title: Cauza T-192/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Flex Equipos de Descanso/OAPI — Leggett & Platt (LURA-FLEX) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare LURA-FLEX — Mărci figurative naționale anterioare conținând elementul verbal flex — Prezentare tardivă în fața diviziei de opoziție a traducerilor documentelor furnizate în susținerea notorietății mărcilor anterioare — Obligația camerei de recurs de a aprecia necesitatea de a lua în considerare documentele traduse )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Flex Equipos de Descanso/OAPI — Leggett & Platt (LURA-FLEX)
   (Cauza T-192/04) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare LURA-FLEX - Mărci figurative naționale anterioare conținând elementul verbal «flex» - Prezentare tardivă în fața diviziei de opoziție a traducerilor documentelor furnizate în susținerea notorietății mărcilor anterioare - Obligația camerei de recurs de a aprecia necesitatea de a lua în considerare documentele traduse’)
   (2007/C 199/59)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Flex Equipos de Descanso, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial R. Ocquet, ulterior I. Valdelomar Serrano, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Laitinen și G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Leggett & Platt, Inc. (Carthage, Missouri, Statele Unite) (reprezentanți: G. Cronin și S. Castley, solicitors și G. Hollingworth, barrister)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 18 martie 2004 (cauza R 333/2003-1) privind o procedură de opoziție între Flex Equipos de Descanso, SA și Leggett & Platt, Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 18 martie 2004 (cauza R 333/2003-1).

               2)

               OAPI va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamantă.

               3)

               Intervenienta va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 28.8.2004.


title: Cauza T-123/12: Acțiune introdusă la 15 martie 2012 — Smartbook/OAPI (SMARTBOOK)

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/8

         Acțiune introdusă la 15 martie 2012 — Smartbook/OAPI (SMARTBOOK)
   (Cauza T-123/12)
   2012/C 157/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Smartbook AG (Offenburg, Germania) (reprezentanți: C. Milbradt și A. Schwarz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 15 decembrie 2011 (R 799/2011-2);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SMARTBOOK”(cererea nr. 8 426 348) pentru produse din clasele 9, 16 și 28

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca solicitată dispune de caracter distinctiv și nu este descriptivă pentru produsele în litigiu


title: Cauza T-20/16: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2016 – Indeutsch International/OAPI – Crafts Americana (Reprezentarea unor linii curbe repetate între linii paralele)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/36

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2016 – Indeutsch International/OAPI – Crafts Americana (Reprezentarea unor linii curbe repetate între linii paralele)
   (Cauza T-20/16)
   (2016/C 106/42)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: M/S. Indeutsch International (Noida, India) (reprezentanți: D. Stone, D. Meale, A. Dykes, Solicitors și S. Malynicz, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Crafts Americana Group, Inc. (Vancouver, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă (Reprezentarea unor linii curbe repetate între linii paralele) – marca comunitară nr. 8 884 264

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 noiembrie 2015 în cauza R 1814/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-391/11: Acțiune introdusă la 25 iulie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               15.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/4

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-391/11)
   2011/C 305/05
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și A. Marghelis, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a asigura transpunerea corectă a dispozițiilor articolului 2 punctele 1 și 3 și ale articolului 5 alineatele (1), (2) și (4) din Directiva 2000/53/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 septembrie 2000 privind vehiculele scoase din uz (1), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a Directivei 2000/53/CE a expirat la 21 aprilie 2002. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu adoptase încă toate măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu informase Comisia cu privire la acestea.

      (1)  JO L 269, p. 34, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 142.


title: Cauza T-115/15: Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2017 – Deza/ECHA [„REACH — Întocmirea unei liste a substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 — Completare privind includerea substanței ftalat de di(2-etilhexil) (DEHP) în această listă — Articolele 57 și 59 din Regulamentul nr. 1907/2006”]

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/15

         Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2017 – Deza/ECHA
   (Cauza T-115/15) (1)

   ([„REACH - Întocmirea unei liste a substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Completare privind includerea substanței ftalat de di(2-etilhexil) (DEHP) în această listă - Articolele 57 și 59 din Regulamentul nr. 1907/2006”])
   (2017/C 202/27)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Republica Cehă) (reprezentant: P. Dejl, avocat)

      Pârâtă: Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: inițial M. Heikkilä, W. Broere și T. Zbihlej, ulterior M. Heikkilä, W. Broere și C. Buchanan, agenți, asistați de M. Procházka și M. Mašková, avocați)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning și N. Lyshøj Malte, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman, B. Koopman și H. Stergiou, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, C. Meyer Seitz, U. Persson și N. Otte Widgren, agenți), Regatul Norvegiei (reprezentanți: K. Moen și K. Moe Winther, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE vizând anularea unei decizii din 12 decembrie 2014 a directorului executiv al ECHA prin care intrarea existentă referitoare la substanța DEHP în lista substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, rectificare în JO 2007, L 136, p. 3, Ediție specială, 13/vol. 6, p. 3) a fost completată în sensul că această substanță este identificată de asemenea ca substanță care afectează sistemul endocrin și care poate avea efecte grave asupra mediului, în sensul articolului 57 litera (f) din acest regulament.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Deza, a.s. suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), inclusiv cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

               3)

               Regatul Danemarcei, Regatul Țărilor de Jos, Regatul Suediei și Regatul Norvegiei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015.


title: Cauza F-67/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 decembrie 2010 — Angulo Sánchez/Consiliul (Funcție publică — Concediu special — Boală gravă a unui ascendent — Mod de calcul al numărului de zile de concediu în cazul mai multor ascendenți grav bolnavi)

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/19

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 decembrie 2010 — Angulo Sánchez/Consiliul
   (Cauza F-67/09) (1)

   (Funcție publică - Concediu special - Boală gravă a unui ascendent - Mod de calcul al numărului de zile de concediu în cazul mai multor ascendenți grav bolnavi)
   2011/C 38/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Nicolás Angulo Sánchez (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: K. Zieleśkiewicz, M. Bauer, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziilor pârâtului prin care au fost respinse cererile privind acordarea unor concedii speciale formulate de reclamant ca urmare a bolii grave de care suferă părinții săi

      Dispozitivul

               1.

               Anulează deciziile Consiliului Uniunii Europene din 8 octombrie 2008 și din 8 decembrie 2008 prin care au fost respinse cererile privind acordarea unui concediu special formulate de domnul Angulo Sánchez.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009, p. 43.


title: Cauza C-190/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 5 aprilie 2016 – Werner Fries/Lufthansa CityLine GmbH

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 5 aprilie 2016 – Werner Fries/Lufthansa CityLine GmbH
   (Cauza C-190/16)
   (2016/C 222/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Werner Fries

      Pârâtă: Lufthansa CityLine GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Punctul FCL.065 b din Anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 (1) este compatibil cu nediscriminarea bazată pe vârstă de la articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

               2)

               Punctul FCL.065 b din Anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 este compatibil cu articolul 15 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, potrivit căruia orice persoană are dreptul la muncă şi dreptul de a exercita o ocupaţie aleasă sau acceptată în mod liber?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la primele două întrebări:

                           a)

                           Noțiunea „transport aerian comercial” în sensul punctului FCL.065 b, respectiv al definiției acestei noțiuni de la punctul FCL.010 din Anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1178/2011, include și așa-numitele zboruri empty leg din activitatea comercială a unui operator de transport aerian, care nu sunt zboruri de transport de pasageri, de marfă sau poștă?

                           b)

                           Noțiunea „transport aerian comercial” în sensul punctului FCL.065 b respectiv al definiției acestei noțiuni de la punctul FCL. 010 din Anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 include și formarea profesională și susținerea examenelor la care pilotul cu vârsta de peste 65 de ani asistă în cabină ca membru nenavigant al echipajului?

