarea unei autostrăzi, fără publicarea unui anunț de participare)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-526/17) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 258 TFUE - Directiva 2004/18/CE - Coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii - Concesionări de lucrări publice - Prelungirea duratei unei concesionări existente pentru construirea și exploatarea unei autostrăzi, fără publicarea unui anunț de participare)
      (2019/C 399/04)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara, P. Ondrůšek și A. Tokár, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de V. Nunziata, E. De Bonis și P Pucciariello, avvocati dello Stato)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin prelungirea de la 31 octombrie 2028 la 31 decembrie 2046 a concesionării lucrărilor publice pentru tronsonul autostrăzii A 12 (Livorno-Civitavecchia) care leagă Livorno de Cecina (Italia) fără publicarea unui anunț de participare, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 58 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor publice de lucrări, de bunuri și de servicii, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1422/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, trei sferturi din cheltuielile de judecată ale Republicii Italiene. Republica Italiană suportă un sfert din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza C-700/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters (Trimitere preliminară – Fiscalitate – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 132 alineatul (1) literele (b) și (c) – Scutiri – Spitalizare și îngrijire medicală – Prestarea de îngrijiri medicale în exercitarea profesiunilor medicale și paramedicale – Lipsa relației de încredere între prestatorul de îngrijiri medicale și pacient)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/5

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters
      (Cauza C-700/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) literele (b) și (c) - Scutiri - Spitalizare și îngrijire medicală - Prestarea de îngrijiri medicale în exercitarea profesiunilor medicale și paramedicale - Lipsa relației de încredere între prestatorul de îngrijiri medicale și pacient)
      (2019/C 399/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Finanzamt Kyritz

         Pârât: Wolf-Henning Peters

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 132 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că prestațiile de îngrijiri medicale precum cele în discuție în litigiul principal, care sunt furnizate de un medic specialist în chimie clinică și diagnoză de laborator, pot intra sub incidența scutirii de taxa pe valoarea adăugată prevăzute la articolul 132 alineatul (1) litera (c) din această directivă dacă nu îndeplinesc toate condițiile de aplicare a scutirii prevăzute la articolul 132 alineatul (1) litera (b) din directiva menționată.

                  2)

                  Articolul 132 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată prevăzută de acesta nu este supusă condiției ca prestarea de îngrijiri medicale vizată să fie furnizată în cadrul unei relații de încredere între pacient și prestatorul de îngrijiri medicale.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-11/18 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 septembrie 2019 – Oleksandr Viktorovych Klymenko/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina – Înghețare a fondurilor și a resurselor economice – Listă a persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Menținerea numelui recurentului – Decizie a unei autorități a unui stat terț – Obligația Consiliului să verifice că această decizie a fost luată cu respectarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă – Obligația de motivare)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/6

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 septembrie 2019 – Oleksandr Viktorovych Klymenko/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-11/18 P) (1)

      (Recurs - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețare a fondurilor și a resurselor economice - Listă a persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui recurentului - Decizie a unei autorități a unui stat terț - Obligația Consiliului să verifice că această decizie a fost luată cu respectarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare)
      (2019/C 399/06)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Oleksandr Viktorovych Klymenko (reprezentant: M. Phelippeau, avocată)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și J.-P. Hix, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 8 noiembrie 2017, Klymenko/Consiliul (T-245/15, nepublicată, EU:T:2017:792).

                  2)

                  Anulează Decizia (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, Decizia (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, Decizia (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care acestea îl privesc pe domnul Oleksandr Viktorovych Klymenko.

                  3)

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în procedura în primă instanță, cât și în procedura de recurs.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza C-32/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Tiroler Gebietskrankenkasse/Michael Moser (Trimitere preliminară – Securitate socială – Lucrători migranți – Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Articolul 60 – Prestații familiale – Dreptul la plata diferenței dintre cuantumul alocației pentru creșterea copilului primite din partea statului membru competent cu titlu principal și alocația pentru îngrijirea copilului a statului membru competent cu titlu subsidiar)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/7

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Tiroler Gebietskrankenkasse/Michael Moser
      (Cauza C-32/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitate socială - Lucrători migranți - Regulamentul (CE) nr. 987/2009 - Articolul 60 - Prestații familiale - Dreptul la plata diferenței dintre cuantumul alocației pentru creșterea copilului primite din partea statului membru competent cu titlu principal și alocația pentru îngrijirea copilului a statului membru competent cu titlu subsidiar)
      (2019/C 399/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Tiroler Gebietskrankenkasse

         Pârât: Michael Moser

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 60 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială trebuie interpretat în sensul că obligația prevăzută la această dispoziție de a lua în considerare, în scopul stabilirii întinderii dreptului la prestații familiale al unei persoane, „întreaga familie […] ca și când toate persoanele implicate ar fi supuse legislației statului membru în cauză” se aplică atât în ipoteza în care prestațiile sunt acordate în conformitate cu legislația desemnată ca având prioritate în temeiul articolului 68 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, cât și în ipoteza în care prestațiile sunt datorate în conformitate cu una sau cu mai multe alte legislații.

                  2)

                  Articolul 68 din Regulamentul nr. 883/2004 trebuie interpretat în sensul că valoarea suplimentului diferențial care trebuie acordat unui lucrător în temeiul legislației unui stat membru competent cu titlu subsidiar, în conformitate cu acest articol, trebuie să fie calculată în raport cu venitul realizat efectiv de lucrătorul respectiv în statul membru în care acesta este încadrat în muncă.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-34/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Ítélőtábla - Ungaria) – Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt (Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Articolul 3 alineatele (1) și (3) – Anexa la Directiva 93/13/CEE – Punctul 1 literele (m) și (q) – Contract de împrumut ipotecar – Act notarial – Aplicarea formulei executorii de către un notar – Răsturnarea sarcinii probei – Articolul 5 prima teză – Redactare clară și inteligibilă)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/8

