title: Cauza C-379/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grecia) la 8 august 2007 — Charikleia Gianoudi/Dimos Geropotamou

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/25

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grecia) la 8 august 2007 — Charikleia Gianoudi/Dimos Geropotamou
   (Cauza C-379/07)
   (2007/C 269/48)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Charikleia Giannoudi

      Pârât: Dimos Geropotamou
   Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 5 și clauza 8 alineatele (1) și (3) din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, care face parte integrantă din Directiva 1999/70 a Consiliului (JO L 175 din 10 iulie 1999, p. 43, Ediție specială 05/vol. 5, p. 129), trebuie să fie interpretate în sensul că dreptul comunitar interzice adoptarea de măsuri legale de către statul membru în vederea punerii în aplicare a acordului-cadru menționat, atunci când:

                           a)

                           înainte de intrarea în vigoare a directivei există deja în ordinea juridică internă, măsuri legale echivalente, în sensul clauzei 5 alineatul (1) din acordul-cadru și

                           b)

                           atunci când, în ordinea juridică internă, prin măsurile adoptate pentru punerea în aplicare a acordului-cadru, se reduce nivelul general de protecție acordată lucrătorilor cu contract pe durată determinată?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în măsura în care înainte de intrarea în vigoare a Directivei 1999/70/CE există în ordinea juridică internă măsuri legale echivalente în sensul clauzei 5 alineatul (1) din acordul-cadru, astfel cum este dispoziția pertinentă în cauza principală, respectiv articolul 8 alineatul 3 din Legea nr. 2112/1920, adoptarea unei măsuri legale în vederea punerii în aplicare a acordului-cadru — precum dispoziția pertinentă în cauză, respectiv articolul 11 din Decretul prezidențial nr. 164/2004 — constituie o reducere inacceptabilă în ordinea juridică internă a nivelului general de protecție acordată lucrătorilor cu contract pe durată determinată, în sensul clauzei 8 alineatele (1) și (3) din acordul-cadru:

                           a)

                           atunci când o astfel de măsură legală de punere în aplicare a acordului-cadru este adoptată după expirarea termenului de transpunere a Directivei 1999/70/CE, dar în domeniul său de aplicare ratione temporis se încadrează numai contractele și raporturile de muncă pe durată determinată care erau în curs de executare înainte de intrarea în vigoare a măsurii sau al căror termen a expirat într-o perioadă determinată înainte de intrarea în vigoare a măsurii, dar după termenul de transpunere a directivei, în timp ce măsurile legale echivalente preexistente nu au un domeniu de aplicare limitat în timp și privesc toate contractele de muncă pe durată determinată încheiate, în curs de executare sau al căror termen era expirat la momentul intrării în vigoare a directivei 1999/70/CE și la expirarea termenului său de transpunere?

                           b)

                           atunci când în domeniul de aplicare al unei astfel de măsuri legale adoptate în vederea punerii în aplicare a acordului-cadru se încadrează numai contractele sau raporturile de muncă pe durată determinată care, pentru a fi considerate succesive, trebuie să îndeplinească în mod cumulativ următoarele condiții:

                                       1)

                                       între acestea să intervină o perioadă care să nu depășească trei luni și

                                       2)

                                       acestea să aibă o durată totală de cel puțin puțin douăzeci și patru luni înainte de intrarea în vigoare a măsurii respective, independent de numărul de reînnoiri contractuale, sau să fi existat în temeiul acestora o durată de angajare de cel puțin optsprezece luni dintr-un total de douăzeci și patru începând cu contractul inițial în cazul în care au existat cel puțin trei reînnoiri în plus față de contractul inițial, în timp ce măsurile legale echivalente preexistente nu stabilesc astfel de condiții, ci se aplică tuturor contractelor (succesive) de muncă pe durată determinată, indiferent de durata minimă a angajării și de numărul minim de reînnoiri contractuale?

                           c)

                           atunci când măsura legală în discuție de punere în aplicare a acordului-cadru prevede ca efect juridic destinat protejării lucrătorilor cu contract pe durată determinată și prevenirii abuzurilor, în sensul acordului-cadru cu privire la munca pe durată determinată calificarea contractului de muncă pe durată determinată drept contract pe durată nedeterminată cu efect pentru viitor (ex nunc), în timp ce măsurile legale echivalente preexistente prevedeau calificarea contractelor de muncă pe durată determinată drept contracte de muncă pe durată nedeterminată începând de la data încheierii lor inițiale (ex tunc)?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, dacă la intrarea în vigoare a Directivei 1999/70/CE existau în ordinea juridică internă măsuri legale echivalente în sensul clauzei 5 alineatul (1) din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată care face parte integrantă din directiva menționată, precum dispoziția pertinentă în prezenta cauză, respectiv articolul 8 alineatul 3 din Legea nr. 2112/1920, constituie o reducere inacceptabilă a nivelului general de protecție acordată lucrătorilor cu contract de muncă pe durată determinată în ordinea juridică internă, în sensul clauzei 8 alineatele (1) și (3) din acordul-cadru, adoptarea unei măsuri legale în vederea punerii în aplicare a acordului-cadru, precum dispoziția pertinentă în cauza principală, respectiv articolul 7 din Decretul prezidențial nr. 164/2004, când acesta prevede ca unic mijloc de protecție împotriva abuzului a lucrătorilor cu contract de muncă pe durată determinată, obligația angajatorului de a plăti salariul și o indemnizație de concediere, în caz de angajare abuzivă prin contracte de muncă pe durată determinată succesive, ținând cont de faptul că:

                           a)

                           obligația de a plăti salariul și indemnizația de concediere este prevăzută de dreptul intern pentru orice tip de raport de muncă și nu vizează în mod special evitarea abuzurilor în sensul acordului-cadru și

                           b)

                           punerea în aplicare a măsurilor legale echivalente preexistente are ca efect juridic recunoașterea contractelor de muncă pe durată determinată succesive ca fiind contracte pe durată nedeterminată

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările precedente, atunci când interpretează dreptul intern în raport cu Directiva 1999/70/CE, instanța națională trebuie să înlăture aplicarea dispozițiilor incompatibile cu această directivă cuprinse de măsura legală adoptată în vederea punerii în aplicare a acordului-cadru, dar care conduce la o reducere a nivelului general de protecție acordată lucrătorilor pe durată determinată în ordinea juridică internă, precum dispozițiile articolelor 7 și 11 din Decretului prezidențial nr. 164/2004 și trebuie să aplice în locul acestora dispozițiile cuprinse în măsura legală echivalentă națională care exista la intrarea în vigoare a directivei, precum dispozițiile articolului 8 alineatul 3 din Legea nr. 2112/1920?

               5)

               Atunci când instanța națională consideră aplicabilă, în principiu, într-o cauză privind munca pe durată determinată, o dispoziție (în speță, articolul 8 alineatul 3 din Legea nr. 2112/1920) care constituie o măsură legală echivalentă în sensul clauzei 5 alineatul (1) din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată care face parte integrantă din Directiva 1999/70/CE și în temeiul căreia constatarea că au fost încheiate contracte de muncă pe durată determinată succesive, fără a exista un motiv obiectiv privind natura, tipul sau caracteristicile activității prestate care să justifice aceasta, implică recunoașterea faptului că astfel de contracte sunt contracte pe durată nedeterminată:

                           a)

                           sunt compatibile cu dreptul comunitar o interpretare și punere în aplicare a dreptului intern de către instanța națională potrivit cărora, în toate cazurile, constituie un motiv obiectiv pentru încheierea de contracte de muncă pe durată determinată faptul că drept temei juridic pentru încheierea acestora a fost invocată o lege privind angajarea în temeiul unor contracte pe durată determinată pentru satisfacerea unor nevoi sociale sezoniere, periodice, temporare sau excepționale, chiar dacă în realitate nevoile satisfăcute sunt „permanente și durabile”?