      (1)  Regulamentul Comisiei din 3 noiembrie 2011 de stabilire a cerințelor tehnice și a procedurilor administrative referitoare la personalul navigant din aviația civilă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 216/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 311, p. 1).


title: Cauza C-145/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 22 martie 2010 — Eva-Maria Painer/Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, SPIEGEL-Verlag Rudolf AUGSTEIN GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 22 martie 2010 — Eva-Maria Painer/Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, SPIEGEL-Verlag Rudolf AUGSTEIN GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG
   (Cauza C-145/10)
   2010/C 148/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Eva-Maria Painer

      Pârâte: Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, SPIEGEL-Verlag Rudolf AUGSTEIN GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că aplicarea sa și, prin urmare, judecarea împreună a mai multor cauze nu sunt excluse în cazul în care acțiunile formulate împotriva mai multor pârâți ca urmare a unor încălcări ale dreptului de autor care sunt identice din punct de vedere material au temeiuri juridice care diferă de la o țară la alta, însă al căror conținut este în esență identic, astfel cum se întâmplă în toate statele europene în ceea ce privește dreptul de a solicita încetarea comportamentului contestat independent de existența unei fapte culpabile a pârâtului, dreptul la o remunerație adecvată în cazul actelor care aduc atingere dreptului de autor și dreptul de a obține despăgubiri pentru utilizarea nelegală a operei?

               2.

                           (a)

                           Articolul 5 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (2) trebuie interpretat, în raport cu articolul 5 alineatul (5) din aceeași directivă, în sensul că nu este exclusă aplicarea sa în cazul în care un articol de presă care citează o operă sau un alt obiect protejat nu este o operă literară protejată de un drept de autor?

                           (b)

                           Articolul 5 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2001/29 trebuie interpretat, în raport cu articolul 5 alineatul (5) din aceeași directivă, în sensul că nu este exclusă aplicarea sa în cazul în care opera sau un alt obiect protejat citat nu este însoțit de numele autorului sau al artistului interpret?

               3.

                           (a)

                           Articolul 5 alineatul (3) litera (e) din Directiva 2001/29 trebuie interpretat, în raport cu articolul 5 alineatul (5) din aceeași directivă, în sensul că aplicarea sa în interesul justiției penale pentru a proteja siguranța publică necesită un apel concret, actual și expres din partea autorităților competente la publicarea imaginii, ceea ce înseamnă că publicarea imaginii trebuie cerută în mod oficial de autorități în vederea cercetărilor, în caz contrar având loc o încălcare a dreptului de autor?

                           (b)

                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea [anterioară]: mass-media poate invoca articolul 5 alineatul (3) litera (e) din Directiva 2001/29 și în cazul în care hotărăște din proprie inițiativă, în lipsa unei astfel de cereri din partea autorităților, dacă imaginile trebuie publicate „în interesul siguranței publice”?

                           (c)

                           În cazul unui răspuns pozitiv la întrebarea [anterioară]: în acest caz, este suficient ca mass-media să afirme după momentul publicării imaginii că aceasta a fost efectuată în vederea cercetărilor, sau este întotdeauna necesar ca cititorilor să le fi fost adresat un apel concret prin care li se cerea să contribuie la efectuarea cercetărilor referitoare la comiterea unei infracțiuni și ca acest apel să fi fost asociat în mod direct publicării imaginii?

               4.

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2001/29 coroborat cu articolul 5 alineatul (5) din aceasta și cu articolul 12 din Convenția de la Berna pentru protecția operelor literare și artistice (Actul de la Paris din 24 iulie 1971), în versiunea acesteia care rezultă din modificarea din 28 septembrie 1979, trebuie interpretate, în special în raport cu articolul 1 din primul protocol adițional, din 20 martie 1952, la Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și cu articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (3), în sensul că dreptul de autor asigură unor opere fotografice și/sau unor fotografii, în special fotografii-portret, o protecție mai „slabă” sau nu asigură nicio protecție ca urmare a faptului că, în ceea ce privește „fotografia realistă”, acestea oferă posibilități de creație artistică prea limitate?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.

      (2)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.

      (3)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza C-143/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 20 martie 2017 – Catia Passeri/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 20 martie 2017 – Catia Passeri/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
   (Cauza C-143/17)
   (2017/C 249/26)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Catia Passeri

      Intimată: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Întrebarea preliminară

   Reglementarea națională prevăzută la articolul 3 alineatul 7 din Decretul-lege nr. 64 din 30 aprilie 2010, devenit Legea nr. 100 din 29 iunie 2010, potrivit căreia, „pentru lucrătorii din domeniul spectacolului care fac parte din categoria dansatorilor și balerinilor, vârsta de pensionare pentru bărbați și femei este stabilită la împlinirea vârstei cronologice de 45 de ani, cu folosirea, pentru lucrătorii cărora li se aplică integral sistemul de tip contributiv sau mixt, a coeficientului de transformare prevăzut la articolul 1 alineatul 6 din Legea nr. 335 din 8 august 1995, aferent vârstei superioare. Pentru perioada de doi ani ulteriori datei de intrare în vigoare a prezentei dispoziții, lucrătorii prevăzuți la prezentul alineat încadrați pe durată nedeterminată, care au atins sau au depășit vârsta de pensionare, au posibilitatea să exercite opțiunea reînnoibilă anual de a rămâne în activitate. Această opțiune trebuie exercitată prin intermediul unei cereri oficiale care trebuie depusă la ENPALS în termen de două luni de la data de intrare în vigoare a prezentei dispoziții sau cu cel puțin trei luni înainte de nașterea dreptului la pensie, cu respectarea vârstei maxime de pensionare pentru limită de vârstă de 47 de ani pentru femei și de 52 de ani pentru bărbați”, contravine principiului nediscriminării pe criteriul sexului, prevăzut de Directiva 2006/54 (1) și de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (articolul 21)?

      (1)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO, L204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 08, p. 262).


title: Cauza T-76/08: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — EI du Pont de Nemours și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cauciucului cloropren — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Stabilirea prețurilor — Împărțirea pieței — Imputabilitatea comportamentului nelegal — Întreprindere comună — Linii directoare pentru calculul amenzilor — Circumstanțe atenuante — Cooperare” )

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/15

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — EI du Pont de Nemours și alții/Comisia
   (Cauza T-76/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului cloropren - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Stabilirea prețurilor - Împărțirea pieței - Imputabilitatea comportamentului nelegal - Întreprindere comună - Linii directoare pentru calculul amenzilor - Circumstanțe atenuante - Cooperare)
   2012/C 80/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Delaware, Statele Unite); DuPont Performance Elastomers LLC (Wilmington); și DuPont Performance Elastomers SA (Grand-Saconnex, Elveția) (reprezentanți: J. Boyce și A. Lyle-Smythe, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial X. Lewis și V. Bottka, ulterior V. Bottka și V. Di Bucci, și, în cele din urmă, V. Bottka, S. Noë și A. Biolan, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a articolelor 1 și 2 din Decizia C(2007) 5910 final a Comisiei din 5 decembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/38.629 — Cauciuc cloropren), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2008) 2974 final a Comisiei din 23 iunie 2008, în măsura în care privește EI du Pont de Nemours and Company și, pe de altă parte, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate în solidar reclamantelor prin această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă EI du Pont de Nemours and Company; DuPont Performance Elastomers LLC și DuPont Performance Elastomers SA la plata cheltuielilor de judecată

