title: Cauzele T-195/11, T-458/11, T-448/12 și T-41/13: Hotărârea Tribunalului din 18 martie 2015 – Cahier și alții/Consiliul și Comisia („Răspundere extracontractuală — Interdicție pentru producătorii de vinuri provenite din soiuri de viță destinate unei duble utilizări de a efectua ei înșiși distilarea în rachiu de vin a cantităților de vinuri produse, provenite din soiuri de viță destinate unei duble utilizări, care depășesc cantitatea normal vinificată — Aplicarea acestei legislații de autoritățile naționale”)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/34

         Hotărârea Tribunalului din 18 martie 2015 – Cahier și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauzele T-195/11, T-458/11, T-448/12 și T-41/13) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Interdicție pentru producătorii de vinuri provenite din soiuri de viță destinate unei duble utilizări de a efectua ei înșiși distilarea în rachiu de vin a cantităților de vinuri produse, provenite din soiuri de viță destinate unei duble utilizări, care depășesc cantitatea normal vinificată - Aplicarea acestei legislații de autoritățile naționale”))
   (2015/C 146/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Jean-Marie Cahier (Montchaude, Franța) și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: C.-É. Gudin, avocat)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: în cauzele T-195/11 și T-458/11, inițial É. Sitbon și P. Mahnič Bruni, ulterior É. Sitbon și S. Barbagallo, în cauza T-448/12, inițial E. Karlsson și É. Sitbon, ulterior E. Karlsson și A. Westerhof Löfflerová și în final E. Karlsson și S. Barbagallo și, în cauza T-41/13, S. Barbagallo și E. Karlsson, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: în cauza T-195/11, inițial D. Bianchi, B. Schima și M. Vollkommer, ulterior D. Bianchi și B. Schima, în cauza T-458/11, B. Schima, în cauza T-448/12, I. Galindo Martin și B. Schima și, în cauza T-41/13, inițial A. Marcoulli și B. Schima, ulterior D. Bianchi, B. Schima și A. Marcoulli, agenți)

      Obiectul

   Cereri de reparare a prejudiciilor pe care reclamanții pretind că le-au suferit ca urmare a urmăririlor și a condamnărilor judiciare împotriva lor în Franța, pentru motivul că nu s-au conformat, în cursul diverselor campanii viticole, mecanismului de distilare obligatoriu instituit prin articolul 28 din Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței vitivinicole (JO L 179, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 190), și pus în aplicare prin Regulamentul (CE) nr. 1623/2000 al Comisiei din 25 iulie 2000 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1493/1999, în ceea ce privește mecanismele pieței (JO L 194, p. 45, Ediție specială, 03/vol. 34, p. 120)

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-195/11, T-458/11, T-448/12 și T-41/13 în vederea pronunțării prezentei hotărâri.

               2)

               Respinge acțiunile.

               3)

               Îl obligă pe domnul Jean-Marie Cahier și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă să suporte propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii principale, precum și pe cele ale Consiliului Uniunii Europene și ale Comisiei Europene.

               4)

               Îl obligă pe domnul Jean-Marie Cahier și pe ceilalți reclamanți din cauza T-195/11 să suporte cheltuielile de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii în cauza T-195/11 R.

               5)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza C-40/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Bilbao (Spania) la 5 februarie 2008 — Asturcom Telecomunicaciones S.L./Cristina Rodríguez Nogueira

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 4 de Bilbao (Spania) la 5 februarie 2008 — Asturcom Telecomunicaciones S.L./Cristina Rodríguez Nogueira
   (Cauza C-40/08)
   (2008/C 92/31)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de Primera Instancia no 4 de Bilbao
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Asturcom Telecomunicaciones S.L.

      Pârâtă: Cristina Rodríguez Nogueira
   Întrebarea preliminară
   Protecția consumatorilor conform Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) poate implica faptul că instanța sesizată cu o cerere de executare silită a unei hotărâri arbitrale definitive, pronunțată în lipsa consumatorului, apreciază din oficiu anulabilitatea convenției arbitrale și, în consecință, declară nulitatea hotărârii menționate întrucât consideră că respectiva convenție conține o clauză arbitrală abuzivă în prejudiciul consumatorului?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza C-296/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Stuttgart (Germania) la 16 iunie 2010 — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Stuttgart (Germania) la 16 iunie 2010 — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez
   (Cauza C-296/10)
   ()
   2010/C 221/48
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Stuttgart

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bianca Purrucker

      Pârât: Guillermo Vallés Pérez

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile articolului 19 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului („Bruxelles IIa”) (1) sunt aplicabile în cazul în care o instanță dintr-un stat membru sesizată în primul rând de una dintre părți în vederea stabilirii răspunderii părintești este sesizată doar pentru măsuri provizorii, iar instanța dintr-un alt stat membru sesizată în al doilea rând de cealaltă parte cu privire la același obiect este sesizată pentru pronunțarea unei hotărâri pe fond?

               2.

               Prevederea este aplicabilă și în condițiile în care hotărârea pronunțată într-o acțiune separată privind măsurile provizorii într-un stat membru nu este recunoscută în alt stat membru în conformitate cu articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003?