                           b)

                           sunt compatibile cu dreptul comunitar o interpretare și punere în aplicare a dreptului intern de către instanța națională potrivit cărora o dispoziție care interzice transformarea contractelor de muncă pe durată determinată în sectorul public în contracte de muncă pe durată nedeterminată trebuie interpretată în sensul că în sectorul public transformarea unui contract sau a unui raport pe durată determinată în contract sau raport pe durată nedeterminată este absolut interzisă în toate cazurile, chiar și atunci când acest contract a fost încheiat în mod abuziv pe durată determinată, și anume atunci când nevoile satisfăcute erau în realitate „permanente și durabile” și că într-un astfel de caz instanța națională nu mai are posibilitatea să aprecieze natura reală a raportului de muncă în litigiu și calificarea sa corectă drept contract pe durată nedeterminată; sau interdicția menționată mai sus trebuie să se limiteze numai la contractele de muncă pe durată determinată care au fost încheiate în mod real pentru a satisface nevoi temporare, neprevăzute, urgente, excepționale sau similare, nefiind aplicabilă și contractelor încheiate în realitate pentru a satisface nevoi care sunt „permanente și durabile”?


title: Cauza T-262/13: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2014 – Skysoft Computersysteme/OAPI – British Sky Broadcasting Group și Sky IP International (SKYSOFT) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de marcă comunitară verbală SKYSOFT — Marca comunitară verbală anterioară SKY — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/37

         Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2014 – Skysoft Computersysteme/OAPI – British Sky Broadcasting Group și Sky IP International (SKYSOFT)
   (Cauza T-262/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de marcă comunitară verbală SKYSOFT - Marca comunitară verbală anterioară SKY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 421/50
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Skysoft Computersysteme GmbH (Kleinmachnow, Germania) (reprezentanți: P. Ehrlinger și T. Hagen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Bullock și N. Bambara, agenți)

      Celelalte părţi din procedura care s-au aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Regatul Unit) și Sky IP International Ltd (Isleworth) (reprezentanți: J. Barry, S. Wright, solicitors, și P. Roberts, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 martie 2013 (cauza R 2503/2011-4) privind o procedură de opoziție între British Sky Broadcasting Group plc și Sky IP International Ltd, pe de o parte, și Skysoft Computersysteme GmbH, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Skysoft Computersysteme GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-129/15: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – H. M./Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI) (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de bunuri — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (9) — Noțiunea „organism de drept public” — Spital înființat în scop lucrativ și al cărui capital este în întregime privat — Venit care provine mai mult de 50 % sau de 30 % din plățile regimului public de asigurări de sănătate în schimbul efectuării prestațiilor medicale — Articolul 7 litera (b) — Valoare estimată a contractului — Prag care nu este atins — Interes transfrontalier cert — Lipsă de informații — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Inadmisibilitate vădită)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/10

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – H. M./Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)
   (Cauza C-129/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de bunuri - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (9) - Noțiunea „organism de drept public” - Spital înființat în scop lucrativ și al cărui capital este în întregime privat - Venit care provine mai mult de 50 % sau de 30 % din plățile regimului public de asigurări de sănătate în schimbul efectuării prestațiilor medicale - Articolul 7 litera (b) - Valoare estimată a contractului - Prag care nu este atins - Interes transfrontalier cert - Lipsă de informații - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Inadmisibilitate vădită))
   (2016/C 343/13)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: H. M.

      Pârâtă: Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia grad (Tribunalul Administrativ din Sofia, Bulgaria) prin decizia din 4 martie 2015 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza T-74/10: Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2011 — Flaco-Geräte/OAPI — Delgado Sánchez (FLACO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FLACO — Marcă națională verbală anterioară FLACO — Motiv relativ de refuz — Identitate a produselor — Articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Cerere privind dovada utilizării serioase a mărcii anterioare formulată pentru prima dată în fața camerei de recurs — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 și norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/25

         Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2011 — Flaco-Geräte/OAPI — Delgado Sánchez (FLACO)
   (Cauza T-74/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FLACO - Marcă națională verbală anterioară FLACO - Motiv relativ de refuz - Identitate a produselor - Articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Cerere privind dovada utilizării serioase a mărcii anterioare formulată pentru prima dată în fața camerei de recurs - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 și norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95)
   2011/C 186/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Flaco-Geräte GmbH (Gütersloh, Germania) (reprezentant: M. Wirtz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Jesús Delgado Sánchez (Socuellamos, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 23 noiembrie 2009 (cauza R 86/2009-2) privind o procedură de opoziție între domnul Jesús Delgado Sánchez și Flaco-Geräte GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Flaco-Geräte GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-141/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Măsuri cu efect echivalent unei restricții cantitative — Protecția sănătății publice — Justificare — Farmacii — Livrarea produselor farmaceutice direct către spitale — Proximitatea spitalului vizat)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-141/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Măsuri cu efect echivalent unei restricții cantitative - Protecția sănătății publice - Justificare - Farmacii - Livrarea produselor farmaceutice direct către spitale - Proximitatea spitalului vizat)
   (2008/C 285/11)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: B. Schima, agent)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și C. Schulze-Bahr, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 28 CE și 30 CE — Legislație națională care impune cerințe farmaciilor pentru a putea livra produse farmaceutice direct către spitale, cerințe pe care, în practică, nu pot să le îndeplinească decât farmaciile stabilite în proximitatea spitalului vizat
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza C-554/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolele 2, 9 și 13 — Activitate economică desfășurată de stat, de autoritățile locale și de alte organisme de drept public — Scutire)

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-554/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolele 2, 9 și 13 - Activitate economică desfășurată de stat, de autoritățile locale și de alte organisme de drept public - Scutire)
   2009/C 220/09
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și M. Afonso, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: D. O’Hagan, E. Fitzsimons și N. Travers, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunere incorectă a articolului 13 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7) — Scutire pentru orice activitate economică în care se angajează statul, autoritățile locale și alte organisme de drept public

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a prevăzut în reglementarea națională o dispoziție generală potrivit căreia sunt supuse taxei pe valoarea adăugată activitățile economice desfășurate de organismele de drept public în afara cadrului autorității publice,
               prin faptul că nu a prevăzut în reglementarea națională nici o dispoziție generală potrivit căreia sunt supuse taxei pe valoarea adăugată organismele de drept public care acționează în calitate de autoritate publică în cazul în care calitatea lor de persoane neimpozabile poate determina denaturări semnificative ale concurenței, nici un criteriu care să permită încadrarea în această privință a puterii de apreciere a ministrului finanțelor și
               prin faptul că nu a prevăzut în reglementarea națională o dispoziție generală potrivit căreia sunt supuse taxei pe valoarea adăugată organismele de drept public care desfășoară activitățile prevăzute în anexa I la Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, cu condiția ca activitățile respective să nu fie efectuate la o scară neglijabilă,
               Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 9 și 13 din această directivă.

               2)

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza C-236/15: Ordonanța președintelui Curții din 23 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Constanța – România) – Dinu Antoci/Instituția Prefectului – Județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/15

         Ordonanța președintelui Curții din 23 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Constanța – România) – Dinu Antoci/Instituția Prefectului – Județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Cauza C-236/15) (1)

   (2016/C 475/23)
   Limba de procedură: româna
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza T-26/14 P: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Schönberger/Curtea de Conturi ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiu de promovare 2011 — Coeficienții de multiplicare de referință — Contradicție” )

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/41

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Schönberger/Curtea de Conturi
   (Cauza T-26/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiu de promovare 2011 - Coeficienții de multiplicare de referință - Contradicție”))
   2014/C 421/58
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Peter Schönberger (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: O. Mader, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: B. Schäfer și I. Ní Riagáin Düro, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013, Schönberger/Curtea de Conturi (F-14/12, RepFP, EU:F:2013:167), având ca obiect anularea hotărârii

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013, Schönberger/Curtea de Conturi (F-14/12).

               2)

               Trimite cauza la Tribunalul Funcției Publice spre rejudecare.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 93, 29.3.2014.


title: Cauza T-229/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Impala/Comisia ( Concurență — Concentrare — Întreprindere comună Sony BMG — Anularea deciziei inițiale de către Tribunal — Nouă decizie care declară operațiunea de concentrare compatibilă cu piața comună — Rămânerea cauzei fără obiect — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/48

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Impala/Comisia
   (Cauza T-229/08) (1)

   („Concurență - Concentrare - Întreprindere comună Sony BMG - Anularea deciziei inițiale de către Tribunal - Nouă decizie care declară operațiunea de concentrare compatibilă cu piața comună - Rămânerea cauzei fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”)
   2009/C 282/93
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, association internationale) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Crosby, J. Golding, solicitors, și I. Wekstein, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis, F. Arbault și K. Mojzesowicz, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Sony Corporation of America (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: N. Levy, barrister, R. Snelders și T. Graf, avocați) și Bertelsmann AG (Gütersloh, Germania) (reprezentanți: P. Chappatte, J. Boyce și A. Lyle-Smythe, solicitors)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 4507 a Comisiei din 3 octombrie 2007 privind declararea ca fiind compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului SEE a unei operațiuni de concentrare prin care se urmărește crearea unei întreprinderi comune care regrupează activitățile desfășurate de Sony Corporation of America și de Bertelsmann AG în domeniul muzicii înregistrate (Cazul COMP/M.3333-Sony/BMG), adoptată ca urmare a anulării, prin Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2006, Impala/Comisia (T-464/04, Rep., p. II-2289), a Deciziei 2005/188/CE a Comisiei din 19 iulie 2004 privind declararea unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind SEE (Cazul COMP/M.3333 — Sony/BMG) (JO 2005, L 62, p. 30)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, association internationale) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene.