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Ítélőtábla - Ungaria) – Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt
      (Cauza C-34/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Articolul 3 alineatele (1) și (3) - Anexa la Directiva 93/13/CEE - Punctul 1 literele (m) și (q) - Contract de împrumut ipotecar - Act notarial - Aplicarea formulei executorii de către un notar - Răsturnarea sarcinii probei - Articolul 5 prima teză - Redactare clară și inteligibilă)
      (2019/C 399/08)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Ítélőtábla

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Ottília Lovasné Tóth

         Intimată: ERSTE Bank Hungary Zrt

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii coroborat cu punctul 1 litera (q) din anexa la această directivă trebuie interpretat în sensul că nu califică drept abuzivă, în mod general și fără o examinare suplimentară, o clauză contractuală care nu s-a negociat individual și care are ca efect sau ca obiect răsturnarea sarcinii probei în detrimentul consumatorului.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 93/13 coroborat cu punctul 1 litera (q) din anexa la această directivă trebuie interpretat în sensul, pe de o parte, că nu vizează o clauză care are ca obiect sau ca efect să determine consumatorul să considere în mod legitim că este obligat să își execute toate obligațiile contractuale, chiar dacă apreciază că anumite prestații nu sunt datorate, din moment ce această clauză nu afectează poziția juridică a consumatorului ținând seama de reglementarea națională aplicabilă, și, pe de altă parte, că vizează o clauză care are ca obiect sau ca efect obstrucționarea dreptului consumatorului de a introduce acțiuni în justiție sau de a exercita orice altă cale de atac, atunci când suma restantă datorată este stabilită prin act notarial dotat cu forță probantă, ceea ce îi permite creditorului să pună capăt litigiului în mod unilateral și definitiv.

                  3)

                  Articolul 5 din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că nu impune ca profesionistul să furnizeze informații suplimentare referitoare la o clauză care este redactată în mod clar, dar ale cărei efecte juridice nu pot fi stabilite decât prin intermediul unei interpretări a dispozițiilor dreptului național care nu fac obiectul unei jurisprudențe uniforme.

                  4)

                  Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 93/13 coroborat cu punctul 1 litera (m) din anexa la această directivă trebuie interpretat în sensul că nu vizează o clauză contractuală care autorizează profesionistul să aprecieze în mod unilateral dacă prestația care incumbă consumatorului a fost executată în conformitate cu contractul.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza C-47/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Wien – Austria) – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad/Stephan Riel, acționând în calitate de lichidator judiciar al Alpine Bau GmbH (Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Competența judiciară în materie civilă și comercială – Domeniu de aplicare – Articolul 1 alineatul (2) litera (b) – Falimentele, procedurile privind lichidarea societăților insolvabile sau a altor persoane juridice, acordurile amiabile, concordatele sau procedurile similare – Excludere – Acțiune având ca obiect constatarea existenței unei creanțe în scopul înregistrării acesteia în cadrul unei proceduri de insolvență – Aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1346/2000 – Articolul 41 – Conținutul cererii de admitere a creanței – Procedură principală și procedură secundară de insolvență – Litispendență și conexitate – Aplicare prin analogie a articolului 29 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1215/2012 – Inadmisibilitate)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/9

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Wien – Austria) – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad/Stephan Riel, acționând în calitate de lichidator judiciar al Alpine Bau GmbH
      (Cauza C-47/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Competența judiciară în materie civilă și comercială - Domeniu de aplicare - Articolul 1 alineatul (2) litera (b) - Falimentele, procedurile privind lichidarea societăților insolvabile sau a altor persoane juridice, acordurile amiabile, concordatele sau procedurile similare - Excludere - Acțiune având ca obiect constatarea existenței unei creanțe în scopul înregistrării acesteia în cadrul unei proceduri de insolvență - Aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1346/2000 - Articolul 41 - Conținutul cererii de admitere a creanței - Procedură principală și procedură secundară de insolvență - Litispendență și conexitate - Aplicare prin analogie a articolului 29 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1215/2012 - Inadmisibilitate)
      (2019/C 399/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad

         Pârât: Stephan Riel, acționând în calitate de lichidator judiciar al Alpine Bau GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o acțiune în constatarea existenței unor creanțe în vederea înregistrării lor în cadrul unei proceduri de insolvență precum cea în discuție în litigiul principal este exclusă din domeniul de aplicare al acestui regulament.

                  2)

                  Articolul 29 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că nu se aplică, nici măcar prin analogie, unei acțiuni precum cea în discuție în litigiul principal, exclusă din domeniul de aplicare al acestui regulament, dar care intră în cel al Regulamentului nr. 1346/2000.

                  3)

                  Articolul 41 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că un creditor poate, în cadrul unei proceduri de insolvență, să solicite admiterea unei creanțe fără a indica în mod formal data nașterii acesteia, atunci când legea statului membru pe al cărui teritoriu a fost deschisă această procedură nu impune obligația de a indica această dată, iar aceasta din urmă poate, fără o dificultate specială, să fie dedusă din documentele justificative prevăzute la acest articol 41, aspect a cărui apreciere revine autorității competente, însărcinată cu verificarea creanțelor.

         (1)  JO C 142, 23.4.2018.


title: Cauza C-63/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Vitali SpA/Autostrade per l'Italia SpA (Trimitere preliminară – Articolele 49 și 56 TFUE – Atribuirea contractelor de achiziții publice – Directiva 2014/24/UE – Articolul 71 – Subcontractare – Reglementare națională care limitează posibilitatea de a subcontracta la 30 % din valoarea totală a contractului)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/10

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Vitali SpA/Autostrade per l'Italia SpA
      (Cauza C-63/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolele 49 și 56 TFUE - Atribuirea contractelor de achiziții publice - Directiva 2014/24/UE - Articolul 71 - Subcontractare - Reglementare națională care limitează posibilitatea de a subcontracta la 30 % din valoarea totală a contractului)
      (2019/C 399/10)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vitali SpA

         Pârâtă: Autostrade per l'Italia SpA

         Dispozitivul

      Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul delegat (UE) 2015/2170 al Comisiei din 24 noiembrie 2015, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care limitează la 30 % partea din contract pe care ofertantul este autorizat să o subcontracteze unor terți.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauzele conexate C-95/18 și C-96/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Sociale Verzekeringsbank/F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18) (Trimitere preliminară – Securitatea socială a lucrătorilor migranți – Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Articolul 13 – Legislație aplicabilă – Rezident al unui stat membru care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 – Prestație aferentă sistemului de asigurare pentru limită de vârstă și alocațiilor familiale – Stat membru de reședință și stat membru de angajare – Refuz)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/10