               3.

               Sesizarea unei instanțe dintr-un stat membru cu o acțiune separată privind măsurile provizorii trebuie considerată echivalentă cu sesizarea cu o acțiune pe fond în sensul articolului 19 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003, în cazul în care, în conformitate cu dreptul procedural național al unui stat, pentru a evita dezavantajele de ordin procedural, instanța respectivă trebuie sesizată cu o acțiune pe fond într-un anumit termen?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 388, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183)


title: Cauza C-567/12 P: Recurs introdus la 29 noiembrie 2012 de Adrian Barliba împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 25 septembrie 2012 în cauza T-312/12, Barliba/Comisia

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/53

         Recurs introdus la 29 noiembrie 2012 de Adrian Barliba împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 25 septembrie 2012 în cauza T-312/12, Barliba/Comisia
   (Cauza C-567/12 P)
   2013/C 225/95
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Adrian Barliba (reprezentant: R. Neagu, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 27 iunie 2013, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-489/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Regatul Unit) la 4 noiembrie 2014 – A/B

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Regatul Unit) la 4 noiembrie 2014 – A/B
   (Cauza C-489/14)
   (2015/C 026/13)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: A

      Pârât: B

      Întrebările preliminare

               1)

               În sensul articolului 19 alineatele (1) și (3) (1) care este sensul termenului „stabilește”, în condițiile în care:

                           a)

                           reclamantul din procedura în fața primei instanțe sesizate (în continuare „prima procedură”) nu ia practic nicio măsură în prima procedură după primul termen, și în special nu formulează o notificare („assignation”) în termenul de perimare a cererii de chemare în judecată („requête”), având drept consecință perimarea cererii de chemare în judecată în prima procedură prin expirarea termenului, în conformitate cu legislația națională (franceză) aplicabilă în prima procedură, și anume 30 de luni de la primul termen;

                           b)

                           cererea de chemare în judecată din prima procedură s-a perimat, astfel cum s-a menționat mai sus, la scurt timp (trei zile) după ce a fost sesizată a doua instanță (în continuare „a doua procedură”) în Anglia, astfel încât nu există o hotărâre în Franța și nici vreun pericol de a exista hotărâri ireconciliabile pronunțate în prima procedură și, respectiv, în a doua procedură; și

                           c)

                           având în vedere fusul orar din Regatul Unit, reclamantul din prima procedură, în urma perimării cererii de chemare în judecată în prima procedură, are în orice caz dreptul să formuleze o acțiune de divorț în Franța înainte ca reclamantul să poată formula o acțiune de divorț în Anglia?

               2)

               În special, termenul „stabilește” trebuie interpretat în sensul că reclamantul din prima procedură trebuie să ia, cu diligența corespunzătoare și cu celeritate, măsurile necesare pentru ca prima procedură să se finalizeze cu soluționarea litigiului (de către instanță sau printr-un acord al părților), sau dimpotrivă, reclamantul din prima procedură are dreptul, după ce a fost stabilită competența conform articolului 3 și articolului 19 alineatul (1), să nu ia nicio măsură în vederea soluționării cauzei în prima procedură, astfel cum s-a menționat anterior și, în acest mod, să blocheze a doua procedură și să lase în impas litigiul în ansamblul său?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000.


title: Hotărârea Curții din 27 octombrie 2015 în cauza E-10/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat SEE/AELS – Neîndeplinirea obligației de transpunere – Directiva 2009/126/CE privind etapa a II-a de recuperare a vaporilor de benzină în timpul alimentării autovehiculelor la stațiile de benzină)

text:
               15.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 467/23

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 27 octombrie 2015
   în cauza E-10/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat SEE/AELS – Neîndeplinirea obligației de transpunere – Directiva 2009/126/CE privind etapa a II-a de recuperare a vaporilor de benzină în timpul alimentării autovehiculelor la stațiile de benzină)
   (2016/C 467/10)
   În cauza E-10/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de constatare a faptului că Islanda nu și-a neîndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la capitolul III punctul 21au din anexa XX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 privind etapa a II-a de recuperare a vaporilor de benzină în timpul alimentării autovehiculelor la stațiile de benzină), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru transpunerea actului menționat, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 27 octombrie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Constată că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la capitolul III punctul 21au din anexa XX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 privind etapa a II-a de recuperare a vaporilor de benzină în timpul alimentării autovehiculelor la stațiile de benzină), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru transpunerea actului menționat.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza C-118/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen Sad Varna (Bulgaria) la 7 martie 2011 — EON ASSET MANAGEMENT OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto”

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen Sad Varna (Bulgaria) la 7 martie 2011 — EON ASSET MANAGEMENT OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto”
   (Cauza C-118/11)
   2011/C 145/21
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen Sad Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: EON ASET MAMAGEMENT OOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto”, gr. Varna, pri Sentralno Upravlenie na Natsionalna Agentsia po Prihodite

      Întrebările preliminare

               1.