               3.

               Bertelsmann AG și Sony Corporation of America suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza T-336/13: Ordonanța Tribunalului din 2 septembrie 2014 – Borghezio/Parlamentul ( „Acțiune în anulare — Declarație a președintelui Parlamentului European, în sesiune plenară, prin care informează adunarea despre excluderea unui deputat european din grupul politic la care este afiliat — Act care nu este supus căilor de atac — Acțiune vădit inadmisibilă” )

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/12

         Ordonanța Tribunalului din 2 septembrie 2014 – Borghezio/Parlamentul
   (Cauza T-336/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Declarație a președintelui Parlamentului European, în sesiune plenară, prin care informează adunarea despre excluderea unui deputat european din grupul politic la care este afiliat - Act care nu este supus căilor de atac - Acțiune vădit inadmisibilă”))
   2014/C 380/16
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mario Borghezio (Torino, Italia) (reprezentant: H. Laquay, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz, N. Görlitz și M. Windisch, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Parlamentului, luată sub forma unei declarații a președintelui său în sesiune plenară, la 10 iunie 2013, potrivit căreia reclamantul avea, începând cu data de 3 iunie 2013, calitatea de deputat neafiliat, ca urmare a excluderii sale din grupul politic „Europa Libertății și Democrație” începând cu această dată

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Mario Borghezio suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Parlamentul European, inclusiv pe acele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza T-368/09 P: Recurs introdus la 23 septembrie 2009 de Roberto Sevenier împotriva Ordonanței pronunțate la 8 iulie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-62/08, Sevenier/Comisia

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/53

         Recurs introdus la 23 septembrie 2009 de Roberto Sevenier împotriva Ordonanței pronunțate la 8 iulie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-62/08, Sevenier/Comisia
   (Cauza T-368/09 P)
   2009/C 282/101
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Roberto Sevenier (Paris, Franța) (reprezentanți: E. Boigelot și L. Defalque, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Ordonanței pronunțate la 8 iulie 2009 de Camera a treia a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene în cauza F-62/08, Sevenier/Comisia, și notificată recurentului la 13 iulie 2009;

               —

               admiterea concluziilor pe care recurentul le-a prezentat în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată pentru cele două acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentului recurs, recurentul solicită anularea Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 8 iulie 2009, pronunțată în cauza Sevenier/Comisia, F-62/08, prin care TFP a respins ca fiind vădit inadmisibilă acțiunea prin care reclamantul a solicitat anularea unei decizii a Comisiei din 24 septembrie 2007 întrucât prin aceasta se respinge cererea reclamantului având ca obiect, pe de o parte, retractarea cererii sale de demisie din data de 19 octombrie 1983 și, pe de altă parte, sesizarea comisiei pentru invaliditate.
   În susținerea recursului, recurentul susține, în principal, un motiv unic întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de TFP în interpretarea noțiunii de act pur confirmativ, în măsura în care TFP ar fi calificat decizia explicită, intervenită ulterior respingerii implicite a cererii reclamantului, drept act pur confirmativ în pofida faptului că decizia explicită admitea în parte cererea formulată de recurent.
   În subsidiar, recurentul susține că TFP a denaturat și nu a respectat actele dosarului și nu și-a îndeplinit obligația de motivare constatând că nicio împrejurare specifică speței nu justifica faptul că TFP nu aplică jurisprudența constantă în materie de act pur confirmativ.


title: Cauza F-8/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 17 iunie 2011 — Nieminen/Consiliul

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/58

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 17 iunie 2011 — Nieminen/Consiliul
   (Cauza F-8/11) (1)

   2011/C 252/134
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 95, 26.3.2011, p. 14.


title: Cauza T-419/16: Acțiune introdusă la 28 iulie 2016 – Carrera Brands/EUIPO – Autec (Carrera)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/44

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2016 – Carrera Brands/EUIPO – Autec (Carrera)
   (Cauza T-419/16)
   (2016/C 343/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Carrera Brands Ltd (Hong Kong, Republica Populară Chineză) (reprezentant: C. Markowsky, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Autec AG (Nürnberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „Carrera” – Marca Uniunii nr. 4 630 711

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 iunie 2016 în cauza R 278/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în ceea ce privește punctul 2 din dispozitiv și reformarea ei în sensul anulării deciziei diviziei de anulare din 21 ianuarie 2015;

               —

               anularea deciziei atacate de respingere a cererii reclamantei de suspendare a procedurii;

               —

               cu titlu subsidiar: reformarea ei în sensul admiterii cererii reclamantei din 22 august 2014 de suspendare a procedurii, cerere reiterată la 21 mai 2015, în procedura de recurs;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 56 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza C-388/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 5 septembrie 2008 — Artur Leymann, Aleksei Pustovarov/Virallinen syyttäjä

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 5 septembrie 2008 — Artur Leymann, Aleksei Pustovarov/Virallinen syyttäjä
   (Cauza C-388/08)
   (2008/C 272/23)
   Limba de procedură: finlandeza
   Instanța de trimitere
   Korkein oikeus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Artur Leymann, Aleksei Pustovarov

      Pârât: Virallinen syyttäjä
   Întrebările preliminare

               1)

               Cum trebuie interpretată expresia „infracțiune […] alta decât cea care a motivat predarea sa” utilizată la articolul 27 alineatul (2) din decizia-cadru (1) și, mai precis, care sunt criteriile pertinente pentru a stabili dacă descrierea faptelor pe care se întemeiază acuzarea diferă în atât de mare măsură de cea pe care s-a întemeiat predarea încât trebuie să se considere că este o „altă infracțiune” în sensul articolului 27 alineatul (2), care nu poate fi urmărită decât cu consimțământul menționat la articolul 27 alineatul (3) litera (g) și alineatul (4)?

               2)

               Articolul 27 alineatul (2) din decizia-cadru trebuie interpretat în sensul că procedura de consimțământ prevăzută la alineatul (3) litera (g) și la alineatul (4) ale aceluiași articol trebuie să se aplice într-un caz în care atât mandatul de arestare cât și inculparea definitivă privesc o infracțiune (în formă agravată) de trafic de stupefiante, dar descrierea faptelor în actul de inculpare a fost modificată ulterior astfel încât aceasta privea altă categorie de stupefiante decât cea menționată în mandatul de arestare?

               3)

               Cum trebuie interpretat articolul 27 alineatul (2) din decizia-cadru potrivit căruia o persoană care a fost predată nu poate fi urmărită penal, condamnată sau privată de libertate pentru o altă infracțiune, având în vedere în special procedura de consimțământ prevăzută la alineatul (4) al aceluiași articol și ținând seama de dispoziția din articolul 27 alineatul (3) litera (c), potrivit căreia „regula specialității” nu se aplică în cazul în care procedura penală nu duce la aplicarea unei măsuri care să restrângă libertatea individuală a persoanei?

                           a)

                           În cazurile în care se aplică procedura consimțământului, dispozițiile menționate mai sus trebuie interpretate în sensul că nu se opun efectuării unor acte de urmărire penală, desfășurării unui proces și pronunțării unei hotărâri cu privire la respectiva infracțiune, înainte de primirea consimțământului, cu condiția ca persoana bănuită de comiterea infracțiunii să nu fie supusă unor măsuri privative sau restrictive de libertate ?