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/1

         (2008/C 51/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 37, 9.2.2008

   Publicații anterioare

      JO C 22, 26.1.2008

      JO C 8, 12.1.2008

      JO C 315, 22.12.2007

      JO C 297, 8.12.2007

      JO C 283, 24.11.2007

      JO C 269, 10.11.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-604/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n °12 de Madrid — Spania) — Genil 48, S.L., Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L./Bankinter SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA [Directiva 2004/39/CE — Piețe de instrumente financiare — Articolul 19 — Norme de conduită pentru furnizarea de servicii de investiții clienților — Consiliere în investiții — Alte servicii de investiții — Obligație de a evalua caracterul adecvat sau pertinent al serviciului care urmează a fi furnizat — Consecințe contractuale ale nerespectării acestei obligații — Serviciu de investiții propus în cadrul unui produs financiar — Contracte de schimb ( „swaps” ) destinate să protejeze împotriva variațiilor ratelor dobânzii aferente unor produse financiare]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid — Spania) — Genil 48, S.L., Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L./Bankinter SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Cauza C-604/11) (1)

   (Directiva 2004/39/CE - Piețe de instrumente financiare - Articolul 19 - Norme de conduită pentru furnizarea de servicii de investiții clienților - Consiliere în investiții - Alte servicii de investiții - Obligație de a evalua caracterul adecvat sau pertinent al serviciului care urmează a fi furnizat - Consecințe contractuale ale nerespectării acestei obligații - Serviciu de investiții propus în cadrul unui produs financiar - Contracte de schimb („swaps”) destinate să protejeze împotriva variațiilor ratelor dobânzii aferente unor produse financiare)
   2013/C 225/25
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Genil 48, S.L., Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L.

      Pârâte: Bankinter SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) punctul 1 și a articolului 19 alineatele (4), (5) și (9) din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (JO L 145, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 247) — Contracte swap pe rata dobânzii cu scopul de a compensa riscul variației ratelor dobânzilor pentru alte produse financiare — Test de adecvare

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 19 alineatul (9) din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, un serviciu de investiții este propus în cadrul unui produs financiar numai dacă este parte integrantă din acesta în momentul în care respectivul produs financiar este propus clientului și, pe de altă parte, dispozițiile legislației Uniunii și normele comune europene la care face trimitere această dispoziție trebuie să permită o evaluare a riscurilor clienților și/sau să conțină exigențe în materie de informații, care înglobează și serviciul de investiții care este parte integrantă din produsul financiar în discuție, astfel încât acest serviciu să nu mai fie supus obligațiilor prevăzute la respectivul articol 19.

               2.

               Articolul 4 alineatul (1) punctul 4 din Directiva 2004/39 trebuie interpretat în sensul că faptul de a propune un contract swap unui client pentru a compensa riscul variației ratei dobânzii unui produs financiar la care acest client a subscris constituie un serviciu de consiliere în investiții, astfel cum este definit în această dispoziție, cu condiția ca recomandarea privind încheierea unui astfel de contract swap să fie adresată acestui client în calitatea sa de investitor, să fie prezentată drept adecvată pentru respectivul client sau să fie bazată pe examinarea particularităților acestuia și să nu fie emisă exclusiv prin intermediul canalelor de distribuție sau difuzată publicului.

               3.

               Revine ordinii juridice interne din fiecare stat membru sarcina de a stabili consecințele contractuale pe care trebuie să le determine nerespectarea de către o întreprindere de investiții care propune un serviciu de investiții a cerințelor în materie de evaluare prevăzute la articolul 19 alineatele (4) și (5) din Directiva 2004/39, sub rezerva respectării principiilor echivalenței și efectivității.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-169/10: Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2012 — Grupo Osborne/OAPI — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TORO XL — Marca comunitară figurativă anterioară XL — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Lipsa riscului de confuzie” ]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/12

         Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2012 — Grupo Osborne/OAPI — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL)
   (Cauza T-169/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TORO XL - Marca comunitară figurativă anterioară XL - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Lipsa riscului de confuzie)
   2012/C 200/22
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo Osborne (El Puerto de Santa María, Spania) (reprezentant: J. M. Iglesias Monravá, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Industria Licorera Quezalteca, SA (Quetzal Tenango, Guatemala)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 ianuarie 2010 (cauza R 223/2009-2) privind o procedură de opoziție între Industria Licorera Quezalteca, SA și Grupo Osborne, SA.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 22 ianuarie 2010 (cauza R 223/2009-2).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza T-584/15: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2015 – POA/Comisia

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/40

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2015 – POA/Comisia
   (Cauza T-584/15)
   (2015/C 406/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) (Latsia, Cipru) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei de a accepta cererea CY/PDO/0005/01243 introdusă de autoritățile Republicii Cipru pentru motivul că îndeplinește condițiile definite prin Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1), astfel cum sunt prevăzute la articolul 50 alineatul (1) din acest regulament, și de a efectua publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sub referința JO C 246, p. 12;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a Comisiei cu privire la conformitatea cererii CY/PDO/0005/01243 cu Regulamentul (UE) nr. 1151/2012.

                           —

                           Cererea CY/PDO/0005/01243 se îndepărtează de la standardul CYS 94 (partea 1 și 2) 1985 privind conținutul de lapte utilizat în procesul de producției a brânzei „Halloumi”.

                           —

                           Cererea CY/PDO/0005/012 încalcă articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a verificat conformitatea cererii CY/PDO/0005/012 cu procedura prevăzută de Regulamentul (UE) nr. 1151/2012.

                           —

                           Nu s-a acordat un termen rezonabil pentru exercitarea dreptului la o cale de atac.

                           —

                           Autoritățile naționale nu au examinat în mod adecvat obiecția invocată de reclamantă.


title: Cauza T-332/09: Acțiune introdusă la 20 august 2009 — Electrabel/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/71

         Acțiune introdusă la 20 august 2009 — Electrabel/Comisia
   (Cauza T-332/09)
   2009/C 267/129
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Electrabel (reprezentanți: M. Pittie și P. Honoré, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               declararea acțiunii ca admisibilă și fondată;

               —

               în principal, anularea deciziei atacate în întregime;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 2 și 3 din decizia atacată sau cel puțin reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei în temeiul articolului 2 din decizia atacată;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la rambursarea tuturor cheltuielilor de judecată suportate de reclamantă în legătură cu prezenta acțiune.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită, în principal, anularea Deciziei C(2009) 4416 final a Comisiei din 10 iunie 2009, prin care Comisia a constatat că reclamanta a încălcat articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 4064/89 (1) prin realizarea unei operațiuni de concentrare cu dimensiune comunitară înainte de notificare și înainte de a fi declarată compatibilă cu piața comună. Reclamanta solicită, în subsidiar, anularea sau cel puțin reducerea cuantumului amenzii care i-a fost aplicată la articolul 2 din decizia atacată.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă patru motive întemeiate:

               —

               pe o calificare incorectă a încălcării din cauza, în special, a unei confuzii între încălcarea care constă în lipsa notificării și cea care constă în punerea în aplicare anticipată a operațiunii de concentrare și prin urmare a unei contradicții de motive între calificarea încălcării și aprecierea duratei sale pe fond;

               —

               pe o încălcare a articolului 3 alineatul (3) și a articolului 14 alineatul (2) din Regulamentul nr. 4064/89, precum și a liniilor directoare ale acestuia referitoare la noțiunea de concentrare, prin reținerea existența unei preluări a controlului exclusiv de facto a Compagnie Nationale du Rhône de către Electrabel la data de 23 decembrie 2003. Potrivit susținerilor reclamantei, Comisia (i) ar fi omis elemente pertinente în speță, în special caracterul public al Compagnie Nationale du Rhône, (ii) ar fi aplicat definiția controlului exclusiv de facto pe care a stabilit-o în liniile sale directoare referitoare la noțiunea de concentrare în mod incomplet și eronat și (iii) ar fi săvârșit mai multe erori vădite de apreciere referitoare în special la organele de conducere ale Compagnie Nationale du Rhône;