               Cum trebuie interpretată condiția reprezentată de expresia „sunt utilizate”, prevăzută la articolul 168 din Directiva 2006/112 și — în contextul determinării momentului în care ia naștere dreptul de deducere — în ce moment trebuie să fie îndeplinită această condiție: în perioada de impozitare în care s-a făcut achiziția bunurilor sau au fost prestate serviciile, sau este suficient ca aceasta să fie îndeplinită într-o perioadă de impozitare ulterioară?

               2.

               Este admisibilă în raport cu articolele 168 și 176 din Directiva 2006/112 o dispoziție precum articolul 70 alineatul 1 punctul 2 din Legea bulgară privind taxa pe valoarea adăugată, care permite excluderea inițială a bunurilor și a serviciilor „destinate unor operațiuni gratuite sau altor activități decât activitățile economice desfășurate de persoana impozabilă” din sistemul deducerilor de TVA?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, trebuie interpretat articolul 176 din Directiva 2006/112 în sensul că un stat membru care ar vrea să se prevaleze de posibilitatea de a exclude anumite bunuri și servicii de la dreptul de deducere și care a definit categoriile de cheltuieli după cum urmează: exceptând cazurile prevăzute la articolul 70 alineatul 3 din Legea bulgară privind taxa pe valoarea adăugată, bunurile sau serviciile sunt utilizate în scopul unor operațiuni gratuite sau în scopul altor activități decât activitatea economică a persoanei impozabile, a îndeplinit condiția care impune desemnarea unei categorii de bunuri și de servicii suficient definite, și anume definirea în raport cu natura lor?

               4.

               În funcție de răspunsul la a treia întrebare, având în vedere articolele 168 și 173 din Directiva 2006/112, în ce sens trebuie interpretată destinația (utilizarea actuală sau viitoare) bunurilor sau a serviciilor dobândite de persoana impozabilă: în calitate de condiție pentru nașterea dreptului de deducere sau ca temei pentru regularizarea sumei deduse?

               5.

               În cazul în care destinația (utilizarea) trebuie considerată un temei pentru regularizarea sumei deduse, cum trebuie interpretată prevederea de la articolul 173 din Directiva 2006/112: sunt posibile regularizări și în cazurile în care bunurile și serviciile sunt utilizate inițial pentru o activitate neimpozabilă sau nu sunt utilizate deloc după ce au fost achiziționate, însă stau la dispoziția societății și sunt incluse în activitatea impozabilă a persoanei în cauză într-o perioadă de impozitare ulterioară momentului achiziției?

               6.

               În cazul în care articolul 173 din Directiva 2006/112 ar trebuie interpretat în sensul că regularizarea prevăzută vizează și cazurile în care bunurile și serviciile sunt utilizate inițial pentru o activitate neimpozabilă sau nu sunt utilizate deloc după ce au fost achiziționate, însă ulterior sunt incluse în activitatea impozabilă a persoanei în cauză, trebuie să considerăm că, având în vedere limitarea prevăzută la articolul 70 alineatul 1 punctul 2 din Legea privind TVA-ul și împrejurarea că, în conformitate cu articolul 79 alineatele 1 și 2 din legea menționată, regularizările pot fi efectuate doar în cazurile în care bunurile a căror utilizare inițială îndeplinea condițiile pentru acordarea dreptului de deducere sunt utilizate ulterior într-un mod care nu mai îndeplinește aceste condiții, statul membru și-a îndeplinit obligația de a defini dreptul tuturor persoanelor impozabile la deducerea impozitului în modul cel mai credibil și echitabil?

               7.

               În funcție de răspunsul la întrebările precedente, trebuie să considerăm că, în conformitate cu regimul de limitare a dreptului de deducere a TVA-ului și de rectificare a valorii TVA-ului care urmează a fi dedus prevăzut de Legea bulgară privind taxa pe valoarea adăugată, în împrejurări similare celor din acțiunea principală și având în vedere articolul 168 din Directiva 2006/112, o persoană impozabilă înregistrată beneficiază de deducerea TVA-ului pentru bunurile și serviciile care i-au fost livrate, respectiv prestate de o altă persoană impozabilă în perioada de impozitare în care acestea i-au fost furnizate, respectiv prestate și în care impozitul a devenit exigibil?


title: Cauza T-274/07: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2011 — Zhejiang Harmonic Hardware Products/Consiliul ( „Dumping — Importuri de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză și din Ucraina — Statutul de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață — Dreptul la apărare — Ofertă de angajament privind prețul — Tratamentul confidențial al identității persoanelor care formulează plângerea” )

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/22

         Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2011 — Zhejiang Harmonic Hardware Products/Consiliul
   (Cauza T-274/07) (1)

   (Dumping - Importuri de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză și din Ucraina - Statutul de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață - Dreptul la apărare - Ofertă de angajament privind prețul - Tratamentul confidențial al identității persoanelor care formulează plângerea)
   2011/C 370/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd (Quzhou, Zhejiang, China) (reprezentanți: R. MacLean, solicitor, și Y. Melin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați de B. O’Connor, solicitor, și de E. McGovern, barrister)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și K. Talabér-Ritz, agenți); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Regatul Unit); Pirola SpA (Mapello, Italia) și Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Italia) (reprezentanți: G. Berrisch și G. Wolf, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 452/2007 al Consiliului din 23 aprilie 2007 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză și din Ucraina (JO L 109, p. 12), în măsura în care prin acesta se impune o taxă antidumping la importurile de mese de călcat produse de reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolele 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 452/2007 al Consiliului din 23 aprilie 2007 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză și din Ucraina, în măsura în care prin acestea se impune o taxă antidumping definitivă și se prevede perceperea definitivă a taxei provizorii aplicate la importurile de mese de călcat produse de Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Zhejiang Harmonic Hardware Products.