                           b)

                           Cum trebuie apreciată împrejurarea că o procedură penală care implică restrângerea libertății privește mai multe infracțiuni, iar pentru una dintre ele se aplică procedura de consimțământ? În acest caz, dispozițiile menționate trebuie interpretate în sensul că nu se opun efectuării unor acte de urmărire penală, desfășurării unui proces și pronunțării unei hotărâri cu privire la respectiva infracțiune, înainte de primirea consimțământului, deși suspectul a fost supus în cursul procedurii unei măsuri restrictive de libertate, din moment ce această restrângere a libertății se întemeia legal pe celelalte capete de acuzare?

      (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare șI procedurile de predate între statele membre, JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3.


title: Cauza T-576/11: Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2011 — Schenker Customs Agency/Comisia Europeană

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/56

      Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2011 — Schenker Customs Agency/Comisia Europeană
      (Cauza T-576/11)
      (2012/C 25/109)
      Limba de procedură: olandeza

         Părțile

         Reclamantă: Schenker Customs Agency BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: A. Jansen și J. Biermasz, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei Comisiei Europene din 27 iulie 2011 în cauza REM 01/2010 și

                  —

                  constatarea faptului că remiterea taxelor lichidate ulterior este întemeiată.

         Motivele și principalele argumente

      Între 19 februarie 1999 și 19 iulie 2001, reclamanta a depus în nume propriu, în calitate de comisionar în vamă, 52 de declarații pentru punerea în liberă circulație a glifosatului. Taiwan era menționat ca țară de origine pe toate declarațiile. În urma unei investigații efectuate de OLAF a rezultat că glifosatul declarat nu era originar din Taiwan, ci din China. Prin urmare, taxele antidumping solicitate de autoritățile vamale olandeze ar fi datorate.
      Reclamanta afirmă că Comisia Europeană a decis în mod greșit că remiterea taxelor la import nu este justificată.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că Comisia Europeană ar fi estimat în mod greșit că încălcarea dreptului la apărare, solicitarea tardivă a taxelor și faptul că Schenker nu a putut să facă declarațiile ca reprezentantă directă ar fi argumente care susțin existența datoriei vamale înseși. Potrivit reclamantei, aceste argumente ar putea foarte bine să constituie un caz excepțional în sensul articolului 239 din Regulamentul nr. 2913/92 (1) și ar fi trebuit prin urmare examinate pe fond.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că, potrivit reclamantei, Comisia Europeană ar fi considerat în mod greșit că eliberarea unor certificate de origine eronate de camerele de comerț din Taiwan nu ar putea constitui un caz excepțional în sensul articolului 239 din Regulamentul nr. 2913/92.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia Europeană ar fi estimat în mod greșit că modul său de a proceda în speță nu constituie un caz excepțional în sensul articolului 239 din Regulamentul nr. 2913/92. Reclamanta afirmă că Comisia nu și-a exercitat totuși controlul efectiv asupra investigației fraudei și nu a coordonat cazul.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că Comisia Europeană ar fi considerat în mod greșit că Schenker nu ar fi fost plasată într-un caz excepțional de prin conduita autorităților olandeze. Reclamanta afirmă că Comisia Europeană nu a ținut cont de faptul că autoritățile olandeze nu ar fi acționat corespunzător întrucât erau informate despre existența unei fraude privind glifosatul importat din Taiwan.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia Europeană ar fi considerat de asemenea în mod greșit că reclamanta nu ar fi dovedit toată diligența care poate fi în mod normal așteptată de la un comisionar în vamă și că, pentru acest motiv, remiterea taxelor la import nu poate fi justificată. Reclamanta susține că nu i se poate reproșa nici o conduită și nici neglijență vădită și face trimitere în această privință la decizia Douanekamer du Gerechtshof Amsterdam pronunțată la 18 decembrie 2008 (a se vedea punctul 5.2.3 din decizie).

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că Comisia Europeană ar fi neglijat în mod greșit examinarea tuturor faptelor și a tuturor împrejurărilor pertinente.

         (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza C-377/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 29 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/29

         Ordonanța președintelui Curții din data de 29 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda
   (Cauza C-377/06) (1)

   (2007/C 82/63)

      Limba de procedură: finlandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza T-765/15: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2015 – BelTechExport/Consiliul

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/44

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2015 – BelTechExport/Consiliul
   (Cauza T-765/15)
   (2016/C 068/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BelTechExport ZAO (Minsk, Belarus) (reprezentanți: J. Jerņeva și E. Koškins, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) 2015/1948 al Consiliului din 29 octombrie 2015 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO L 284, p. 62), în măsura în care acest regulament extinde aplicarea măsurilor restrictive în privința reclamantei, chiar dacă această aplicare este suspendată temporar;

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2015/1957 a Consiliului din 29 octombrie 2015 de modificare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO L 284, p. 149), în măsura în care această decizie extinde aplicarea măsurilor restrictive în privința reclamantei, chiar dacă această aplicare este suspendată temporar;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că actele atacate nu oferă o motivare suficientă pentru a justifica înscrierea continuă a reclamantei în anexele în cauză și pe faptul că Consiliul nu s-a conformat dispozițiilor articolului 296 al doilea paragraf TFUE, care îi impun să își motiveze deciziile.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că actele atacate încalcă dreptul la apărare și dreptul la un proces echitabil, înscrise în articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („carta”) și în articolele 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale („CEDO”), întrucât au fost adoptate fără ca reclamanta să fi avut posibilitatea să își exercite în mod efectiv dreptul la apărare, în particular dreptul de a fi ascultat și dreptul de a beneficia de o procedură care să îi permită să solicite în mod efectiv retragerea sa de pe lista persoanelor și a entităților vizate de măsurile restrictive.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că actele atacate sunt viciate de erori vădite de apreciere, întrucât se bazează pe ipoteza incorectă potrivit căreia, în calitate de societate importantă din sectorul fabricării și exportului de arme din Bielorusia, reclamanta obține beneficii de la regimul Lukașenko.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că actele atacate încalcă dreptul fundamental de proprietate consacrat la articolul 17 din cartă și la articolul 1 din primul protocol adițional la CEDO și pe faptul că această încălcare nu este întemeiată pe elemente de probă convingătoare, nu este justificată și este disproporționată.


title: Avizul 1/08: Avizul Curții (Marea Cameră) din 30 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene [Aviz emis în temeiul articolului 300 alineatul (6) CE — Acordul General privind Comerțul cu Servicii (GATS) — Liste de angajamente specifice — Încheierea de acorduri privind acordarea de compensații în considerarea modificării și a retragerii anumitor angajamente ca urmare a aderării unor noi state membre la Uniunea Europeană — Competență partajată — Temeiuri juridice — Politica comercială comună — Politica comună a transporturilor]

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/2

         Avizul Curții (Marea Cameră) din 30 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene
   (Avizul 1/08) (1)

   (Aviz emis în temeiul articolului 300 alineatul (6) CE - Acordul General privind Comerțul cu Servicii (GATS) - Liste de angajamente specifice - Încheierea de acorduri privind acordarea de compensații în considerarea modificării și a retragerii anumitor angajamente ca urmare a aderării unor noi state membre la Uniunea Europeană - Competență partajată - Temeiuri juridice - Politica comercială comună - Politica comună a transporturilor)
   2011/C 211/02
   Limba de procedură: toate limbile

      Părțile

      Solicitantă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul

   Cerere de emitere a unui aviz — Organizația Mondială a Comerțului (OMC) — Acordul General privind Comerțul cu Servicii (GATS) — Liste de angajamente specifice privind deschiderea piețelor și acordarea tratamentului național — Acorduri privind modificarea și retragerea angajamentelor specifice ca urmare a aderării unor noi state membre la Uniunea Europeană, precum și cu privire la ajustări compensatorii în favoarea statelor membre ale OMC afectate de aceste modificări și retrageri — Natura competenței (exclusivă sau partajată) a Comunității de a încheia asemenea acorduri și temeiurile juridice adecvate — Domeniul de aplicare al politicii comerciale comune și, respectiv, al politicii comune a transporturilor

      Dispozitivul

               1.

               Încheierea acordurilor cu membrii afectați ai Organizației Mondiale a Comerțului în sensul articolului XXI din Acordul General privind Comerțul cu Servicii (GATS), astfel cum sunt menționate în prezenta cerere de emitere a unui aviz, ține de competența partajată a Comunității Europene și a statelor membre.

               2.