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Sociale Verzekeringsbank/F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18)
      (Cauzele conexate C-95/18 și C-96/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 13 - Legislație aplicabilă - Rezident al unui stat membru care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 - Prestație aferentă sistemului de asigurare pentru limită de vârstă și alocațiilor familiale - Stat membru de reședință și stat membru de angajare - Refuz)
      (2019/C 399/11)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Sociale Verzekeringsbank

         Pârâți: F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 45 și 48 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații a unui stat membru în temeiul căreia un lucrător migrant cu reședința pe teritoriul acestui stat membru, supus legislației privind asigurările sociale ale statului membru de angajare, în temeiul articolului 13 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, nu este afiliat la sistemul de asigurări sociale al acestui stat de reședință, chiar dacă legislația statului membru de angajare nu îi conferă acestui lucrător niciun drept la pensie pentru limită de vârstă sau la alocații familiale.

                  2)

                  Articolul 13 din Regulamentul nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1992/2006, trebuie interpretat în sensul că acesta se opune ca un stat membru pe teritoriul căruia are reședința un lucrător migrant și care nu este competent în temeiul acestui articol să condiționeze acordarea unui drept la pensie pentru limită de vârstă acestui lucrător migrant de o obligație de asigurare, care implică plata unor contribuții obligatorii.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza C-222/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet (Trimitere preliminară – Asistență medicală transfrontalieră – Directiva 2011/24/UE – Articolul 3 litera (k) și articolul 11 alineatul (1) – Prescripție – Noțiune – Recunoașterea unei prescripții eliberate într-un alt stat membru de o persoană autorizată – Condiții – Libera circulație a mărfurilor – Interzicerea măsurilor cu efect echivalent unor restricții cantitative la export – Articolele 35 și 36 TFUE – Restricție privind eliberarea de către o farmacie a unor medicamente care se eliberează pe bază de prescripție medicală – Bon de comandă emis într-un alt stat membru – Justificare – Protecția sănătății și a vieții persoanelor – Directiva 2001/83/CE – Articolul 81 al doilea paragraf – Aprovizionare cu medicamente a populației dintr-un stat membru)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/11

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
      (Cauza C-222/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Asistență medicală transfrontalieră - Directiva 2011/24/UE - Articolul 3 litera (k) și articolul 11 alineatul (1) - Prescripție - Noțiune - Recunoașterea unei prescripții eliberate într-un alt stat membru de o persoană autorizată - Condiții - Libera circulație a mărfurilor - Interzicerea măsurilor cu efect echivalent unor restricții cantitative la export - Articolele 35 și 36 TFUE - Restricție privind eliberarea de către o farmacie a unor medicamente care se eliberează pe bază de prescripție medicală - Bon de comandă emis într-un alt stat membru - Justificare - Protecția sănătății și a vieții persoanelor - Directiva 2001/83/CE - Articolul 81 al doilea paragraf - Aprovizionare cu medicamente a populației dintr-un stat membru)
      (2019/C 399/12)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

         Pârât: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

         Dispozitivul

      Articolul 3 litera (k) și articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2011/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2011 privind aplicarea drepturilor pacienților în cadrul asistenței medicale transfrontaliere trebuie să fie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia nu este permis unei farmacii din acest stat membru să elibereze medicamente care se eliberează pe bază de prescripție medicală în temeiul unui bon de comandă atunci când acest bon de comandă a fost emis de un cadru medical autorizat să prescrie medicamente și să își desfășoare activitatea într-un alt stat membru, în timp ce o asemenea eliberare este permisă atunci când un astfel de bon de comandă a fost emis de un cadru medical autorizat să își desfășoare activitatea în primul stat membru, cu precizarea că, în conformitate cu această reglementare, astfel de bonuri de comandă nu conțin numele pacientului în cauză.
      Articolele 35 și 36 TFUE trebuie să fie interpretate în sensul că nu se opun unei asemenea reglementări a unui stat membru, în măsura în care această reglementare este justificată de un obiectiv de protecție a sănătății și a vieții persoanelor, este de natură să garanteze realizarea acestui obiectiv și nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia, aspect a cărui verificare îi revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 221, 25.6.2018.


title: Cauza C-251/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Holland - Țările de Jos) – Trace Sport/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven (Trimitere preliminară – Politică comercială – Taxe antidumping – Import de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia – Extindere la aceste țări a taxei antidumping definitive impuse asupra importurilor de biciclete originare din China – Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 – Validitate – Admisibilitate – Neintroducerea unei acțiuni în anulare de către reclamanta din litigiul principal – Importator asociat – Calitate procesuală activă pentru introducerea unei acțiuni în anulare – Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 – Articolul 13 – Circumvenție – Articolul 18 – Lipsă de cooperare – Probă – Ansamblu de indicii)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/12

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Holland - Țările de Jos) – Trace Sport/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
      (Cauza C-251/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politică comercială - Taxe antidumping - Import de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia - Extindere la aceste țări a taxei antidumping definitive impuse asupra importurilor de biciclete originare din China - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 - Validitate - Admisibilitate - Neintroducerea unei acțiuni în anulare de către reclamanta din litigiul principal - Importator asociat - Calitate procesuală activă pentru introducerea unei acțiuni în anulare - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolul 13 - Circumvenție - Articolul 18 - Lipsă de cooperare - Probă - Ansamblu de indicii)
      (2019/C 399/13)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Noord-Holland

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Trace Sport

         Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Dispozitivul

      Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de extindere a taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, este nevalid în măsura în care se aplică importurilor de biciclete expediate din Sri Lanka, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Sri Lanka.