               3.

               Comisia Europeană, Vall Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA și Colombo New Scale SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.


title: Cauza C-455/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 10 octombrie 2012 — Karin Oertel/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 10 octombrie 2012 — Karin Oertel/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt
   (Cauza C-455/12)
   2012/C 399/22
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Karin Oertel

      Pârât: Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

      Întrebarea preliminară

   Având în vedere principiul neutralității, articolul 12 alineatul (3) litera (a) al treilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE coroborat cu categoria 5 din anexa H la această directivă se opune unei reglementări naționale care prevede o cotă redusă a impozitului pe cifra de afaceri în ceea ce privește transportul urban al persoanelor cu taxiuri, în timp ce în privința transportului urban al persoanelor cu așa-numitele autoturisme închiriate se aplică cota normală de impozitare?


title: Cauza F-61/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 20 ianuarie 2016 – Proia/Comisia [Funcție publică — Agent contractual — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiții prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut — Reședința obișnuită anterioară intrării în funcție — Perioadă de studii urmată de un stagiu și de contracte de muncă succesive în statul locului de repartizare — Voința prezumată a agentului în cauză de a-și deplasa centrul permanent al intereselor sale încă de la începerea studiilor în statul locului de repartizare — Inexistență]

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/36

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 20 ianuarie 2016 – Proia/Comisia
   (Cauza F-61/15) (1)

   ([Funcție publică - Agent contractual - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiții prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut - Reședința obișnuită anterioară intrării în funcție - Perioadă de studii urmată de un stagiu și de contracte de muncă succesive în statul locului de repartizare - Voința prezumată a agentului în cauză de a-și deplasa centrul permanent al intereselor sale încă de la începerea studiilor în statul locului de repartizare - Inexistență])
   (2016/C 078/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Alessandro Proia (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. S. Bohr și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale al Comisiei din 25 septembrie 2014 prin care reclamantului îi este refuzat beneficiul indemnizației de expatriere.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei Europene din 25 septembrie 2014 prin care domnului Proia îi este refuzată acordarea beneficiului indemnizației de expatriere în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniuni Europene

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Proia.

      (1)  JO C 221, 6.7.2015, p. 27.


title: Cauza F-69/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 septembrie 2011 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Foncționari — Acțiune în despăgubire — Nelegalitate — Trimiterea unei scrisori privind cheltuielile de judecată dintr-o cauză către avocatul care l-a reprezentat pe reclamant în această cauză — Acțiune vădit lipsită de orice temei juridic — Articolul 94 din Regulamentul de procedură)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/30

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 septembrie 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-69/10) (1)

   (Funcție publică - Foncționari - Acțiune în despăgubire - Nelegalitate - Trimiterea unei scrisori privind cheltuielile de judecată dintr-o cauză către avocatul care l-a reprezentat pe reclamant în această cauză - Acțiune vădit lipsită de orice temei juridic - Articolul 94 din Regulamentul de procedură)
   2012/C 138/65
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de respingere a cererii reclamantului urmărind obținerea unei despăgubiri ca urmare a faptului că pârâta ar fi trimis o scrisoare care îl privea pe reclamant către un avocat care nu îl reprezenta încă în această cauză

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit lipsită de orice temei juridic.

               2.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

               3.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata către Tribunal a sumei de 2 000 de euro.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010, p. 75.


title: Cauza T-316/08: Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Pescazzurra/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/34

         Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Pescazzurra/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-316/08)
   (2008/C 272/64)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Pescazzurra Srl (Messina, Italia) (reprezentanți: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008, publicat în JO L 155 din 13 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Comisia.


title: Cauza C-435/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tartu Halduskohus (Estonia) la 18 iulie 2017 – Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tartu Halduskohus (Estonia) la 18 iulie 2017 – Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   (Cauza C-435/17)
   (2017/C 338/09)
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Halduskohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Argo Kalda Mardi talu

      Pârât: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

      Întrebările preliminare

               1)