               Actul comunitar privind încheierea acordurilor menționate trebuie să fie întemeiat atât pe articolul 133 alineatele (1), (5) și (6) al doilea paragraf CE, cât și pe articolul 71 CE și pe articolul 80 alineatul (2) CE coroborate cu articolul 300 alineatele (2) și (3) primul paragraf CE.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza T-456/12: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2012 — British Telecommunications/Comisia

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/27

         Acțiune introdusă la 17 octombrie 2012 — British Telecommunications/Comisia
   (Cauza T-456/12)
   2012/C 379/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: British Telecommunications plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Rivas Andrés și G. van de Walle de Ghelcke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 12 iunie 2012 adoptată în cazul privind ajutorul de stat nr. SA.33540 (2012/N) — United Kingdom City of Birmingham — Digital District NGA Network; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv prin care se susține că

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE și punctul 35 din Orientările privind rețelele în bandă largă (1) întrucât nu a analizat dacă obiectivul ajutorului este bine definit;

               2.

               Al doilea motiv prin care se susține că

                           —

                           Comisia nu a evaluat proporționalitatea măsurii propuse în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE și cu punctele 51 și 79 din Orientările privind rețelele în bandă largă și că aceasta ar fi trebuit să inițieze o procedură oficială de investigare;

               3.

               Al treilea motiv prin care se susține că

                           —

                           Comisia ar fi trebuit să inițieze o procedură oficială de investigare întrucât măsura de ajutor propusă produce efecte pe alte piețe decât NGA în care nu există o disfuncționalitate de piață și pe care Comisia nu le-a analizat;

               4.

               Al patrulea motiv prin care se susține că

                           —

                           întrucât a solicitat ca operatorul selectat „să furnizeze toate tipurile de acces la rețea pe care l-ar putea dori operatorii”, decizia atacată înlătură „efectul de stimulare” și este incompatibilă cu Orientările privind rețelele în bandă largă și cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE;

               5.

               Al cincilea motiv prin care se susține că

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE și Orientările privind rețelele în bandă largă întrucât a aprobat utilizarea ajutorului de stat pentru dublarea rețelelor de linii închiriate preexistente în zona vizată;

               6.

               Al șaselea motiv prin care se susține că

                           —

                           întrucât a solicitat ca New Network „să furnizeze toate tipurile de acces la rețea pe care l-ar putea dori operatorii”, decizia atacată este disproporționată și nu este conformă cu cadrul de reglementare comunitar pentru comunicații electronice;

               7.

               Al șaptelea motiv prin care se susține că

                           —

                           decizia atacată este afectată de erori de fapt și de erori vădite de apreciere, iar Comisia și-a încălcat obligația, aferentă examinării preliminare, de a-și motiva în mod corespunzător decizia atacată.

      (1)  Comunicarea Comisiei — Orientări comunitare pentru aplicarea normelor privind ajutorul de stat în cazul dezvoltării rapide a rețelelor în bandă largă (JO 2009 C 235, p. 7).


title: Cauza C-308/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Germania) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH/Sunstar Deutschland GmbH, fostă John O. Butler GmbH [Directiva 2001/83/CE — Medicamente de uz uman — Articolul 1 punctul 2 litera (b) — Noțiunea „medicament după criteriul funcției” — Definiția noțiunii „acțiune farmacologică” ]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Germania) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH/Sunstar Deutschland GmbH, fostă John O. Butler GmbH
      (Cauza C-308/11) (1)

      (Directiva 2001/83/CE - Medicamente de uz uman - Articolul 1 punctul 2 litera (b) - Noțiunea „medicament după criteriul funcției” - Definiția noțiunii „acțiune farmacologică”)
      (2012/C 331/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH

         Pârâtă: Sunstar Deutschland GmbH, fostă John O. Butler GmbH

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Interpretarea articolului 1 punctul 2 litera (b) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 (JO L 136, p. 34, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 116) — Calificarea unui produs drept medicament — Apă de gură cu clorhexidină în proporție de 0,12 % — Noțiunea „acțiune farmacologică”

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 1 punctul 2 litera (b) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, trebuie interpretat în sensul că pentru definirea noțiunii „acțiune farmacologică” în sensul acestei dispoziții este posibil să se țină seama de definiția dată acestei noțiuni în documentul de orientare elaborat în comun de serviciile Comisiei și de autoritățile competente ale statelor membre referitor la delimitarea dintre Directiva 76/768 privind produsele cosmetice și Directiva 2001/83 privind medicamentele.

                  2.

                  Articolul 1 punctul 2 litera (b) din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, trebuie interpretat în sensul că, pentru a se putea considera că o substanță exercită o „acțiune farmacologică” în sensul acestei dispoziții, nu este necesar să se producă o interacțiune între moleculele din care este alcătuită și o componentă celulară din corpul utilizatorului, putând fi suficientă o interacțiune între substanța menționată și orice componentă celulară prezentă în corpul utilizatorului.

         (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-574/08: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2008 — Syndicat des thoniers méditerranéens și alții/Comisia

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/41

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2008 — Syndicat des thoniers méditerranéens și alții/Comisia
   (Cauza T-574/08)
   (2009/C 69/94)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Syndicat des thoniers méditerranéens (Marsilia, Franța), Jean-Luc Buono, Gérard Buono, Marc Carreno, Roger Louis Paul Del Ponte (Balaruc les Bains, Franța), Serge Antoine Di Rocco (Frontignan, Franța), Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Jean Louis Etienne Jalabert (Sigean, Franța), Jean Gérald Lubrano (Marseille, Franța), Gérald Jean Lubrano (Balaruc les Bains, Franța), Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello, Serge Antoine José Perez (Sorède, Franța) (reprezentant: C. Bonnefoi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Declararea răspunderii Comisiei Europene pentru consecințele aplicării Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase-pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană;

               —

               o despăgubire proporțională cu consecințele acestei recunoașteri a răspunderii; această despăgubire este apreciată pe baza elementelor de probă anexate și în curs de confirmare; este exprimată în euro:

                           —

                           Buono Jean-Luc și Gérard 323 053 sau 564 956 (în funcție de situația luată în considerare, și anume, înainte sau după impozitare);

                           —

                           Carreno Marc 1 euro simbolic;

                           —

                           Del Ponte Roger 518 707 sau 703 707 (în funcție de situația luată în considerare, și anume, înainte sau după impozitare);

                           —

                           Di Rocco Serge 388 047 sau 634 207 (în funcție de situația luată în considerare, și anume, înainte sau după impozitare);

                           —

                           Donnarel Jean-Louis 351 685;

                           —

                           Flores Jean-François 1 euro simbolic;

                           —

                           Jalabert Jean Louis Etienne 144 643;

                           —

                           Lubrano Jean și Lubrano Jean Lucien 212 358;

                           —

                           Lubrano Jean-Gérald 237 160 sau 474 320 (în funcție de situația luată în considerare, și anume, înainte sau după impozitare);

                           —

                           Lubrano Gérald 213 588;

                           —

                           Marin Fabrice și Marin Robert 466 665 sau 610 820 (în funcție de situația luată în considerare, și anume, înainte sau după impozitare);

                           —

                           Marin Hervé, Marin Nicolas, Marin Robert, Marin Sébastien 1 euro simbolic;

                           —

                           Penniello Jean-Marc 624 000;

                           —

                           Perez Serge Antoine 54 645;

               —

               o despăgubire morală a STM proporțională cu consecințele acestei declarări a răspunderii, și anume o sumă forfetară de 30 000 euro care va fi utilizată pentru informarea membrilor în materie de drepturi și de reglementare comunitară în domeniul pescuitului;

               —

               rambursarea tuturor cheltuielilor de judecată, pentru care va fi prezentat un justificativ detaliat, efectuate în legătură cu această procedură.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții, marinari pescari și sindicatul acestora, solicită repararea prejudiciului pe care consideră ca l-au suferit din cauza adoptării Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei (1) prin care se interzice pescuirea tonului roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană cu nave de pescuit cu plasă-pungă înregistrate sub pavilion grec, francez, italian, cipriot, maltez ori spaniol sau cu nave înregistrate în aceste state membre.
   În susținerea acțiunii, reclamanții prezintă anumite mijloace și argumente întemeiate pe:

               —

               o încălcare a principiilor din Codul de bună conduită anexat la Regulamentul interior al Comisiei, în măsura în care Comisia nu ar fi organizat o reuniune cu Syndicat des thoniers méditerranéens, deși a promis să procedeze astfel;

               —

               o lipsă de despăgubire a reclamanților cărora li se interzice pescuitul, deși cota alocată acestora nu ar fi fost încă atinsă;

               —

               faptul că măsurile adoptate de Comisie nu ar constitui un simplu risc inerent acestui sector de activitate, pe care reclamanții ar trebui să îl suporte fără despăgubire;

               —

               o lipsă de probe privind necesitatea măsurilor adoptate, acestea fiind adoptate pe baza unor extrapolări matematice care nu prezintă un caracter de probă;

               —

               faptul că măsurile în cauză nu s-ar întemeia pe o amenințare gravă;

               —

               o încălcare a principiului securității juridice, în măsura în care regulamentul în cauză, care oprește pescuitul tonului roșu, ar fi fost adoptat într-un termen foarte scurt și ar fi anulat dispoziții care tocmai deschideau perioada de pescuit;

               —

               o încălcare a drepturilor fundamentale garantate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2), în special a dreptului de a lucra și a dreptului de proprietate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană (JO L 155, p. 9).