         (1)  JO C 276, 6.8.2018.


title: Cauza C-366/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 33 de Madrid – Spania) – José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2010/18/UE – Acordul-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului – Reglementare națională care condiționează acordarea concediului pentru creșterea copilului de reducerea timpului de lucru, cu o diminuare proporțională a salariului – Muncă în schimburi cu program variabil – Cerere a lucrătorului de a efectua munca potrivit unui program fix pentru a se ocupa de copiii săi minori – Directiva 2006/54/CE – Egalitate de șanse și egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă – Discriminare indirectă – Inadmisibilitate parțială)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/14

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 33 de Madrid – Spania) – José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro
      (Cauza C-366/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2010/18/UE - Acordul-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului - Reglementare națională care condiționează acordarea concediului pentru creșterea copilului de reducerea timpului de lucru, cu o diminuare proporțională a salariului - Muncă în schimburi cu program variabil - Cerere a lucrătorului de a efectua munca potrivit unui program fix pentru a se ocupa de copiii săi minori - Directiva 2006/54/CE - Egalitate de șanse și egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă - Discriminare indirectă - Inadmisibilitate parțială)
      (2019/C 399/15)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: José Manuel Ortiz Mesonero

         Pârât: UTE Luz Madrid Centro

         Dispozitivul

      Directiva 2010/18/UE a Consiliului din 8 martie 2010 de punere în aplicare a Acordului-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP și CES și de abrogare a Directivei 96/34/CE trebuie interpretată în sensul că nu se aplică unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede dreptul unui lucrător, pentru a se îngriji în mod direct de minorii sau de membrii familiei sale care se află în întreținerea sa, de a-și reduce timpul de lucru obișnuit, cu o diminuare proporțională a salariului, fără a putea, în cazul în care regimul său de lucru obișnuit este de tipul muncii în schimburi cu program variabil, să beneficieze de un program de lucru fix, menținându-și timpul de lucru obișnuit.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-527/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof - Germania) – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V./KIA Motors Corporation (Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Autovehicule – Regulamentul (CE) nr. 715/2007 – Articolul 6 alineatul (1) prima teză – Informații referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor – Obligațiile producătorului față de operatorii independenți – Acces fără restricție și într-un format standardizat la aceste informații – Modalități – Interdicția discriminărilor)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/15

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof - Germania) – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V./KIA Motors Corporation
      (Cauza C-527/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Autovehicule - Regulamentul (CE) nr. 715/2007 - Articolul 6 alineatul (1) prima teză - Informații referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor - Obligațiile producătorului față de operatorii independenți - Acces fără restricție și într-un format standardizat la aceste informații - Modalități - Interdicția discriminărilor)
      (2019/C 399/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Gesamtverband Autoteile-Handel e.V.

         Pârâtă: KIA Motors Corporation

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor trebuie interpretat în sensul că nu impune producătorilor de automobile să acorde operatorilor independenți accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor într-un format care să permită o prelucrare electronică.

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat în sensul că faptul că un producător de automobile creează în favoarea distribuitorilor și a reparatorilor agreați un canal suplimentar de informare pentru vânzarea de piese de schimb originale de către distribuitori și reparatori agreați, prin implicarea unui furnizor de servicii informaționale, nu constituie un acces discriminatoriu pentru operatorii independenți față de cel de care beneficiază distribuitorii și reparatorii agreați, în sensul acestei dispoziții, din moment ce operatorii independenți dispun de asemenea de un acces nediscriminatoriu la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor din punctul de vedere al conținutului furnizat și al accesului oferit distribuitorilor și reparatorilor agreați.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cauza C-556/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Politica Uniunii Europene în domeniul apei – Directiva 2000/60/CE – Articolul 13 alineatele (1) și (7), precum și articolul 15 alineatul (1) – Neadoptarea, nepublicarea și necomunicarea către Comisia Europeană a planurilor de gestionare revizuite și actualizate ale districtelor hidrografice din Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma și El Hierro (Spania) – Articolul 14 – Lipsa informării și a consultării publicului cu privire la revizuire și la actualizare)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/17

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 26 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-556/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Politica Uniunii Europene în domeniul apei - Directiva 2000/60/CE - Articolul 13 alineatele (1) și (7), precum și articolul 15 alineatul (1) - Neadoptarea, nepublicarea și necomunicarea către Comisia Europeană a planurilor de gestionare revizuite și actualizate ale districtelor hidrografice din Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma și El Hierro (Spania) - Articolul 14 - Lipsa informării și a consultării publicului cu privire la revizuire și la actualizare)
      (2019/C 399/19)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și S. Pardo Quintillán, agenți)

         Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin nefinalizarea, în termenul stabilit, a informării și a consultării publicului cu privire la revizuirea și la actualizarea planurilor de gestionare ale districtelor hidrografice din Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma și El Hierro, și prin neadoptarea, nepublicarea și necomunicarea către Comisia Europeană, în termenul stabilit, a revizuirii și a actualizării acestor planuri de gestionare, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatul (7) coroborat cu articolul 13 alineatul (1), al articolului 14 și al articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/64/UE a Consiliului din 17 decembrie 2013.

                  2)

                  Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauza C-600/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – UTEP 2006. SRL/Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály (Trimitere preliminară – Transport rutier – Articolele 91 și 92 TFUE – Regulamentul (UE) nr. 165/2014 – Articolul 32 alineatul (3), articolul 33 alineatul (1) și articolul 41 alineatul (1) – Încălcarea normelor referitoare la utilizarea tahografelor – Obligația statelor membre de a prevedea sancțiuni efective, disuasive și nediscriminatorii – Întreprinderi mici și mijlocii rezidente și nerezidente – Tratament diferențiat)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/18

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – UTEP 2006. SRL/Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály
      (Cauza C-600/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport rutier - Articolele 91 și 92 TFUE - Regulamentul (UE) nr. 165/2014 - Articolul 32 alineatul (3), articolul 33 alineatul (1) și articolul 41 alineatul (1) - Încălcarea normelor referitoare la utilizarea tahografelor - Obligația statelor membre de a prevedea sancțiuni efective, disuasive și nediscriminatorii - Întreprinderi mici și mijlocii rezidente și nerezidente - Tratament diferențiat)
      (2019/C 399/20)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UTEP 2006. SRL