               Obligația de conservare a siturilor funerare din piatră impusă de un stat membru solicitantului unei plăți unice pe suprafață, precum și a unei plăți pentru practici agricole benefice pentru climă și mediu și a cărei nerespectare este supusă aplicării unei sancțiuni administrative, constând în reducerea acestor plăți cu 3 %, conform prevederilor articolului 39 din Regulamentul delegat nr 640/2014 (1) al Comisiei, este conformă cu articolul 93 alineatul (1) și cu articolul 94 din Regulamentul nr. 1306/2013 (2) al Parlamentului European și al Consiliului, precum și cu standardele minime prevăzute în Anexa II la acest regulament?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, pentru a evita aplicarea unei sancțiuni administrative, solicitantul unei plăți unice pe suprafață, precum și a unei plăți pentru practici agricole benefice pentru climă și mediu, în conformitate cu articolul 72 alineatul (1) litera (a), cu articolul 91 alineatele (1) și (2), cu articolul 93 alineatul (1) și cu articolul 94 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, precum și cu articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c) și (e) din Regulamentul nr. 1307/2013 (3) al Parlamentului European și al Consiliului, trebuie să respecte cerințele privind bunele condiții agricole și de mediu în întreaga exploatație agricolă sau numai pe suprafața agricolă pentru care se solicită o plată concretă?

      (1)  Regulamentul delegat (UE) nr. 640/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește Sistemul Integrat de Administrare și Control și condițiile pentru refuzarea sau retragerea plăților și pentru sancțiunile administrative aplicabile în cazul plăților directe, al sprijinului pentru dezvoltare rurală și al ecocondiționalității (JO 2014, L 184, p. 48).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European Și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 637/2008 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 608).


title: Cauza C-230/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germania) la 25 aprilie 2016 - Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germania) la 25 aprilie 2016 - Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH
   (Cauza C-230/16)
   (2016/C 260/26)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Coty Germany GmbH

      Pârâtă: Parfümerie Akzente GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Sistemele de distribuție selectivă care au ca obiect distribuirea produselor de lux și de prestigiu și care urmăresc să creeze în primul rând „imaginea de lux” a mărfurilor pot reprezenta un element al concurenței compatibil cu articolul 101 alineatul (1) TFUE?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Poate reprezenta un element al concurenței compatibil cu articolul 101 alineatul (1) TFUE interdicția generală de recurge în mod vizibil la întreprinderi terțe pentru vânzările pe internet, aplicabilă membrilor unui sistem de distribuție selectivă care acționează pe piață în calitate de vânzători cu amănuntul, fără să se ia în considerare dacă se încalcă în mod efectiv cerințele legitime privind calitatea impuse de producător?

               3)

               Articolul 4 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 330/2010 (1) trebuie interpretat în sensul că interdicția de a recurge în mod vizibil la întreprinderi terțe pentru vânzările pe internet, impusă membrilor unei rețele de distribuție selectivă care acționează pe piață în calitate de vânzători cu amănuntul, reprezintă o restrângere prin obiect a clientelei comerciantului cu amănuntul?

               4)

               Articolul 4 litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 330/2010 trebuie interpretat în sensul că interdicția de a recurge în mod vizibil la întreprinderi terțe pentru vânzările pe internet, impusă membrilor unei rețele de distribuție selectivă care acționează pe piață în calitate de vânzători cu amănuntul, reprezintă o restrângere prin obiect a vânzărilor pasive către utilizatorii finali?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 330/2010 al Comisiei din 20 aprilie 2010 privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene categoriilor de acorduri verticale și practici concertate (JO L 102, p. 1).


title: Cauza C-83/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 12 februarie 2016 – „Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 12 februarie 2016 – „Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
   (Cauza C-83/16)
   (2016/C 136/25)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD

      Pârât: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 161 alineatul (5) și articolul 210 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1) al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretate în sensul că este exportator de pe teritoriul vamal al Comunității o persoană stabilită pe acest teritoriu, care este parte la un contract de vânzare de mărfuri către o persoană stabilită într-o țară terță, atunci când acest contract reprezintă motivul pentru plasarea mărfurilor sub regimul de export în temeiul acestui regulament?

               2)

               Articolul 161 alineatul (1) și articolul 210 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări precum cele din procedura principală, există un export și datoria vamală la export cu privire la o ambarcațiune (iaht), aflată sub pavilionul unui stat membru, ia naștere numai pe baza unui contract de vânzare către o persoană stabilită într-o țară terță și ca urmare a radierii acestei ambarcațiuni din registrele navale ale acestui stat membru?

               3)

               Articolul 795 alineatul (1) al treilea paragraf litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2454[/93] (2) [al Comisiei] din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din procedura principală, în cazul exportului unei ambarcațiuni (a unui iaht), aflate sub pavilionul unui stat membru, contractul privind vânzarea ambarcațiunii către o persoană stabilită într-o țară terță și radierea ambarcațiunii din registrele navale ale statului membru respectiv reprezintă o dovadă suficientă în sensul acestei dispoziții?

               4)

               Din articolul 795 alineatul (1) al treilea paragraf litera (b) și al patrulea paragraf [coroborat cu] articolul 796e alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 rezultă că, în împrejurările din procedura principală, aprecierea autorităților vamale competente [privind existența] unor dovezi suficiente în conformitate cu articolul 796da alineatul (4) din acest regulament are caracter obligatoriu și nu trebuie supusă verificării de către autoritatea vamală competentă pentru acceptarea ulterioară a unei declarații vamale în sensul primei dispoziții?