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza C-373/14 P: Recurs introdus la 31 iulie 2014 de Toshiba Corporation împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 21 mai 2014 în cauza T-519/09, Toshiba Corporation/Comisia Europeană

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/15

         Recurs introdus la 31 iulie 2014 de Toshiba Corporation împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 21 mai 2014 în cauza T-519/09, Toshiba Corporation/Comisia Europeană
   (Cauza C-373/14 P)
   2014/C 339/18
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Toshiba Corporation (reprezentanţi: J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, J. Jourdan şi P. Berghe, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 21 mai 2014 în cauza T-519/09, Toshiba Corporation/Comisia Europeană, în măsura în care prin aceasta a fost respinsă cererea Toshiba de anulare a articolelor 1 și 2 din Decizia Comisiei Europene în cazul COMP/39.129 — Transformatoare, și anularea acestei decizii;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe în conformitate cu dezlegarea dată în hotărârea Curții problemelor de drept și, în orice caz,

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Toshiba, inclusiv a celor aferente procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta contestă Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 în cauza T-519/09, Toshiba Corporation/Comisia Europeană („hotărârea atacată”), în care Toshiba Corporation („Toshiba”) a solicitat anularea Deciziei Comisiei Europene în cazul COMP/39.129 — Transformatoare. Prin hotărârea recurată, Tribunalul a respins în totalitate acțiunea formulată de Toshiba și a obligat-o pe aceasta la plata cheltuielilor de judecată. Prin prezentul recurs, Toshiba susține că Tribunalul a săvârșit următoarele erori de drept:

               —

               primul motiv: Toshiba susține că Tribunalul a aplicat un criteriu juridic eronat atunci când a considerat că producătorii japonezi de transformatoare ar fi competitori pe piața SEE (1) pentru motivul că barierele la intrarea pe piața SEE nu ar fi insurmontabile și (2) pe baza existenței unui Gentlemen’s Agreement, în loc să fi verificat dacă producătorii japonezi aveau o posibilitate reală și concretă de a intra pe piața SEE și dacă o astfel de intrare corespundea unei strategii economice viabile. În lipsa unei potențiale concurențe între producătorii japonezi și cei europeni, respectivul Gentlemen’s Agreement nu putea încălca articolul 81 CE, iar Comisia nu avea competența să urmărească acest caz. Hotărârea atacată și decizia atacată trebuie, prin urmare, anulate în ceea ce o privește pe Toshiba.

               —

               al doilea motiv: Toshiba susține că Tribunalul a denaturat conținutul unei scrisori în care o altă parte la procedură a afirmat că nu va contesta constatările Comisiei. Comisia a considerat că scrisoarea a înlocuit declarațiile anterioare ale părții respective prin care confirma că nu efectuase nicio vânzare în SEE. Aceasta constituie totuși o denaturare a probelor pe care Tribunalul s-a întemeiat pentru a constata că barierele la intrarea pe piața SEE nu ar fi insurmontabile. Toshiba susține că, prin urmare, hotărârea atacată și decizia atacată trebuie anulate.

               —

               al treilea motiv: Toshiba susține că Tribunalul a furnizat o motivare contradictorie, a aplicat un criteriu juridic eronat pentru distanțarea publică și a încălcat principiul răspunderii personale prin faptul că a considerat că argumentul Toshiba privind neparticiparea sa la reuniunea de la Zurich din 2003 era „ineficient”. Hotărârea atacată și decizia atacată trebuie, prin urmare, anulate în măsura în care se concluzionează că Toshiba a continuat că participe la Gentlemen’s Agreement până în mai 2003.

               —

               al patrulea motiv: Toshiba susține că Tribunalul a interpretat în mod greșit punctul 18 din Orientările privind calcularea amenzilor atunci când a aplicat drept criteriu pentru stabilirea participării părților în cadrul încălcării cotele de piață globale. Hotărârea atacată și decizia atacată trebuie, prin urmare, anulate în măsura în care amenda aplicată Toshiba a fost calculată pe baza cotei mondiale de piață a acesteia, iar amenda aplicată Toshiba trebuie redusă în consecință.


title: Cauza T-741/15: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2015 – British Aggregates și alții/Comisia

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/38

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2015 – British Aggregates și alții/Comisia
   (Cauza T-741/15)
   (2016/C 068/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: British Aggregates Association (Lanark, Regatul Unit), Tinney Quarries Ltd (St. Johnston, Irlanda), MBC Quarries Ltd (Ballybofey, Irlanda), Mac Sand Ltd (Stranorlar, Irlanda) (reprezentanți: L. Van den Hende, avocat, și A. White, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 4 august 2014, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 25 septembrie 2015, privind schema de ajutor SA.18859 (11/C) (ex 65/10 NN) pusă în aplicare de Regatul Unit – Scutirea de taxa pe agregate în Irlanda de Nord (ex N 2/04); și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantelor în aceste proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe împrejurarea că Comisia a săvârșit o eroare de drept stabilind că încălcarea articolului 110 TFUE, precum și a articolului 107 TFUE puteau fi rectificate retroactiv și, prin aceasta, scutirea de taxa pe agregate în Irlanda de Nord să devină compatibilă cu piața internă.

               2.

               Al doilea motiv, subsidiar față de primul motiv, este întemeiat pe împrejurarea că Comisia a săvârșit o eroare de drept și erori de apreciere stabilind că măsura corectivă retroactivă luată de Regatul Unit era compatibilă cu principiul efectivității și cu dreptul la o cale de atac efectivă.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe împrejurarea că Comisia a săvârșit erori de apreciere stabilind că scutirea de taxa pe agregate în Irlanda de Nord era compatibilă cu Orientările comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului (1) și cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE. În special, Comisia a săvârșit erori de apreciere constatând că al treilea aspect al criteriului necesității din Orientările privind ajutorul pentru protecția mediului din 2008 era îndeplinit, și anume dacă carierele din Irlanda de Nord puteau sau nu puteau transfera taxa pe agregate către consumatori fără ca aceasta să determine reduceri semnificative ale vânzărilor.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe împrejurarea că Comisia a omis să efectueze o examinare efectiv diligentă și imparțială a aspectului dacă măsura corectivă retroactivă luată de Regatul Unit era compatibilă cu principiul efectivității și cu dreptul la o cale de atac efectivă și dacă al treilea aspect al criteriului necesității din Orientările privind ajutorul pentru protecția mediului din 2008 era îndeplinit.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe împrejurarea că Comisia nu motivat, în conformitate cu articolul 296 TFUE, de ce măsura corectivă retroactivă luată de Regatul Unit era compatibilă cu principiul efectivității și cu dreptul la o cale de atac efectivă, și de ce al treilea aspect al criteriului necesității din Orientările comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului din 2008 era îndeplinit.

      (1)  Orientările comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului (JO 2008 C 82, p. 1).


title: Cauza T-534/15: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2015 – LG Electronics/OAPI – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/38

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2015 – LG Electronics/OAPI – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT)
   (Cauza T-534/15)
   (2015/C 371/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republica Coreea) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „Viewty GT” – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 017 237

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 12 iunie 2015 în cauzele conexate R 1937/2014-2 și R 1564/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-454/09: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/33

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-454/09)
   2010/C 24/60
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Righini și B. Stromsky, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea, în termenele stabilite, a tuturor măsurilor necesare pentru a anula ajutorul considerat nelegal și incompatibil cu piața comună prin Decizia 2008/697/CE a Comisiei din 16 aprilie 2008 privind ajutorul de stat C 13/07 (ex NN 15/06 și N 743/06) pus în aplicare de Italia în beneficiul New Interline [notificată la 17 iunie 2008 cu numărul C(2008) 1321] (1), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi sunt impuse în temeiul articolelor 2, 3 și 4 din decizia menționată și al Tratatului CE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată aferente procesului.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul în care Italia ar fi trebuit să anuleze și să recupereze ajutorul acordat în mod nelegal a expirat după patru luni de la notificarea deciziei. După mai mult de un an, autoritățile italiene nu au adoptat încă măsurile necesare pentru executarea deciziei și recuperarea ajutorului.