               —

               pe prescrierea dreptului Comisiei de a impune o sancțiune în speță și

               —

               pe o nerespectare a principiilor proporționalității, al bunei administrări și al încrederii legitime prin impunerea unei amenzi reclamantei în cuantum atât de ridicat pentru o încălcare care nu a avut nici un efect asupra concurenței.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 395, p. 1; republicat integral în JO 1990, L 257, p.13, astfel cum a fost rectificat).


title: Cauza T-447/12: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2012 — Visa Europe/Comisia

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/26

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2012 — Visa Europe/Comisia
   (Cauza T-447/12)
   2012/C 379/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Visa Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Renshaw și J. Aitken, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 31 iulie 2012 în cazul COMP/D1/39.398 — Visa MIF, în măsura în care prin aceasta se respinge cererea Visa Europe de modificare a plafonului comisionului interbancar multilateral (CIM) aplicabil operațiunilor de debit, devenit obligatoriu din punct de vedere juridic prin decizia Comisiei din 8 decembrie 2010; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe

                           —

                           încălcarea de către Comisie a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a dreptului la apărare al Visa Europe și a principiului bunei administrări, prin faptul că nu a acordat Visa Europe posibilitatea de a-și susține în mod efectiv punctul de vedere cu privire la faptele relevante și la obiecțiunile Comisiei privind pretinsele deficiențe ale studiului economic prezentat de Visa Europe anterior respingerii definitive a cererii acesteia de modificare a plafonului CIM.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe

                           —

                           încălcarea de către Comisie a articolului 9 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), a principiului bunei administrări și a articolului 296 TFUE, prin faptul că nu a comparat studiul economic prezentat de Visa Europe cu studiile utilizate anterior pentru a calcula plafonul CIM și prin faptul că s-a întemeiat pe considerații lipsite de relevanță pentru a respinge cererea Visa Europe de modificare a plafonului CIM.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe

                           —

                           o eroare vădită de apreciere săvârșită de Comisie, prin faptul că a respins elementele de probă prezentate de Visa Europe, pe baza unor considerații eronate, precum și a unor obiecțiuni incompatibile cu propriile precedente. În plus, Comisia nu a observat că obiecțiunile sale, chiar dacă erau corecte, nu ar fi justificat totuși refuzul acesteia de a modifica plafonul CIM.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101] și [102] din [TFUE] (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-653/16: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2016 – Malta/Comisia

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/18

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2016 – Malta/Comisia
   (Cauza T-653/16)
   (2016/C 428/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Malta (reprezentant: A. Buhagiar, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 13 iulie 2016 emisă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1) privind o cerere de acces la documente înregistrată cu numărul GESTDEM 2015/5711;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea termenelor procedurale prevăzute de Regulamentul nr. 1049/2001;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe tratamentul eronat al unei cereri de acces la documente drept o cerere nouă;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe extinderea nelegală a obiectului cererii în etapa de confirmare;

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe includerea de către pârâtă în decizia atacată a unor documente în scopul comunicării către un terț și a căror divulgare ar încălca articolul 113 din Regulamentul nr. 1224/2009 (2).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006 (JO 2009, L 343, p. 1).


title: Cauza C-483/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 11 septembrie 2015 – Autorità Garante della Concorrenza e del mercato/Albini & Pitigliani SpA

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 11 septembrie 2015 – Autorità Garante della Concorrenza e del mercato/Albini & Pitigliani SpA
   (Cauza C-483/15)
   (2015/C 381/24)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

      Pârâtă: Albini & Pitigliani SpA

      Întrebarea preliminară

   Principiul proporționalității, care trebuie să orienteze procesul de cuantificare a sancțiunilor – astfel cum afirmă articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – se opune unei interpretări a articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), precum cea consacrată de Comisia Europeană prin Orientările privind calcularea amenzilor (2006/C 201/02) și practicii, inclusiv naționale, de aplicare a acestuia, potrivit cărora sancțiunea care urmează să fie aplicată întreprinderilor care au încălcat interdicția privind înțelegerile care restrâng concurența se determină prin aplicarea circumstanțelor [atenuante sau agravante] la cuantumul de bază rezultat din luarea în calcul a diverșilor factori de care trebuie să se țină seama potrivit reglementării Uniunii Europene și, în orice caz, înainte de reducerea până la limita de 10 % din cifra de afaceri, cu riscul ca aplicarea circumstanțelor atenuante la cuantumul de bază să fie absolut nesusceptibilă să producă efectul de individualizare a sancțiunii pe care îl vizează, dimpotrivă, circumstanțele prin intermediul adaptării cuantumului respectiv în funcție de caracteristicile specifice ale cazului concret?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


               22.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 360/6

         Acțiune introdusă la 19 iunie 2012 împotriva Regatului Norvegiei de către Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Cauza E-6/12)
   2012/C 360/05
   La data de 19 iunie 2012, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Fiona M. Cloarec, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium a introdus o acțiune împotriva Regatului Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că, prin menținerea în vigoare a practicii administrative de a nu evalua dacă un copil care locuiește împreună cu celălalt părinte în afara Norvegiei depinde în principal de părintele care locuiește în Norvegia și este separat de celălalt părinte, Regatul Norvegiei încalcă articolului 1 litera (f) punctul (i) a doua teză coroborat cu articolul 76 din actul menționat la punctul 1 din anexa VI la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta;

               2.

               să oblige Regatul Norvegiei să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația în fapt și în drept și motivele invocate:

               —

               capitolul 7 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 reglementează coordonarea acordării de prestații familiale în cazurile transfrontaliere;

               —

               articolul 1 litera (f) punctul (i) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 definește termenul „membru de familie” ca „orice persoană definită sau recunoscută ca membru al familiei sau desemnată ca membru al gospodăriei de legislația în baza căreia se acordă prestațiile (…); cu toate acestea, dacă legislațiile respective consideră ca membru al familiei sau membru al gospodăriei numai persoana care locuiește sub același acoperiș cu lucrătorul salariat sau persoană care desfășoară activități independente sau student, se apreciază că această condiție este îndeplinită dacă persoana respectivă se află, în principal, în întreținerea acestuia din urmă (…)”;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere invocă faptul că, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71, prestațiile familiale sunt destinate să permită unuia din părinți să se dedice creșterii copilului și sunt menite să remunereze serviciile de educare a copilului, să acopere alte costuri legate de îngrijirea și creșterea unui copil și, după caz, să diminueze dezavantajele financiare pe care le implică renunțarea la veniturile provenite dintr-o activitate profesională;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere afirmă că scopul articolelor 73 și 74 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 este de a garanta membrilor de familie ai lucrătorilor care locuiesc în alt stat al SEE acordarea de prestații familiale prevăzute de legislația aplicabilă a statului la al cărui sistem este afiliat lucrătorul;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că practica administrativă, în conformitate cu care, în cazurile transfrontaliere, autoritățile norvegiene (și anume Serviciul norvegian al forței de muncă și de protecție socială, NAV), evaluează dacă părintele care lucrează în Norvegia are domiciliu stabil împreună cu familia sa în alt stat al SEE în perioadele în care acesta nu lucrează în Norvegia, fără a evalua dacă copilul este se află „în principal în întreținerea” părintelui care lucrează în Norvegia – reprezintă o încălcare a articolului 1 litera (f) punctul (i) a doua teză coroborat cu articolul 76 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71.