      (1)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

      (2)  JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3.


title: Cauza C-599/11 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 28 iunie 2012 — TofuTown.com GmbH, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a semnului verbal „TOFUKING” — Opoziție a titularului mărcii Curry King — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Risc de confuzie — Grad de similitudine]

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/6

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 28 iunie 2012 — TofuTown.com GmbH, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-599/11 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a semnului verbal „TOFUKING” - Opoziție a titularului mărcii Curry King - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Risc de confuzie - Grad de similitudine)
   2012/C 303/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: TofuTown.com GmbH (reprezentant: B. Krause, Rechtsanwältin)

      Celelalte părți în proces: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (reprezentant: S. Russlies, Rechtsanwalt), Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 20 septembrie 2011, Meica/OAPI — TofuTown.com (TOFUKING) (T-99/10), prin care Tribunalul a anulat decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 7 ianuarie 2010 (cauza R 63/2009-4) referitoare la o procedură de opoziție între Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG și TofuTown.com GmbH — Risc de confuzie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               TofuTown.com GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG.

               3.

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 133, 5.5.2012.


title: Cauza T-763/14: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – Soprema/OAPI – Sopro Bauchemie (SOPRAPUR) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marcă verbală SOPRAPUR — Marcă comunitară verbală anterioară Sopro — Motiv relativ de refuz — Similitudine a produselor și a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/37

         Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – Soprema/OAPI – Sopro Bauchemie (SOPRAPUR)
   (Cauza T-763/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marcă verbală SOPRAPUR - Marcă comunitară verbală anterioară Sopro - Motiv relativ de refuz - Similitudine a produselor și a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 016/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părţile

      Reclamantă: Holding Soprema (Strasbourg, Franța) (reprezentant: M.-R. Hirsch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: E. Scheffer și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sopro Bauchemie GmbH (Wiesbaden, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 august 2014 (cauza R 1370/2013-2) privind o procedură de opoziție între Sopro Bauchemie GmbH și Holding Soprema

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Holding Soprema la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza C-246/10: Ordonanța președintelui Curții din 3 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/9

         Ordonanța președintelui Curții din 3 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-246/10) (1)

   2011/C 120/19
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza F-59/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 17 octombrie 2013 — BF/Curtea de Conturi a Uniunii Europene (Funcție publică — Numire — Ocuparea unui post de director — Anunț pentru ocuparea unui post vacant — Act care lezează — Lipsă — Inadmisibilitate)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/28

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 17 octombrie 2013 — BF/Curtea de Conturi a Uniunii Europene
   (Cauza F-59/12) (1)

   (Funcție publică - Numire - Ocuparea unui post de director - Anunț pentru ocuparea unui post vacant - Act care lezează - Lipsă - Inadmisibilitate)
   2014/C 9/45
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BF (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: T. Kennedy și J. Vermer, agenți, asistați de D. Waelbroeck, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a anunțului ECA/2011/67 al Curții de Conturi pentru ocuparea unui post vacant de director la direcția de resurse umane

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               BF suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Curtea de Conturi a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012, p. 38.


title: Cauza C-150/17 P: Recurs introdus la 24 martie 2017 de Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 1 februarie 2017 în cauza T-479/14, Kendrion/Uniunea Europeană

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/14

         Recurs introdus la 24 martie 2017 de Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 1 februarie 2017 în cauza T-479/14, Kendrion/Uniunea Europeană
   (Cauza C-150/17 P)
   (2017/C 161/18)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurentă: Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: J. Inghelram și E. Beysen, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Kendrion NV și Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea punctului 1 din dispozitivul hotărârii atacate;

               —

               respingerea ca neîntemeiată a acțiunii formulate în primă instanță de Kendrion având ca obiect repararea pretinsului prejudiciu material cauzat sau, cu titlu subsidiar, reducerea acestei despăgubiri la cuantumul de 175 709,87 EUR;

               —

               obligarea Kendrion la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurenta invocă trei motive.
   Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept referitoare la interpretarea noțiunii de legătură de cauzalitate, întrucât Tribunalul a statuat că încălcarea termenului rezonabil de soluționare a fost cauza determinantă a pretinsului prejudiciu material constând în plata unor comisioane de constituire a unei garanții bancare, în timp ce, potrivit unei jurisprudențe constante, propria alegere a unei întreprinderi de a nu plăti amenda în cursul procedurii în fața instanței Uniunii este cauza determinantă pentru plata unor asemenea comisioane.
   Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită în interpretarea noțiunii de prejudiciu, întrucât Tribunalul a refuzat să aplice pretinsului prejudiciu material legat de plata comisioanelor de constituire a unei garanții bancare aceeași condiție precum cea pe care a formulat-o în privința pretinsului prejudiciu material legat de plata de dobânzi pentru suma amenzii, și anume că reclamanta în primă instanță trebuia să dovedească faptul că sarcina financiară aferentă acestei din urmă plăți era mai ridicată decât avantajul pe care aceasta a putut să îl obțină din neplata amenzii.
   Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept în stabilirea perioadei în care s-a produs pretinsul prejudiciu material și pe o încălcare a obligației de motivare, întrucât, fără a expune motivele pentru aceasta, Tribunalul a statuat că perioada în care s-a produs pretinsul prejudiciu material constând în plata unor comisioane de constituire a unei garanții bancare a putut fi diferită de perioada în care Tribunalul a situat comportamentul ilicit care ar fi determinat acest prejudiciu.