      (1)  JO L 235, p. 12.


title: Cauza T-81/15: Acțiune introdusă la 20 februarie 2015 – Facchinello/OAPI – Olimpia Splendid (Synthesis)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/41

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2015 – Facchinello/OAPI – Olimpia Splendid (Synthesis)
   (Cauza T-81/15)
   (2015/C 118/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Danila Facchinello (Molinella, Italia) (reprezentant: F. Torlontano, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Olimpia Splendid SpA (Gualtieri, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Synthesis” – marca comunitară nr. 2 8 71  069.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de decădere.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 noiembrie 2014 în cauza R 2169/2013-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 noiembrie 2014 și declararea, în consecință, a lipsei decăderii din drepturile asupra mărcii comunitare Synthesis în ceea ce privește produsele din clasa 11 (aparate de aer condiționat);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară, întrucât Camera întâi de recurs a declarat decăderea din drepturile asupra mărcii comunitare reținând că probele furnizate de titular nu sunt adecvate pentru a demonstra utilizarea efectivă a acesteia.


title: Cauza T-545/13: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2013 — Al Matri/Consiliul

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/18

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2013 — Al Matri/Consiliul
   (Cauza T-545/13)
   2013/C 359/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Fahed Mohamed Sakher Al Matri (Doha, Qatar) (reprezentant: M. Lester, Barrister și G. Martin, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2013/409/PESC a Consiliului (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 735/2013 al Consiliului (2), în măsura în care îl vizează pe reclamant;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă pentru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâtul ar fi săvârșit o eroare vădită de apreciere considerând că criteriilor pentru înscrierea măsurilor atacate erau îndeplinite în ceea ce îl privește pe reclamant.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și al dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă ale reclamantului.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o motivare insuficientă.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o restrângere nejustificată și disproporționată a dreptului de proprietate al reclamantului și a libertății sale de a desfășura o activitate comercială.

      (1)  Decizia de punere în aplicare 2013/409/PESC a Consiliului din 30 iulie 2013 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 204, p. 52).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 735/2013 al Consiliului din 30 iulie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 101/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia (JO L 204, p. 23).


title: Cauza C-549/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — grad Burgas pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite/Orfey Bulgaria EOOD (TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 63, 65, 73 și 80 — Constituirea, de către persoane fizice, a unui drept de superficie în favoarea unei societăți în schimbul unor servicii de construcție furnizate de această societate acelor persoane fizice — Contract de schimb — TVA aplicat serviciilor de construcție — Fapt generator — Exigibilitate — Plata anticipată a întregii contrapartide — Obiectul plății anticipate — Baza de impozitare a unei operațiuni în cazul contrapartidei constituite din bunuri sau din servicii — Efect direct)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/10

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — grad Burgas pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite/Orfey Bulgaria EOOD
   (Cauza C-549/11) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 63, 65, 73 și 80 - Constituirea, de către persoane fizice, a unui drept de superficie în favoarea unei societăți în schimbul unor servicii de construcție furnizate de această societate acelor persoane fizice - Contract de schimb - TVA aplicat serviciilor de construcție - Fapt generator - Exigibilitate - Plata anticipată a întregii contrapartide - Obiectul plății anticipate - Baza de impozitare a unei operațiuni în cazul contrapartidei constituite din bunuri sau din servicii - Efect direct)
   2013/C 46/18
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — grad Burgas pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Pârâtă:„Orfey Bulgaria” EOOD

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Varhoven administrativen sad — Interpretarea articolelor 63, 65, 73 și 80 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Intervenirea faptului generator de TVA pentru prestarea unui serviciu de construcție — Constituirea de către persoane fizice a unui drept de superficie în favoarea unei societăți în schimbul unor servicii de construcție ale acestei societăți pentru persoanele fizice menționate — Plată anticipată — Legislație națională care prevede ca bază de impozitare a unei operațiuni, în cazul unei contrapartide constituite din bunuri sau din servicii, valoarea normală a livrării de bunuri sau a prestării de servicii

      Dispozitivul

               1.

               În împrejurări precum cele din cauza principală, atunci când un drept de superficie este constituit în favoarea unei societăți în vederea edificării unei clădiri, în contrapartida serviciilor de construcție a anumitor bunuri imobile care se vor afla în această clădire, pe care societatea respectivă se angajează să le livreze la cheie persoanelor care au constituit acest drept de superficie, articolele 63 și 65 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca taxa pe valoarea adăugată aplicată acestor servicii de construcție să devină exigibilă din momentul constituirii dreptului de superficie, cu alte cuvinte, înaintea acestei prestări de servicii, de vreme ce, la momentul constituirii dreptului respectiv, toate elementele pertinente ale acestei prestări de servicii viitoare sunt deja cunoscute și, așadar, în special serviciile în discuție sunt determinate cu precizie, iar valoarea dreptului respectiv poate fi exprimată în bani, aspecte care trebuie verificate de instanța de trimitere.

               2.

               În împrejurări precum cele din cauza principală, în care operațiunea nu se realizează între persoane între care există legături în sensul articolului 80 din Directiva 2006/112, aspect care trebuie însă verificat de instanța de trimitere, articolele 73 și 80 din această directivă trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia, în cazul în care contrapartida unei operațiuni este constituită integral din bunuri sau din servicii, baza de impozitare a operațiunii este valoarea de piață a bunurilor sau a serviciilor furnizate.

               3.

               Articolele 63, 65 și 73 din Directiva 2006/112 au un efect direct.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza C-257/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 15 mai 2017 – C, A/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 15 mai 2017 – C, A/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-257/17)
   (2017/C 269/03)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: C, A

      Intimat: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere articolul 3 alineatul (3) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO 2003, L 251, [p. 12] și rectificare în JO 2012, L 71, [p. 55], Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164) și Hotărârea Nolan (EU:C:2012:638) este Curtea de Justiție competentă să răspundă la întrebările preliminare ale instanței neerlandeze privind interpretarea dispozițiilor acestei directive într-un litigiu privind dreptul de ședere al membrilor de familie ai susținătorilor reîntregirii care au cetățenia neerlandeză, dacă această directivă a fost declarată în dreptul neerlandez ca fiind aplicabilă în mod direct și necondiționat acestor membri de familie?

               2)

               Articolul 15 alineatele (1) și (4) din Directiva 2003/86/CE […] trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în procedurile principale, care prevede că cererea privind un permis de ședere autonom a unui resortisant străin, care se află în mod legal, în cadrul reîntregirii familiei, de peste cinci ani pe teritoriul unui stat membru, poate fi respinsă, deoarece resortisantul străin nu a respectat măsurile de integrare civică prevăzute de dreptul intern?

               3)

               Articolul 15 alineatele (1) și (4) din Directiva 2003/86/CE […] trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în procedura principală, potrivit căreia permisul de ședere autonom poate fi acordat cel mai devreme de la momentul cererii?


title: Cauza C-245/05: Ordonanța președintelui Curții (Camera a patra) din 20 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Metro International/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/31

         Ordonanța președintelui Curții (Camera a patra) din 20 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Metro International/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Cauza C-245/05) (1)

   (2008/C 64/45)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005.


title: Cauza T-626/11: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2011 — Sky Deutschland și Sky Deutschland Fernsehen/Comisia

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/26

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2011 — Sky Deutschland și Sky Deutschland Fernsehen/Comisia
   (Cauza T-626/11)
   2012/C 49/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Sky Deutschland AG (Unterföhring, Germania) și Sky Deutschland Fernsehen GmbH & Co. KG (Unterföhring) (reprezentanți: A. Cordewener, F. Kutt și C. Jehke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în integralitate a Deciziei pârâtei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat C 7/2010 (ex CP 250/2009 și NN 5/2010) acordat de Germania prin clauza de redresare prevăzută de Legea privind impozitul pe profit („KStG, Sanierungsklausel”);

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei menționate în măsura în care nu prevede, în favoarea întreprinderilor care se află în situația reclamantelor, o excepție, întemeiată pe principiul protecției încrederii legitime, de la obligația de recuperare stabilită la articolele 4 și 5 sau, cel puțin, în măsura în care nu prevede o reglementare tranzitorie în favoarea unor astfel de întreprinderi;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă în esență următoarele motive.