title: Cauza F-89/07: Acțiune introdusă la 6 septembrie 2007 — Kuchta/Banca Centrală Europeană

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/71

         Acțiune introdusă la 6 septembrie 2007 — Kuchta/Banca Centrală Europeană
   (Cauza F-89/07)
   (2007/C 269/130)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Jan Kuchta (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: B. Karthaus, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană
   Concluziile reclamantului

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant de daune-interese în valoare de 1 euro;

               —

               anularea deciziei din 31.12.2006 privind „annual salary & bonus review” (ASBR) pentru anul 2006, comunicate reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor extrajudiciare efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente
   Acțiunea este îndreptată împotriva unei încălcări a dispozițiilor privind protecția datelor în sensul că raportul de evaluare al reclamantului pentru anul 2006 a fost transmis în întregime, fără încunoștințarea sa, noului său director.
   În plus, reclamantul invocă în legătură cu procedura annual salary & bonus review (ASBR) o încălcare a principiului egalității de tratament și absența consultării, potrivit reglementării, a Comitetului pentru personal al pârâtei, în întocmirea ASBR al reclamantului pentru anul 2006.


title: Cauza C-679/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – Ultra-Brag AG/Hauptzollamt Lörrach (Trimitere preliminară — Uniunea vamală — Nașterea unei datorii vamale ca urmare a introducerii ilegale de mărfuri — Noțiunea de debitor — Angajat al unei persoane juridice aflat la originea introducerii ilegale — Stabilirea unei manevre dolosive sau a unei neglijențe manifeste)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – Ultra-Brag AG/Hauptzollamt Lörrach
   (Cauza C-679/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Nașterea unei datorii vamale ca urmare a introducerii ilegale de mărfuri - Noțiunea de debitor - Angajat al unei persoane juridice aflat la originea introducerii ilegale - Stabilirea unei manevre dolosive sau a unei neglijențe manifeste))
   (2017/C 078/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ultra-Brag AG

      Pârât: Hauptzollamt Lörrach

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 202 alineatul (3) prima liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului din 20 noiembrie 2006 (JO 2006, L 363, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 7, p. 15) trebuie interpretat în sensul că o persoană juridică al cărei angajat, care nu este reprezentantul său legal, se află la originea introducerii ilegale a unor mărfuri pe teritoriul vamal al Uniunii poate fi considerată debitor al datoriei vamale născute din această introducere, atunci când angajatul respectiv a introdus mărfurile în discuție respectând cadrul misiunii încredințate de angajatorul său și executând ordinele date, în acest scop, de un alt angajat al acestuia din urmă, abilitat în această privință în cadrul propriilor funcții, și a acționat astfel în cadrul atribuțiilor sale, în numele și pe seama angajatorului său.

               2)

               Articolul 212a din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006, trebuie interpretat în sensul că, pentru a aprecia în privința unui angajator, persoană juridică, o manevră dolosivă sau o neglijență manifestă în sensul acestui articol, este necesar nu doar să se ia în considerare comportamentul angajatorului însuși, ci și să i se impute acestuia comportamentul angajatului sau al angajaților care, respectând cadrul misiunii încredințate de angajatorul lor şi acționând astfel în cadrul atribuțiilor respective, în numele și pe seama angajatorului lor, s-au aflat la originea introducerii ilegale de mărfuri.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016


title: Cauza T-275/12: Acțiune introdusă la 15 iunie 2012 — FC Dynamo-Minsk/Consiliul

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/17

         Acțiune introdusă la 15 iunie 2012 — FC Dynamo-Minsk/Consiliul
   (Cauza T-275/12)
   2012/C 250/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Football Club „Dynamo-Minsk” ZAO (Minsk, Belarus) (reprezentanți: D. O'Keeffe, Solicitor și B. Evtimov, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 265/2012 din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva Belarus (JO L 87, p. 37), în măsura în care acesta îl vizează pe reclamant;

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2012/171/PESC a Consiliului din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarusului (JO L 87, p. 95), în măsura în care aceasta îl vizează pe reclamant și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că măsurile contestate sunt viciate de erori de drept și de erori vădite de apreciere, întrucât Consiliul nu a luat în considerare natura specifică a sportului și/sau dreptul fundamental la diversitate culturală atunci când a aplicat măsuri restrictive reclamantului, care este un club european profesional de fotbal având un rol sportiv și cultural important.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că măsurile contestate încalcă obligația de a prezenta motive adecvate pentru includerea reclamantului pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică măsuri restrictive.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că măsurile contestate încalcă dreptul la apărare și dreptul la un proces echitabil, întrucât nu dau posibilitatea reclamantului să își exercite în mod efectiv dreptul la apărare, inclusiv dreptul de a fi ascultat. Dată fiind strânsa legătură dintre dreptul la apărare și dreptul la un control jurisdicțional efectiv, dreptul reclamantului la o cale de atac eficientă în fața unei instanțe judecătorești a fost de asemenea încălcat.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că măsurile contestate încalcă dreptul de proprietate, întrucât acestea determină o ingerință nejustificată în capacitatea reclamantului de a-și desfășura activitatea în calitate de club profesional european de fotbal și de a-și îndeplini rolul social, educativ și cultural.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că măsurile contestate încalcă principiul proporționalității, în special în ceea ce privește dreptul de proprietate al reclamantului și dreptul acestuia la diversitate culturală, în special întrucât nu prevăd garanții pentru a asigura că reclamantul poate continua să își exercite rolul sportiv și cultural în calitate de club profesional european de fotbal.


title: Cauza T-684/15 P: Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Weissenfels/Parlamentul („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Răspundere extracontractuală — Imparțialitatea Tribunalului Funcției Publice — Date cu caracter personal”)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/19

         Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Weissenfels/Parlamentul
   (Cauza T-684/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Răspundere extracontractuală - Imparțialitatea Tribunalului Funcției Publice - Date cu caracter personal”))
   (2016/C 410/26)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Roderich Weissenfels (Freiburg, Germania) (reprezentant: G. Maximini, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: J. Steele și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 24 septembrie 2015, Weissenfels/Parlamentul (F-92/14, RepFP, EU:F:2015:110) și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Roderich Weissenfels la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-266/15 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 aprilie 2016 – Central Bank of Iran/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran – Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Criteriu întemeiat pe sprijinul material, logistic sau financiar acordat guvernului Iranului – Servicii financiare ale unei bănci centrale)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/20

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 aprilie 2016 – Central Bank of Iran/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-266/15 P) (1)

      ((Recurs - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran - Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Criteriu întemeiat pe sprijinul material, logistic sau financiar acordat guvernului Iranului - Servicii financiare ale unei bănci centrale))
      (2016/C 211/25)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Central Bank of Iran (reprezentanți: M. Lester și Z. Al-Rikabi, Barristers)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și M. Bishop, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Central Bank of Iran să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-115/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve [Politica agricolă comună — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Ajutor național direct complementar — Condiții de acordare]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Cauza C-115/10) (1)

   (Politica agricolă comună - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Ajutor național direct complementar - Condiții de acordare)
   2011/C 226/10
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.