         Pârât: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

         Dispozitivul

      Articolul 41 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 165/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 februarie 2014 privind tahografele în transportul rutier, de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului privind aparatura de înregistrare în transportul rutier și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici administrative a unui stat membru în temeiul căreia, spre deosebire de întreprinderile mici și mijlocii de transport rutier nerezidente, celor care sunt stabilite pe teritoriul acestui stat membru li se poate aplica o sancțiune mai ușoară, constând într-un avertisment, în locul unei amenzi administrative, atunci când astfel de întreprinderi mici și mijlocii comit pentru prima dată o încălcare a dispozițiilor Regulamentului nr. 165/2014 cu același nivel de gravitate.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauzele conexate C-662/18 și C-672/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – AQ (C-662/18), DN (C-672/18)/Ministre de l'Action et des Comptes publics (Trimitere preliminară – Impozitare directă – Directiva 90/434/CEE – Directiva 2009/133/CE – Articolul 8 – Plusvalori aferente unor operațiuni de schimb de titluri – Cesiune a titlurilor primite în momentul schimbului – Plusvaloare plasată în regim de amânare a impozitării – Impozitare a acționarilor – Impozitare potrivit unor norme privind baza și cota de impozitare distincte – Reduceri ale bazei de impozitare care țin seama de durata deținerii titlurilor)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/18

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 septembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – AQ (C-662/18), DN (C-672/18)/Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Cauzele conexate C-662/18 și C-672/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Impozitare directă - Directiva 90/434/CEE - Directiva 2009/133/CE - Articolul 8 - Plusvalori aferente unor operațiuni de schimb de titluri - Cesiune a titlurilor primite în momentul schimbului - Plusvaloare plasată în regim de amânare a impozitării - Impozitare a acționarilor - Impozitare potrivit unor norme privind baza și cota de impozitare distincte - Reduceri ale bazei de impozitare care țin seama de durata deținerii titlurilor)
      (2019/C 399/21)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: AQ (C-662/18), DN (C-672/18)

         Pârât: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Dispozitivul

      Articolul 8 alineatele (1) și (6) din Directiva 2009/133/CE a Consiliului din 19 octombrie 2009 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, divizărilor, divizărilor parțiale, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din state membre diferite și transferului sediului social al unei SE sau SCE între statele membre și articolul 8 alineatul (1) și alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 90/434/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre trebuie interpretate în sensul că, în cadrul unei operațiuni de schimb de titluri, acestea impun aplicarea, în privința plusvalorii aferente titlurilor schimbate și plasate în regim de amânare a impozitării, precum și în privința celei rezultate din cesiunea titlurilor primite în schimb, a aceluiași tratament fiscal, în raport cu cota de impozitare și cu aplicarea unei reduceri fiscale pentru a ține seama de durata deținerii titlurilor, cu cel care s-ar fi aplicat plusvalorii care ar fi fost realizată cu ocazia cesiunii titlurilor existente înainte de operațiunea de schimb, dacă aceasta din urmă nu ar fi avut loc.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.

         JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauza C-728/18 P: Recurs introdus la 22 noiembrie 2018 de EM Research Organization, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 septembrie 2018 în cauza T-180/17, EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer și alții

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/19

      Recurs introdus la 22 noiembrie 2018 de EM Research Organization, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 septembrie 2018 în cauza T-180/17, EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer și alții
      (Cauza C-728/18 P)
      (2019/C 399/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: EM Research Organization, Inc. (reprezentanți: J. Liesegang, N. Lang, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Christoph Fischer GmbH, Ole Weinkath, Multikraft Productions- und Handels GmbH, Phytodor AG
      Prin Ordonanța din 25 septembrie 2019, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a respins recursul în parte ca vădit inadmisibil și în parte ca vădit nefondat și a obligat EM Research Organization, Inc. să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-293/19 P: Recurs introdus la 10 aprilie 2019 de Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 12 februarie 2019 în cauza T-231/18, Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO – Lupu (Djili)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/20

      Recurs introdus la 10 aprilie 2019 de Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 12 februarie 2019 în cauza T-231/18, Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO – Lupu (Djili)
      (Cauza C-293/19 P)
      (2019/C 399/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (reprezentant: C-R Romițan, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 2 octombrie 2019, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat respingerea recursului ca fiind, în parte, vădit inadmisibil și, în parte, vădit nefondat și obligarea Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-351/19 P: Recurs introdus la 30 aprilie 2019 de Bruno Gollnisch împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 28 februarie 2019 în cauza T-375/18, Gollnisch/Parlamentul

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/20

      Recurs introdus la 30 aprilie 2019 de Bruno Gollnisch împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 28 februarie 2019 în cauza T-375/18, Gollnisch/Parlamentul
      (Cauza C-351/19 P)
      (2019/C 399/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Bruno Gollnisch (reprezentant: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European
      Prin ordonanța din 3 octombrie 2019, Curtea (Camera a opta) a respins recursul.


title: Cauza T-176/17: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2019 – WhiteWave Services/EUIPO – Fernandes (VeGa one) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene VeGa one – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană verbală anterioară Vegas – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/41

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2019 – WhiteWave Services/EUIPO – Fernandes (VeGa one)
      (Cauza T-176/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene VeGa one - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană verbală anterioară Vegas - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 399/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: WhiteWave Services, Inc. (Broomfield, Colorado, Statele Unite) admisă să se substituie Sequel Naturals ULC (reprezentant: H. Lindström, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: P. Sipos, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Carlos Fernandes (Groß-Umstadt, Germania) (reprezentant: T. Stein, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 (cauza R 2466/2015-1), privind o procedură de opoziție între domnul Fernandes și Sequel Naturals

         Dispozitivul

                  1)

                     WhiteWave Services, Inc. est admisă să se substituie societății Sequel Naturals ULC ca reclamantă.

                  2)

                     Respinge acțiunea.