               —

               În decizia atacată, pârâta ajunge greșit la concluzia potrivit căreia clauza de redresare prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din Legea germană privind impozitul pe profit (Körperschaftssteuergesetz, denumită în continuare „KStG”) constituie un ajutor ilegal în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. În această privință, reclamantele arată printre altele că pârâta pleacă greșit de la premisa că dispoziția prevăzută la articolul 8c alineatul 1a KStG are un caracter selectiv și că reprezintă o excepție nejustificată de la principiul consacrat la articolul 8c alineatul 1 KStG, potrivit căruia, în anumite circumstanțe, nu se mai iau în considerare pierderile fiscale ale unei societăți în cazul modificării acționariatului acestei societăți. Reclamantele susțin că pârâta consideră greșit că dispoziția cuprinsă la articolul 8c alineatul 1 KStG constituie sistemul de referință național relevant pentru examinarea ajutorului.

               —

               Sistemul de referință relevant se caracterizează prin posibilitatea, aplicabilă în principiu în dreptul german, de a compensa pierderile între diferitele exerciții fiscale, posibilitate care rezultă din principiul „profitului net”. Potrivit reclamantelor, clauza de redresare prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din KStG nu face decât să confirme acest sistem de referință. În plus, articolul 8c alineatul 1 din KStG nu poate constitui sistemul de referință statal relevant nici pentru motivul că această dispoziție este neconstituțională în raport cu prevederile legii fundamentale germane.

               —

               Norma prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din KStG constituie în plus o măsură generală care se aplică potențial în favoarea tuturor actorilor economici care au suferit pierderi și care nu privilegiază un grup determinat de actori ai pieței. Reclamantele apreciază că, prin urmare, clauza de redresare nu are un caracter selectiv.

               —

               Clauza de redresare prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din KStG este justificată de asemenea prin natura și economia sistemului fiscal german, în măsura în care limitează efectele articolului 8c alineatul 1 din KStG, care restrânge posibilitatea deducerii pierderilor. În această privință, reclamantele arată că articolul 8c din KStG, în versiunea sa inițială, constituie o dispoziție având ca obiectiv evitarea fraudei care a fost redactată într un mod prea extensiv și că articolul 8c alineatul 1a din KStG, prin completarea ulterioară (și cu titlu retroactiv) a acestei dispoziții, nu face decât să reducă reglementarea excesivă care era prevăzută la articolul 8c alineatul 1 din KStG, restabilind astfel aplicarea principiului general de compensare a pierderilor între exerciții drept sistem de referință relevant.

               —

               În sfârșit, reclamantele arată că beneficiază de protecția încrederii legitime, în măsura în care decizia negativă adoptată de pârâtă nu era previzibilă, și că aceasta din urmă nu a criticat vechea dispoziție cuprinsă la articolul 8 alineatul 4 din KStG, în versiunea sa anterioară, care era redactată în mod similar, și nici dispozițiile comparabile în vigoare în alte state membre.


title: Cauza C-656/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 12 decembrie 2013 — L/M, R și K

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 12 decembrie 2013 — L/M, R și K
   (Cauza C-656/13)
   2014/C 85/19
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: L

      Pârât: M, R și K

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 12 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles II bis”) trebuie interpretat în sensul că reglementează competența într-o procedură în materia răspunderii părintești și atunci când nu este în curs nicio procedură aferentă [cu alte cuvinte „alte proceduri decât cele menționate la alineatul (1)”)]?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2.

               Articolul 12 alineatul (3) din Regulamentul Bruxelles II bis trebuie interpretat în sensul că prin acceptarea expresă sau în orice alt mod neechivoc se înțelege și situația în care partea care nu a inițiat procedura introduce propria cerere de sesizare a instanței în aceeași cauză, dar ulterior, cu ocazia primului act efectuat, contestă competența instanței în procedura inițiată anterior de cealaltă parte?


title: Cauza T-368/08: Acțiune introdusă la 26 august 2008 — Atlantean/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/43

         Acțiune introdusă la 26 august 2008 — Atlantean/Comisia
   (Cauza T-368/08)
   (2008/C 301/74)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Atlantean Ltd (Killybegs, Irlanda) (reprezentanți: M. Fraser, D. Hennessy, solicitors, G. Hogan SC, E. Regan și C. Toland, barristers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei C(2008) 3326 din 26 iunie 2008 adresată Irlandei ca răspuns la cererea acestui stat cu privire nava Atlantean;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În prezenta cauză, reclamanta a formulat o cerere de anulare în parte a Deciziei Comisiei C(2008) 3236 din 26 iunie 2008 prin care s-a respins cererea Irlandei de creștere a capacității navei Atlantean a reclamantei, în cadrul celui de al patrulea Program de orientare plurianual (IV) aplicabil în cazul îmbunătățirii siguranței, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri. Prima Decizie 2003/245/CE din 4 aprilie 2003 (1) a fost anulată prin Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006 în măsura în care era aplicabilă navei Atlantean a reclamantei (2).
   În susținerea afirmațiilor sale, reclamanta invocă faptul că decizia atacată nu a fost adoptată în temeiul criteriilor instituite prin Decizia 97/413/CE (3) a Consiliului, pe care o consideră fundamentul legal adecvat, ci în temeiul articolului 11 alineatul (5) din Regulamentul nr. 2371/2002/CE al Consiliului (4). Reclamanta afirmă prin urmare în privința Comisiei că aceasta nu numai că nu avea competența de a adopta decizia, dar că în plus a încălcat principiul neretroactivității, principiul securității juridice, principiul protecției încrederii legitime, principiul nediscriminării, principiul egalității de tratament precum și principiul proporționalității. Aceasta afirmă că s-a adus atingere, de către Comisie, obligației de motivare prevăzute la articolul 253 CE, dreptului reclamantei de a fi ascultată, precum și dreptului său de proprietate. În plus, reclamanta afirmă ca pârâta a săvârșit un abuz de putere, a acționat cu rea-credință și a comis erori nescuzabile și vădite. Aceasta mai arată că pârâta a depășit limitele puterii sale de apreciere.
   Pe de altă parte, reclamanta afirmă că, prin adoptarea deciziei atacate, Comisia urmărea să contracareze cererea de despăgubiri aferentă, formulată de reclamantă în cauza T-125/08 (5) cu care a fost sesizat Tribunalul și că, așadar, Comisia nu a acționat cu bună-credință.

      (1)  JO L 90, p. 48.

      (2)  Hotărârea din 13 iunie 2006, Atlantean/Comisia (T-192/03, Rec., p. II-42).

      (3)  Decizia 97/413/CE a Consiliului din 26 iunie 1997 privind obiectivele și modalitățile vizând restructurarea, în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1997 și 31 decembrie 2001, a sectorului pescuitului comunitar în vederea realizării unui echilibru durabil între resurse și exploatarea acestora (JO L 175, p. 27).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (JO L 358/59, Ediție specială, 04/vol. 6, p. 237).

      (5)  Cauza T-125/08: Atlantean/Comisia; JO C 116, 9.5.2008, p. 28.


title: Cauza T-636/13: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – TrekStor/OAPI – MSI Technology (MovieStation) [„Marcă comunitară — Procedură de nulitate — Marcă comunitară verbală MovieStation — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 52 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/26

         Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – TrekStor/OAPI – MSI Technology (MovieStation)
   (Cauza T-636/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de nulitate - Marcă comunitară verbală MovieStation - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 52 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 414/33)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: TrekStor Ltd (Hong Kong, China) (reprezentanți: O. Spieker și M. Alber, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Schneider și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: MSI Technology GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: T. Lieb, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 septembrie 2013 (cauza R 1914/2012-4) privind o procedură de nulitate între TrekStor Ltd et MSI Technology GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               TrekStor Ltd suportă, în afara propriilor cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3)

               MSI Technology GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.