      Pârâtă: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Fővárosi Bíróság — Interpretarea articolului 1 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului din 27 noiembrie 1992 de stabilire a unui sistem de gestionare și control integrat pentru anumite regimuri de ajutoare comunitare (JO L 355, p. 1) și a articolului 1 și a articolului 10 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1259/1999 din 17 mai 1999 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în conformitate cu politica agricolă comună (JO L 160, p. 113) — Reglementare națională prin care se exclude posibilitatea acordării ajutorului național suplimentar din cadrul regimului de plată unică la suprafață producătorilor care fac obiectul unei proceduri de lichidare — Posibilitatea statelor membre de a stabili condiții care nu sunt prevăzute pentru acordarea ajutorului comunitar în cauză în vederea acordării dreptului de a beneficia de ajutorul național suplimentar

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001, astfel cum a fost modificat prin Decizia 2004/281/CE a Consiliului din 22 martie 2004, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care exclude de la beneficiul ajutorului național complementar persoanele juridice care exercită o activitate agricolă pe teritoriul statului membru în cauză pentru motivul că fac obiectul unei proceduri de lichidare voluntară, în măsura în care o condiție privind absența unei astfel de proceduri nu a făcut obiectul unei autorizări prealabile a Comisiei Europene.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


20150731014616662015/C 270/242992015CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150619192021Cauza C-299/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 19 iunie 2015 – Daniele Striani şi alţii, RFC. Seresien ASBL/Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)
 ---documentbreak--- C2702015RO1910120150619RO0024191202Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 19 iunie 2015 – Daniele Striani şi alţii, RFC. Seresien ASBL/Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)
   (Cauza C-299/15)2015/C 270/24Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Daniele Striani şi alţii, RFC. Seresien ASBL

      Pârâte: Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 101 TFUE (sau articolul 102 TFUE) trebuie interpretat în sensul că norma UEFA numită „cerința privind pragul de rentabilitate” sau „break-even rule” încalcă această dispoziție de drept comunitar, în sensul că norma UEFA generează restrângeri ale concurenței (sau abuzuri de poziție dominantă), în special restrângerea „prin obiect”, precum limitarea dreptului de a investi, care fie sunt anticoncurențiale „prin obiect”, fie nu sunt inerente pentru realizarea obiectivelor urmărite de UEFA – respectiv stabilitatea financiară pe termen lung a fotbalului de club și integritatea sportivă a competițiilor UEFA – sau, în subsidiar, care nu sunt proporționale cu realizarea acestor obiective?

            2)

            Articolele 63, 56 și 45 TFUE (precum și articolele 15 și 16 din Carta drepturilor fundamentale a UE) trebuie interpretate în sensul că norma UEFA numită „cerința privind pragul de rentabilitate” sau „break-even rule” încalcă aceste dispoziții de drept comunitar prin faptul că norma UEFA generează obstacole în calea liberei circulații (a capitalurilor, a serviciilor, a lucrătorilor) care nu sunt inerente pentru realizarea obiectivelor urmărite de UEFA, și anume stabilitatea financiară pe termen lung a fotbalului de club și integritatea sportivă a competițiilor UEFA (și care nu sunt justificate așadar de „motive imperative de interes general”) sau, în subsidiar, care nu sunt proporționale cu realizarea acestor obiective?

            3)

            Diversele dispoziții de drept comunitar evocate mai sus (sau unele dintre ele) trebuie interpretate în sensul că articolele 65 și 66 din Regulamentul UEFA, „Regulamentul UEFA de licențiere a cluburilor și de fair-play financiar” încalcă aceste dispoziții (sau unele dintre ele) prin faptul că norma UEFA – chiar dacă restrângerile/obstacolele pe care le generează mențin un raport de inerență cu protecția integrității sportive a competițiilor intercluburi ale UEFA – este disproporționată și/sau discriminatorie, în măsura în care favorizează plata anumitor creditori și, în mod corelativ, defavorizează plata creditorilor neprotejați, în special a agenților de jucători?


title: Cauza C-122/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 9 martie 2017 – David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 9 martie 2017 – David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General
   (Cauza C-122/17)
   (2017/C 151/29)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: David Smith

      Pârâți: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General

      Întrebările preliminare

   În cazul în care:

               i.

               dispozițiile relevante ale dreptului național prevăd o excludere pentru asigurarea auto obligatorie în ceea ce privește persoanele pentru care nu au fost furnizate scaune fixe într-un vehicul cu propulsie mecanică,

               ii.

               polița de asigurare relevantă prevede limitarea acoperirii la pasagerii care călătoresc pe scaune fixe, iar această poliță a fost de fapt o poliță de asigurare aprobată în sensul dreptului național la momentul accidentului,

               iii.

               dispozițiile naționale relevante care prevăd o astfel de excludere de la acoperire au fost deja considerate ca fiind contrare dreptului Uniunii într-o decizie anterioară a Curții (Hotărârea din 19 aprilie 2007, Farrell, C-356/05, EU:C:2007:229) și, prin urmare, s-a solicitat neaplicarea acestora, şi

               iv.

               modul de redactare a dispoziţiilor naţionale este de o asemenea natură încât nu permite o interpretare în conformitate cu cerinţele dreptului Uniunii,
               atunci, în litigiul dintre particulari şi o societate de asigurări privată cu privire la un accident auto soldat cu vătămarea gravă, în anul 1999, a unui pasager care nu călătorea pe un scaun fix, atunci când, cu acordul părţilor, instanţa naţională a decis ca societatea de asigurări privată și statul să aibă, împreună, calitatea de pârâți, acesta este, de asemenea, obligată, atunci când decide neaplicarea dispoziţiilor relevante de drept intern, să înlăture şi să nu aplice clauza de excludere sau să împiedice în alt fel un asigurător să invoce clauza de excludere cuprinsă în poliţa de asigurare auto care era în vigoare la momentul respectiv, astfel încât victima vătămată să poată apoi solicita despăgubiri direct de la societatea de asigurare în temeiul acelei polițe? Cu titlu subsidiar, un astfel de rezultat reprezintă, în esență, o formă de efect direct orizontal al unei directive asupra unui particular într-o manieră interzisă de dreptul Uniunii?


title: Cauza T-306/09: Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Val’hor/Comisia

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/12

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Val’hor/Comisia
   (Cauza T-306/09)
   2009/C 244/20
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Val’hor (Paris, Franța) (reprezentanți: V. Ledoux și B. Néouze, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate a deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C (2008) 7846 final (1) a Comisiei din 10 decembrie 2008 prin care Comisia a considerat că regimul-cadru al acțiunilor susceptibile să fie desfășurate de organizațiile interprofesionale agricole franceze, constând din ajutoare pentru asistența tehnică, pentru producția și comercializarea produselor agricole de calitate, pentru cercetare și dezvoltare și pentru publicitate în favoarea producătorilor primari și a întreprinderilor active în transformarea și în comercializarea de produse agricole, finanțat prin cotizații voluntare care au devenit obligatorii prin decizie interministerială, prelevate asupra membrilor acestor organizații interprofesionale, constituie un ajutor de stat compatibil cu piața comună.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt identice în esență sau similare cu cele invocate în cadrul cauzelor T-293/09, CNIEL/Comisia, și T-302/09, CNIPT/Comisia.