                  3)

                     WhiteWave Services suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  4)

                     Domnul Carlos Fernandes suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza C-228/19 P: Recurs introdus la 13 martie 2019 de ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 17 ianuarie 2019 în cauza T-368/18, ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ/EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/7

      Recurs introdus la 13 martie 2019 de ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 17 ianuarie 2019 în cauza T-368/18, ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ/EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
      (Cauza C-228/19 P)
      (2019/C 406/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ (reprezentanți: D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez și N. Martínez de las Rivas Malagón, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală și Grupo Bimbo, SAB de CV
      Prin Ordonanța din 24 septembrie 2019, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul și a dispus ca ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-523/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spania) la 9 iulie 2019 – ED/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spania) la 9 iulie 2019 – ED/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
      (Cauza C-523/19)
      (2019/C 413/23)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ED

         Pârâtă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Pentru a garanta protecția consumatorilor și a utilizatorilor și respectarea jurisprudenței Uniunii de punere în aplicare a acesteia, este conformă dreptului Uniunii, Directivei 93/13 a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) și, în special, articolului 6 alineatul (1) și articolului 7 alineatul (1) din aceasta stabilirea drept criteriu neechivoc de către Tribunal Supremo, în hotărârile sale 44-49 din 23 ianuarie 2019, a faptului că, în contractele de împrumut ipotecar încheiate cu consumatorii, este considerată abuzivă clauza care nu a fost negociată și care stabilește că toate costurile aferente operațiunii de împrumut ipotecar trebuie repercutate asupra împrumutatului și că diversele sume stipulate în clauza abuzivă respectivă, declarată nulă, trebuie repartizate între instituția bancară care a prevăzut-o și consumatorul împrumutat, cu scopul de a limita rambursarea sumelor plătite în mod nedatorat în temeiul legislației naționale?
                  și
                  Pentru a asigura protecția consumatorilor și a utilizatorilor și respectarea jurisprudenței Uniunii de punere în aplicare a acesteia, este conform dreptului Uniunii, Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii și, în special, articolului 6 alineatul (1) și articolului 7 alineatul (1) din aceasta, faptul că Tribunal Supremo efectuează o interpretare supletivă a unei clauze declarate nule, ca urmare a caracterului său abuziv, în ipoteza în care eliminarea acestei clauze și efectele care decurg din aceasta nu afectează subzistența contractului de împrumut cu garanție ipotecară?

                  2)

                  De asemenea, în ceea ce privește articolul 394 din LEC, care stabilește criteriul privind obligarea obiectivă la plata cheltuielilor de judecată, trebuie să se considere că, dacă se anulează clauza abuzivă privind costurile, dar efectele nulității respective se limitează la repartizarea respectivelor costuri, se aduce atingere principiilor caracterului neobligatoriu [al clauzelor abuzive] și efectivității prevăzute de dreptul Uniunii Europene, în cazul în care se apreciază că cererea a fost admisă în parte prin hotărâre, aspect care ar putea fi interpretat în sensul că produce un efect disuasiv invers și că, în consecință, interesele legitime ale consumatorilor și ale utilizatorilor rămân neprotejate?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza C-450/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Gerona – Spania) – WA/Instituto Nacional de la Seguridad Social (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 79/7/CEE – Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale – Articolul 4 alineatele (1) și (2) – Articolul 7 alineatul (1) – Calculul prestațiilor – Directiva 2006/54/CE – Egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă – Legislație națională care prevede dreptul la un supliment la pensie pentru femeile care au avut cel puțin doi copii biologici sau adoptați și care primesc o pensie pentru incapacitate permanentă de tip contributiv – Neatribuirea acestui drept bărbaților aflați într-o situație identică – Situație comparabilă – Discriminare directă pe criterii de sex – Derogări – Lipsă)

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Gerona – Spania) – WA/Instituto Nacional de la Seguridad Social
      (Cauza C-450/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 79/7/CEE - Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale - Articolul 4 alineatele (1) și (2) - Articolul 7 alineatul (1) - Calculul prestațiilor - Directiva 2006/54/CE - Egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă - Legislație națională care prevede dreptul la un supliment la pensie pentru femeile care au avut cel puțin doi copii biologici sau adoptați și care primesc o pensie pentru incapacitate permanentă de tip contributiv - Neatribuirea acestui drept bărbaților aflați într-o situație identică - Situație comparabilă - Discriminare directă pe criterii de sex - Derogări - Lipsă)
      (2020/C 54/08)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 3 de Gerona

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: WA

         Pârât: Instituto Nacional de la Seguridad Social

         Dispozitivul

      Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede dreptul la un supliment la pensie pentru femeile care au avut cel puțin doi copii biologici sau adoptați și care beneficiază de pensii pentru incapacitate permanentă de tip contributiv în cadrul unui regim al sistemului de securitate socială național, în timp ce bărbații aflați într-o situație identică nu dispun de dreptul la un astfel de supliment la pensie.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza C-625/19 PPU: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam - Țările de Jos) – Executarea mandatului european de arestare emis împotriva lui XD (Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Articolul 6 alineatul (1) – Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” – Criterii – Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru pentru efectuarea urmăririi penale)

text:
               17.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam - Țările de Jos) – Executarea mandatului european de arestare emis împotriva lui XD
      (Cauza C-625/19 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Articolul 6 alineatul (1) - Noțiunea de „autoritate judiciară emitentă” - Criterii - Mandat european de arestare emis de parchetul unui stat membru pentru efectuarea urmăririi penale)
      (2020/C 54/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

      XD

         Dispozitivul

      Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretată în sensul că cerințele inerente unei protecții jurisdicționale efective de care trebuie să beneficieze o persoană pe numele căreia a fost emis un mandat european de arestare pentru efectuarea urmăririi penale sunt îndeplinite din moment ce, potrivit legislației statului membru emitent, condițiile de eliberare a acestui mandat și în special caracterul său proporțional fac obiectul unui control jurisdicțional în acest stat membru.