title: Cauza C-479/09 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 30 septembrie 2010 — Evets Corp./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală DANELECTRO — Marca figurativă QWIK TUNE — Cerere de reînnoire a înregistrării mărcii — Cerere de restitutio in integrum — Nerespectarea termenului de prezentare a cererii de reînnoire a înregistrării mărcii)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/11

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 30 septembrie 2010 — Evets Corp./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-479/09 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală DANELECTRO - Marca figurativă QWIK TUNE - Cerere de reînnoire a înregistrării mărcii - Cerere de restitutio in integrum - Nerespectarea termenului de prezentare a cererii de reînnoire a înregistrării mărcii)
   2010/C 317/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evets Corp. (reprezentant: S. Ryan, Solicitor)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 23 septembrie 2009, Evets/OAPI (cauzele conexate T-20/08 și T-21/08), prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea Deciziei R 603/2007-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 5 noiembrie 2007 prin care se respinge calea de atac introdusă împotriva deciziei diviziei administrative a mărcilor și problemelor juridice și se declară că cererea de restitutio in integrum, formulată de recurentă pentru a fi repusă în drepturi în privința reînnoirii mărcii verbale „DANELECTRO”, este considerată ca neprezentată pentru tardivitate — Nerespectarea termenului de prezentare a cererii de reînnoire a mărcilor

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Evets Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-806/14: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2014 – August Storck/OAPI (reprezentarea unui ambalaj în formă pătrată alb și albastru)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/59

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2014 – August Storck/OAPI (reprezentarea unui ambalaj în formă pătrată alb și albastru)
   (Cauza T-806/14)
   (2015/C 046/76)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: August Storck KG (Berlin, Germania) (reprezentanți: P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert și A. Richter, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative (reprezentarea unui ambalaj în formă pătrată) – înregistrarea internațională nr. 1 1 69  244 care desemnează Uniunea Europeană

      Decizia atacată: decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 8 septembrie 2014 în cauza R 644/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-381/06: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/14/CE — Informarea și consultarea lucrătorilor — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/15

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-381/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/14/CE - Informarea și consultarea lucrătorilor - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 269/29)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și J. Enegren, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: N. Dafniou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană — Declarația comună a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei privind reprezentarea lucrătorilor (JO L 80, p. 29, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 120)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prevăzut, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza T-123/15: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2016 – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene UNICORN-čerpací stanice — Mărcile naționale verbale și figurative anterioare UNICORN — Motiv relativ de refuz — Renume — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/15

         Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2016 – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)
   (Cauza T-123/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene UNICORN-čerpací stanice - Mărcile naționale verbale și figurative anterioare UNICORN - Motiv relativ de refuz - Renume - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 462/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Unicorn a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: L. Lorenc, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Cipru)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 ianuarie 2015 (cauza R 153/2014-5) privind o procedură de opoziție între Unicorn și Mercilink Equipment Leasing

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Unicorn a.s. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza C-401/09 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Banca Centrală Europeană (Recurs — Admisibilitate — Procură — Consorțiu — Achiziții publice — Procedură de negociere — Servicii de consultanță informatică și de dezvoltare informatică — Respingerea ofertei — Regulamentul de procedură al Tribunalului — Interesul de a exercita acțiunea — Motiv de excludere — Autorizație prevăzută de dreptul intern — Obligație de motivare)

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Banca Centrală Europeană
   (Cauza C-401/09 P) (1)

   (Recurs - Admisibilitate - Procură - Consorțiu - Achiziții publice - Procedură de negociere - Servicii de consultanță informatică și de dezvoltare informatică - Respingerea ofertei - Regulamentul de procedură al Tribunalului - Interesul de a exercita acțiunea - Motiv de excludere - Autorizație prevăzută de dreptul intern - Obligație de motivare)
   2011/C 226/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentant: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Cealaltă parte în proces: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. von Lindeiner și G. Gruber, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 2 iulie 2009 în cauza T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Banca Centrală Europeană (BCE), prin care se respinge o cerere de anulare a deciziei Băncii Centrale Europene din 31 iulie 2006 de respingere a ofertei formulate de recurentă în cadrul procedurii de negociere pentru prestarea serviciilor de consiliere și de dezvoltare informatică în favoarea BCE (JO 2005, S 137-135345), precum și a deciziei de a atribui contractul de achiziții publice unui alt ofertant

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza T-461/13: Acțiune introdusă la 30 august 2013 — Spania/Comisia