      (1)  JO 2009, C 116, p. 14.


title: Cauza C-215/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Polonia) — Iwona Szyrocka/Siger Technologie GmbH [Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 — Procedura europeană de somație de plată — Cerere de somație care nu îndeplinește condițiile de formă prevăzute de legislația națională — Natura exhaustivă a condițiilor pe care trebuie să le îndeplinească cererea — Posibilitatea de a solicita plata dobânzilor scadente până la data plății capitalului]

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Polonia) — Iwona Szyrocka/Siger Technologie GmbH
   (Cauza C-215/11) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 - Procedura europeană de somație de plată - Cerere de somație care nu îndeplinește condițiile de formă prevăzute de legislația națională - Natura exhaustivă a condițiilor pe care trebuie să le îndeplinească cererea - Posibilitatea de a solicita plata dobânzilor scadente până la data plății capitalului)
   2013/C 38/04
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Iwona Szyrocka

      Pârâtă: Siger Technologie GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Interpretarea art. 4, 7, 8, 9 și 26 din Regulamentul nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (JO L 399, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 9, p. 108) — Cerere privind o somație de plată europeană care nu îndeplinește condițiile de formă prevăzute, pe de o parte, de regulament și, pe de altă parte, de legislația națională — Dreptul aplicabil procedurii care vizează completarea sau rectificarea cererii — Posibilitatea de a solicita dobânzi la creanță de la data scadenței și până în ziua plății

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată trebuie interpretat în sensul că reglementează în mod exhaustiv condițiile pe care trebuie să le îndeplinească cererea de somație europeană de plată.
               În temeiul articolului 25 din regulamentul amintit și sub rezerva condițiilor menționate la acest articol, instanța națională păstrează libertatea de a determina valoarea cheltuielilor de judecată potrivit modalităților prevăzute de dreptul său național, cu condiția ca aceste modalități să nu fie mai puțin favorabile decât cele aplicabile unor situații similare supuse dreptului intern și să nu facă imposibilă în practică sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de dreptul Uniunii.

               2.

               Articolul 4 și articolul 7 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1896/2006 trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca reclamantul să solicite, în cadrul cererii de somație europeană de plată, dobânzile pentru perioada dintre data exigibilității lor și data plății creanței principale.

               3.

               Atunci când pârâtul este somat să plătească reclamantului dobânzi scadente până la data plății creanței principale, instanța națională rămâne liberă să aleagă modalitățile concrete de a completa formularul de somație europeană de plată, care figurează în anexa V la Regulamentul nr. 1896/2006, în măsura în care formularul astfel completat permite pârâtului, pe de o parte, să înțeleagă fără niciun dubiu decizia potrivit căreia trebuie să plătească dobânzile scadente până la data plății capitalului și, pe de altă parte, să identifice clar rata dobânzii, precum și data începând de la care se solicită aceste dobânzi.

      (1)  JO C 219, 23.7.2011.


title: Cauza F-47/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 14 septembrie 2011 — Hecq/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Boală profesională — Articolele 73 și 78 din statut — Regularitatea avizului comisiei medicale — Refuz de recunoaștere a unei invalidități permanente parțiale)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/24

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 14 septembrie 2011 — Hecq/Comisia
   (Cauza F-47/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Boală profesională - Articolele 73 și 78 din statut - Regularitatea avizului comisiei medicale - Refuz de recunoaștere a unei invalidități permanente parțiale)
   2011/C 362/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți, asistați de J.-L. Fagnart, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor Comisiei prin care se refuză recunoașterea invalidității permanente parțiale a reclamantului, în sensul articolului 73 din statut, și prin care i se impune să suporte o parte din cheltuielile și onorariile medicale plătite cu ocazia lucrărilor comisiei medicale

      Dispozitivul

               1.

               Nu este necesară pronunțarea asupra cererii prin care se urmărește anularea deciziilor Comisiei Europene din 7 septembrie 2009, în măsura în care prin ele se impune domnului Hecq să suporte cheltuielile și onorariile medicului pe care l-a desemnat pentru a-l reprezenta în cadrul comisiei medicale, precum și jumătate din cheltuielile și onorariile celui de al treilea medic din comisia medicală, desemnat de comun acord.

               2.

               Respinge ca neîntemeiată cererea prin care se urmărește anularea deciziilor din 7 septembrie 2009, în măsura în care prin acestea se refuză recunoașterea unei rate de invaliditate permanentă a domnului Hecq.

               3.

               Domnul Hecq suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010, p. 61.


title: Cauza F-40/09: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2009 — Časta/Comisia

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/51

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2009 — Časta/Comisia
   (Cauza F-40/09)
   2009/C 153/99
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamant: Radek Časta (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Tahotná, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, cererea de anulare a deciziei EPSO de a nu îl admite pe reclamant la probele orale ale concursului general EPSO/AD/107/07-LAW, deoarece nu îndeplinește condiția privind experiența de 3 ani într-un post de conducere. Pe de altă parte, obligarea pârâtei să plătească reclamantului o sumă de bani, pentru repararea prejudiciului material și moral pe care l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN nr. R/45715/08 din 22 decembrie 2008;

               —

               obligarea pârâtei să plătească reclamantului suma de 20 000 de euro, pentru repararea prejudiciului material și moral, majorată cu dobânzi de întârziere începând din data de 9 iunie 2008 și până în cea de a 15 zi care urmează datei la care hotărârea a rămas definitivă;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-246/15 P: Recurs introdus la 28 mai 2015 de Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 17 martie 2015 în cauza T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG/Comisia Europeană

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/31

         Recurs introdus la 28 mai 2015 de Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 17 martie 2015 în cauza T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-246/15 P)
   (2015/C 236/42)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (reprezentanţi: J. Heithecker, J. Ylinen, avocaţi)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Land Hessen

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea punctului 2 din dispozitivul hotărârii atacate, în măsura în care prin acesta s-a respins al treilea motiv referitor la subvenția pentru investiții și la vânzarea unui teren proprietate publică;

               —

               anularea punctelor 3-5 din dispozitivul hotărârii atacate;

               —

               obligarea Comisiei și a Land Hessen la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de recurs.

         În plus, concluziile formulate de recurentă în primă instanță sunt menținute, în măsura în care prin acestea se solicită:

               —

               anularea Deciziei C(2008) 6017 final a Comisiei din 21 octombrie 2008, Ajutor de stat N 512/2007 – Germania, Abalon Hardwood Hessen GmbH, în măsura în care prin aceasta se constată că ajutorul regional notificat reprezintă ajutor existent în sensul articolului 1 litera (b) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999;

               —

               anularea Deciziei C(2008) 6017 final a Comisiei din 21 octombrie 2008, Ajutor de stat N 512/2007 – Germania, Abalon Hardwood Hessen GmbH, în măsura în care prin aceasta se constată că vânzarea unui teren proprietate publică nu constituie un ajutor în sensul articolului 87 alineatul (1) CE;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs privește condițiile în care Comisia poate respinge motivele invocate de un concurent direct al beneficiarului ajutorului în cadrul unei plângeri referitoare la ajutoarele de stat, fără a iniția procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE.
   Recurenta consideră că, în hotărârea atacată, Tribunalul ar fi trebuit să admită al treilea motiv prin intermediul căruia s-a criticat neinițierea procedurii oficiale de investigare, nu numai – astfel cum s-a procedat în respectiva procedura – în ceea ce privește măsura de ajutor contestată sub formă de garanție, ci și în ceea ce privește măsurile suplimentare de ajutor contestate sub formă de subvenții pentru investiții și de vânzare a unui teren proprietate publică.
   Recurenta invocă cinci motive de recurs:

               1.

               În ceea ce privește subvențiile pentru investiții, Tribunalul a considerat în mod eronat că decizia din 6 decembrie 2007 era lipsită de relevanță în vederea examinării celui de al treilea motiv de recurs, întrucât, în pofida efectuării cu succes a unei analize atente în cursul procedurii administrative, Comisia nu ar fi putut să aibă cunoștință despre existența acestei decizii și, în plus, decizia respectivă nu ar fi putut să producă niciun efect asupra rezultatului examinării realizate de Comisie.

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o serie de alte erori de drept atunci când a constatat că, potrivit raportului de expertiză privind valoarea terenului proprietate publică, vândut beneficiarului ajutorului, edificiile situate pe terenul respectiv nu aveau nicio valoare.

               3.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că Comisia era îndreptățită să prezume în procedura administrativă că suma de 1 4 00  000 de euro, care a fost dedusă din prețul de cumpărare stabilit în conformitate cu raportul de expertiză, corespundea prețului de piață aferent demolării tuturor edificiilor situate pe partea de teren vândută beneficiarului ajutorului.