         (1)  JO C 382, 11.11.2019.


title: Cauza C-263/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag - Țările de Jos) – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers/Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV (Trimitere preliminară – Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională – Directiva 2001/29/CE – Articolul 3 alineatul (1) – Dreptul de comunicare publică – Punere la dispoziție – Articolul 4 – Dreptul de distribuire – Epuizare – Cărți electronice – Piață virtuală de cărți electronice „de ocazie”)

text:
               24.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag - Țările de Jos) – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers/Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
      (Cauza C-263/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională - Directiva 2001/29/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Dreptul de comunicare publică - Punere la dispoziție - Articolul 4 - Dreptul de distribuire - Epuizare - Cărți electronice - Piață virtuală de cărți electronice „de ocazie”)
      (2020/C 61/05)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers

         Pârâte: Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV

         Dispozitivul

      Furnizarea către public, prin descărcare, a unei cărți electronice în scopul unei utilizări permanente intră sub incidența noțiunii de „comunicare publică” și, mai precis, a celei de „punere la dispoziția publicului a operelor [autorilor], astfel încât oricine să poată avea acces la acestea din orice loc și în orice moment”, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională.

         (1)  JO C 276, 6.8.2018.


title: Hotărârea Curții din 4 februarie 2020 în cauza E-5/19 Procedură penală împotriva F și G (Directiva 2003/6/CE – Manipulări ale pieței – Armonizare – Tranzacții reale – Indicații false și înșelătoare – Fixarea cursului la un nivel anormal sau artificial – Motive legitime – Difuzarea informațiilor) 2020/C 132/07

text:
               23.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 132/9

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 4 februarie 2020
      în cauza E-5/19
      Procedură penală împotriva F și G

            (Directiva 2003/6/CE – Manipulări ale pieței – Armonizare – Tranzacții reale – Indicații false și înșelătoare – Fixarea cursului la un nivel anormal sau artificial – Motive legitime – Difuzarea informațiilor)

      (2020/C 132/07)
      În cauza E-5/19, procedură penală împotriva F și G – CERERE adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea de Apel Borgarting (Borgarting lagmannsrett) cu privire la interpretarea Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață), Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Bernd Hammermann, judecători, au pronunțat, la 4 februarie 2020, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Tranzacțiile executate prin care se transferă complet cheltuielile și riscurile între părți independente și care sunt raportate corect pe piață pot da indicații false sau înșelătoare în ceea ce privește oferta, cererea sau cursul instrumentelor financiare, în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) prima liniuță din Directiva 2003/6/CE. O evaluare care să stabilească dacă a avut loc o manipulare a pieței în temeiul articolului 1 alineatul (2) litera (a) prima liniuță din Directiva 2003/6/CE trebuie să se bazeze pe factori obiectivi și pe luarea în considerare a rezultatelor tranzacțiilor și a efectului acestora. Cu toate acestea, atunci când se analizează dacă o tranzacție oferă sau nu indicații false sau înșelătoare, interesul real de a cumpăra și de a vinde titlul de valoare în cauză poate contribui la identificarea unor astfel de factori obiectivi.

                  2.

                  Nu este compatibil cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva 2003/6/CE să se stabilească dacă un curs prezintă un nivel „anormal” sau „artificial” pe baza condițiilor prealabile individuale pe care un investitor trebuie să le îndeplinească pentru a efectua o tranzacție.
                  Nivelul „anormal” sau „artificial” al cursului în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva 2003/6/CE poate fi stabilit pe baza unei tranzacții individuale. Este de competența instanței de trimitere să evalueze și să stabilească care sunt indicațiile și factorii relevanți pentru evaluare. Printre acești factori se pot număra comparații cu cursurile raportate anterior și modificări ale condițiilor comerciale și de piață, atât în ceea ce privește piața relevantă, cât și instrumentul financiar și emitentul acestuia.
                  Un curs poate fi garantat în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva 2003/6/CE într-o tranzacție care implică un titlu de valoare care nu este tranzacționat în cadrul unui mecanism de licitație, ci este rezultatul unor negocieri directe între două sau mai multe case de brokeraj. Este de competența instanței de trimitere să stabilească dacă cursul a fost garantat, ținând seama de factori precum natura și tipul pieței în cauză, inclusiv tipul și cursul instrumentului financiar tranzacționat pe piață, dacă piața și instrumentul financiar relevant sunt caracterizate de un nivel scăzut de lichiditate la tranzacționare, precum și informațiile de care dispun participanții la piață, inclusiv mijloacele prin care sunt puse la dispoziție informații cu privire la tranzacții.

                  3.

                  Motivele legate de descoperirea situației pieței în ceea ce privește oferta, cererea și cursul unui instrument financiar sau de exploatarea incertitudinii altor investitori în această privință pot constitui, în principiu, motive legitime în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) al doilea paragraf din Directiva 2003/6/CE. Acest lucru este valabil cu condiția ca aceste motive să nu contravină obiectivelor directivei. Instanța națională este cea care trebuie să evalueze situația, în funcție de comportamentul investitorului luat în ansamblu. De asemenea, este de competența instanței naționale să evalueze dacă există practici de piață admise, aplicabile pieței și instrumentului financiar în cauză. Pentru ca un investitor să poată invoca în apărarea sa articolul 1 alineatul (2) litera (a) al doilea paragraf, trebuie îndeplinite atât condiția unui motiv legitim, cât și cea a conformității tranzacției cu o practică de piață admisă.

                  4.

                  Nu este compatibil cu articolul 1 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2003/6/CE să se considere că informațiile au fost divulgate atunci când, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, un investitor i-a furnizat unui broker informații cu privire la o tranzacție potențială pentru ca acestea să fie transferate unuia sau mai multor alți investitori de pe piață sau că brokerul a transferat efectiv aceste informații.


title: Cauza T-76/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Pontinova/EUIPO – Ponti & Partners (pontinova) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative pontinova – Marca națională verbală anterioară PONTI – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Public relevant – Similitudinea serviciilor – Similitudinea semnelor – Apreciere globală a riscului de confuzie”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/37

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Pontinova/EUIPO – Ponti & Partners (pontinova)
      (Cauza T-76/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative pontinova - Marca națională verbală anterioară PONTI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Public relevant - Similitudinea serviciilor - Similitudinea semnelor - Apreciere globală a riscului de confuzie”)
      (2020/C 215/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Pontinova AG (Zurich, Elveţia) (reprezentant: L. Röh, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ponti & Partners, SLP (Barcelona, Spania) (reprezentant: R. Guerras Mazón, avocat)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2018 (cauza R 566/2018-5) privind o procedură de opoziție între Ponti & Partners și Pontinova