               4.

               Tribunalul a săvârșit mai multe erori de drept la aprecierea articolului 4 punctul 6 din contractul de vânzare-cumpărare a terenului care prevede că beneficiarul ajutorului este obligat să demoleze toate edificiile situate pe terenul în cauză și să plătească vânzătorului terenului plățile restante, în cazul în care, în termen de zece ani de la preluarea imobilului, nu a efectuat în totalitate sau în parte demolarea edificiilor sau în cazul în care se dovedește că costurile normale aferente demolării sunt mai mici decât suma sus-menționată în cuantum de 1 4 00  000 de euro.

               5.

               Tribunalul a obligat-o în mod neîntemeiat pe recurentă la plata unei părți a cheltuielilor de judecată aferente procedurii, întrucât acțiunea a fost declarată fondată cu privire la trei dintre cele cinci măsuri de ajutor contestate, iar recurenta a formulat acțiunea cu privire la celelalte două măsuri de ajutor contestate doar pentru motivul că nici documentele care i-au fost comunicate în timpul procedurii administrative, nici decizia Comisiei nu conțineau informații detaliate în acest sens.


title: Cauza T-651/16: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2016 – Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Footwear)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/23

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2016 – Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Footwear)
   (Cauza T-651/16)
   (2016/C 410/33)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Crocs, Inc. (Niwot, Colorado, Statele Unite) (reprezentanți: J. Guise, D. Knight, L. Cassidy, H. Seymour, Solicitors, M. Berger, N. Hadjadj Cazier, H. Haouideg, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului în litigiu: reclamantul

      Desenul în litigiu: desenul comunitar „Footwear” – desenul comunitar nr. 257 001 0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 06/06/2016 în cauza R 853/2014-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și constatarea faptului că divulgările prin intermediul paginilor de internet nu reprezintă o divulgare anterioară în sensul articolului 7; confirmarea înregistrării desenului comunitar contestat și respingerea cererii de declarare a nulității;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-275/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State van België — Belgia) — Brussels Hoofdstedelijk Gewest și alții/Vlaamse Gewest (Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Aeroporturi a căror pistă de decolare are o lungime de cel puțin 2100 de metri — Noțiunea „construire” — Reînnoirea autorizației de exploatare)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State van België — Belgia) — Brussels Hoofdstedelijk Gewest și alții/Vlaamse Gewest
   (Cauza C-275/09) (1)

   (Directiva 85/337/CEE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului - Aeroporturi a căror pistă de decolare are o lungime de cel puțin 2 100 de metri - Noțiunea „construire” - Reînnoirea autorizației de exploatare)
   2011/C 139/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State van België

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Brussels Hoofdstedelijk Gewest, P. De Donder, F. De Becker, K. Colenbie, Ph. Hutsebaut, B. Kockaert, VZW Boreas, F. Petit, V.S. de Burbure de Wezembeek, L. Van Dessel

      Pârât: Vlaamse Gewest

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State van België — Interpretarea punctului 7 litera (a) din anexa I la Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) — Construirea de aeroporturi dotate cu o pistă de decolare și de aterizare având lungimea de cel puțin 2 100 de metri — Noțiunea „construire”

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) a doua liniuță și punctul 7 din anexa I la Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997, trebuie interpretate în sensul că:

               —

               în absența unor lucrări sau a unor intervenții care să modifice realitatea fizică a sitului, reînnoirea unei autorizații existente de exploatare a unui aeroport nu poate fi calificată drept „proiect” sau, respectiv, drept „construire” în sensul dispozițiilor menționate;

               —

               cu toate acestea, revine instanței de trimitere sarcina de a stabili, în temeiul reglementării naționale aplicabile și ținând seama, dacă este cazul, de efectul cumulativ al mai multor lucrări sau intervenții realizate începând cu intrarea în vigoare a directivei menționate, dacă această autorizație face parte dintr-o procedură de autorizare divizată în mai multe etape și având ca obiect, la încheierea sa, realizarea unor activități care constituie un proiect în sensul punctului 13 prima liniuță din anexa II coroborat cu punctul 7 din anexa I la directivă. În absența evaluării efectelor asupra mediului a unor astfel de lucrări sau intervenții în etapa anterioară a procesului de autorizare, ar reveni instanței de trimitere sarcina de a asigura efectul util al directivei garantând realizarea unei astfel de evaluări cel puțin în etapa eliberării autorizației de exploatare.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-186/07: Acțiune introdusă la 29 mai 2007 — Ashoka/OAPI (DREAM IT, DO IT!)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/34

         Acțiune introdusă la 29 mai 2007 — Ashoka/OAPI (DREAM IT, DO IT!)
   (Cauza T-186/07)
   (2007/C 170/67)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Ashoka (Arlington, Statele Unite) (reprezentanți: A. Link și A. Jaeger-Lenz, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 15 martie 2007 (cauza R 635/2006-1);

               —

               obligarea OAPI să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de către reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „DREAM IT, DO IT!” pentru servicii din clasele 35, 36, 41 și 45 — cererea nr. 3 844 792.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât marca a cărei înregistrare se solicită va fi percepută de către publicul relevant ca provenind de la o întreprindere privată, atât timp cât, în limbajul curent sau în practicile de comerț, aceasta nu a devenit denumirea uzuală a serviciilor la care se referă.


title: Cauza T-301/10: Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2013 — in ‘t Veld/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la proiectul de Acord comercial internațional de combatere a contrafacerii (ACCC-ACTA) — Documente referitoare la negocieri — Refuzul accesului — Excepție referitoare la protecția interesului public în materia relațiilor internaționale — Eroare vădită de apreciere — Proporționalitate — Obligația de motivare” ]

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2013 — in ‘t Veld/Comisia
   (Cauza T-301/10) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la proiectul de Acord comercial internațional de combatere a contrafacerii (ACCC-ACTA) - Documente referitoare la negocieri - Refuzul accesului - Excepție referitoare la protecția interesului public în materia relațiilor internaționale - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate - Obligația de motivare)
   2013/C 129/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sophie in ‘t Veld (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. W. Brouwer și J. Blockx, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Hermes și C. ten Dam, ulterior C. Hermes și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Inițial, cerere de anulare în parte a Deciziei SG. E.3/HP/psi — Ares(2010) 234950 a Comisiei din 4 mai 2010, în măsura în care aceasta privește refuzul accesului la anumite documente referitoare la proiectul de Acord comercial internațional de combatere a contrafacerii (ACCC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei din 4 mai 2010 având referința SG.E.3/HP/psi — Ares (2010) 234950, în măsura în care privește refuzul accesului la documentele nr. 21 și 25 din lista anexată la această decizie, precum și ocultările următoare, efectuate în alte documente din această listă:

               2.

               documentul nr. 45, la pagina 2, sub titlul „Participants”, al doilea paragraf ultima propoziție;

               3.

               documentul nr. 47, la pagina 1, sub titlul „Participants”, al doilea paragraf ultima propoziție;

               4.

               documentul nr. 47, la pagina 2, sub titlul „1. Digital Environment (including Internet)”, al doilea paragraf ultima propoziție;

               5.

               documentul nr. 48, la pagina 2, paragraful din cuprinsul punctului 4, ultima parte a propoziției.

               6.

               Respinge în rest acțiunea.

               7.

               Doamna Sophie in ‘t Veld suportă jumătate din cheltuielile sale de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene.

               8.

               Comisia suportă jumătate din cheltuielile sale de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată ale doamnei in ‘t Veld.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.