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Pontinova AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza C-78/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 iunie 2020 – Comisia Europeană/Ungaria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Admisibilitate – Articolul 63 TFUE – Libertatea de circulație a capitalurilor – Existența unei restricții – Sarcina probei – Discriminare indirectă legată de proveniența capitalurilor – Articolul 12 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Dreptul la libertatea de asociere – Reglementare națională care impune obligații de înregistrare, de declarare și de publicitate, însoțite de sancțiuni, asociațiilor care primesc ajutoare financiare provenind din alte state membre sau din țări terțe – Articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale – Dreptul la respectarea vieții private – Articolul 8 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale – Dreptul la protecția datelor cu caracter personal – Reglementare națională care impune divulgarea unor informații referitoare la persoanele care furnizează un ajutor financiar unor asociații și la cuantumul acestui ajutor – Justificare – Motiv imperativ de interes general – Transparența finanțării asociative – Articolul 65 TFUE – Ordine publică – Siguranță publică – Combaterea spălării banilor, a finanțării terorismului și a criminalității organizate – Articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale]

text:
               17.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 iunie 2020 – Comisia Europeană/Ungaria
      (Cauza C-78/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Admisibilitate - Articolul 63 TFUE - Libertatea de circulație a capitalurilor - Existența unei restricții - Sarcina probei - Discriminare indirectă legată de proveniența capitalurilor - Articolul 12 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul la libertatea de asociere - Reglementare națională care impune obligații de înregistrare, de declarare și de publicitate, însoțite de sancțiuni, asociațiilor care primesc ajutoare financiare provenind din alte state membre sau din țări terțe - Articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale - Dreptul la respectarea vieții private - Articolul 8 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale - Dreptul la protecția datelor cu caracter personal - Reglementare națională care impune divulgarea unor informații referitoare la persoanele care furnizează un ajutor financiar unor asociații și la cuantumul acestui ajutor - Justificare - Motiv imperativ de interes general - Transparența finanțării asociative - Articolul 65 TFUE - Ordine publică - Siguranță publică - Combaterea spălării banilor, a finanțării terorismului și a criminalității organizate - Articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale)
      (2020/C 271/02)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial V. Di Bucci, L. Havas, L. Malferrari și K. Talabér-Ritz, ulterior V. Di Bucci, L. Havas și L. Malferrari, agenți)

         Pârâtă: Ungaria (reprezentanți: M.Z. Fehér și G. Koós, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Suediei (reprezentanţi: A. Falk, C. Meyer-Seitz și H. Shev, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin adoptarea dispozițiilor din a külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény (Legea nr. LXXVI din 2017 privind transparența organizațiilor care primesc ajutor din străinătate), care impun obligații de înregistrare, de declarare și de publicitate anumitor categorii de organizații ale societății civile care beneficiază direct sau indirect de un ajutor din străinătate care depășește un anumit prag și care prevăd posibilitatea de a aplica sancțiuni organizațiilor care nu respectă aceste obligații, Ungaria a introdus restricții discriminatorii și nejustificate în privința donațiilor străine acordate organizațiilor societății civile, cu încălcarea obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE, precum și al articolelor 7, 8 și 12 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2)

                  Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza C-702/18 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 iunie 2020 – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Bolton Cile España, SA [Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene PRIMART Marek Łukasiewicz – Marca națională anterioară PRIMA – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 76 alineatul (1) – Întinderea controlului exercitat de Tribunalul Uniunii Europene]

text:
               17.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/6

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 iunie 2020 – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Bolton Cile España, SA
      (Cauza C-702/18 P) (1)

      (Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene PRIMART Marek Łukasiewicz - Marca națională anterioară PRIMA - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 76 alineatul (1) - Întinderea controlului exercitat de Tribunalul Uniunii Europene)
      (2020/C 271/08)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz (reprezentant: J. Skołuda, radca prawny)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent, Bolton Cile España, SA (reprezentanți: F. Celluprica, F. Fischetti și F. De Bono, avvocati)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 12 septembrie 2018, Primart/EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) (T-584/17, nepublicată, EU:T:2018:530).

                  2)

                  Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

                  3)

                  Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza C-378/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Ústavný súd Slovenskej republiky – Slovacia) – procedură inițiată de Prezident Slovenskej republiky [Trimitere preliminară – Piața internă a energiei electrice – Directiva 2009/72/CE – Articolul 35 alineatele (4) și (5) – Independența autorităților de reglementare – Legislație națională care transferă competența de a desemna președintele autorității de reglementare naționale de la șeful statului la guvern – Participare a unor ministere naționale la procedurile de reglementare tarifară]

text:
               17.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 271/18

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 iunie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Ústavný súd Slovenskej republiky – Slovacia) – procedură inițiată de Prezident Slovenskej republiky
      (Cauza C-378/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Piața internă a energiei electrice - Directiva 2009/72/CE - Articolul 35 alineatele (4) și (5) - Independența autorităților de reglementare - Legislație națională care transferă competența de a desemna președintele autorității de reglementare naționale de la șeful statului la guvern - Participare a unor ministere naționale la procedurile de reglementare tarifară)
      (2020/C 271/25)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Ústavný súd Slovenskej republiky

         Părțile din procedura principală

      Prezident Slovenskej republiky

         cu participarea: Národná rada Slovenskej republiky, Vláda Slovenskej republiky

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 35 alineatele (4) și (5) din Directiva 2009/72 a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații a unui stat membru potrivit căreia guvernul acestui stat este competent să numească și să revoce președintele autorității de reglementare naționale, cu condiția respectării tuturor cerințelor prevăzute de dispozițiile menționate, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

                  2)

                  Articolul 35 alineatele (4) și (5) din Directiva 2009/72 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații naționale a unui stat membru care, în scopul de a garanta protecția interesului public, prevede participarea unor reprezentanți ai unor ministere ale acestui stat la anumite proceduri privind reglementarea tarifară desfășurate în fața autorității de reglementare naționale, cu condiția respectării independenței decizionale a autorității menționate, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 238, 15.7.2019.