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/23

         Acțiune introdusă la 30 august 2013 — Spania/Comisia
   (Cauza T-461/13)
   2013/C 304/41
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 19 iunie 2013 privind ajutorul de stat SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), acordat de Regatul Spaniei pentru extinderea televiziunii digitale terestre în zone îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția Castiliei — La Mancha). Această decizie a considerat respectivul ajutor ca fiind parțial incompatibil cu piața internă și a dispus recuperarea sa.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, date fiind inexistența, în speță, oricărui avantaj economic pentru întreprinderile care desfășoară o activitate economică, precum și lipsa unei selectivități a măsurii și inexistența unei denaturări a concurenței.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, întrucât nu s-a constatat faptul că s-a ignorat principiul neutralității tehnologice.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea procedurii în materia ajutoarelor de stat, în speță, în concret, durata sa excesivă, neluarea în considerare a probelor prezentate, precum și lipsa de coerență și de obiectivitate în instrumentarea cazului.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice, egalității, proporționalității și subsidiarității și pe inexistența obligației ulterioare de recuperare a ajutorului, în măsura în care articolul 14 din Regulamentul (CE) nr.o659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41), nu impune o astfel de recuperare atunci când se încalcă principii generale de drept al Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat de asemenea cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea dreptului la informare, consacrat prin Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și care are drept consecință inexistența unei obligații de recuperare.


title: Cauza C-121/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Wedding (Germania) la 14 martie 2013 — Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft/Xceed Holding Ltd

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Wedding (Germania) la 14 martie 2013 — Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft/Xceed Holding Ltd
   (Cauza C-121/13)
   2013/C 164/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Wedding

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft

      Pârâtă: Xceed Holding Ltd.

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (1) trebuie interpretat în sensul că pârâtul poate formula o cerere de reexaminare judiciară a somației europene de plată chiar și atunci când somația de plată nu i-a fost comunicată sau notificată deloc sau nu i-a fost comunicată sau notificată în mod valabil? Prin analogie, se poate invoca în această privință în special articolul 20 alineatul (1) sau articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1896/2006?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2.

               Care sunt consecințele juridice din perspectiva dreptului procesual în cazul în care cererea de reexaminare este admisă; se poate invoca în această privință în mod corespunzător în special articolul 20 alineatul (3) sau articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1896/2006?

      (1)  JO L 399, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 9, p. 108.


title: Cauza C-449/14 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 noiembrie 2016 – DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA/Comisia Europeană, Telefónica de España SA, Telefónica Móviles España SA, Regatul Spaniei, Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) [Recurs — Ajutoare de stat — Schemă de ajutor în favoarea organismului public național de radiodifuziune — Obligații de serviciu public — Compensație — Articolul 106 alineatul (2) TFUE — Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă — Modificarea modului de finanțare — Măsuri fiscale — Taxă impusă operatorilor de televiziune cu plată — Decizie prin care schema de ajutor modificată este declarată compatibilă cu piața internă — Luare în considerare a modului de finanțare — Existența unei legături de alocare obligatorii între taxă și schema de ajutor — Impactul direct al venitului din taxă asupra cuantumului ajutorului — Acoperirea costurilor nete legate de îndeplinirea misiunii de serviciu public — Raport de concurență între persoana obligată la plata taxei și beneficiarul ajutorului — Denaturarea dreptului național]

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 noiembrie 2016 – DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA/Comisia Europeană, Telefónica de España SA, Telefónica Móviles España SA, Regatul Spaniei, Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE)
   (Cauza C-449/14 P) (1)

   ([Recurs - Ajutoare de stat - Schemă de ajutor în favoarea organismului public național de radiodifuziune - Obligații de serviciu public - Compensație - Articolul 106 alineatul (2) TFUE - Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă - Modificarea modului de finanțare - Măsuri fiscale - Taxă impusă operatorilor de televiziune cu plată - Decizie prin care schema de ajutor modificată este declarată compatibilă cu piața internă - Luare în considerare a modului de finanțare - Existența unei legături de alocare obligatorii între taxă și schema de ajutor - Impactul direct al venitului din taxă asupra cuantumului ajutorului - Acoperirea costurilor nete legate de îndeplinirea misiunii de serviciu public - Raport de concurență între persoana obligată la plata taxei și beneficiarul ajutorului - Denaturarea dreptului național])
   (2017/C 014/02)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (reprezentanți: H. Brokelmann și M. Ganino, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes, B. Stromsky și G. Valero Jordana, agenți), Telefónica de España SA, Telefónica Móviles España SA (reprezentanți: F. González Díaz, F. Salerno și V. Romero Algarra, avocați), Regatul Spaniei (reprezentant: A. Sampol Pucurull, agent), Corporación de Radio y Televisión Española SA (RTVE) (reprezentanți: A. Martínez Sánchez și J. Rodríguez Ordóñez, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă DTS Distribuidora de Televisión Digital SA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul recursului principal.

               3)

               Obligă Telefónica de España SA și Telefónica Móviles España SA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul recursului incident.

               4)

               Corporación de Radio y Televisión Española SA (RTVE) și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 395, 10.11.2014.


title: Cauza T-10/09 RENV: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Formula One Licensing/OAPI – ESPN Sports Media (F1-LIVE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative F1-Live — Mărcile comunitară figurativă anterioară F1 și naționale și internațională verbale F1 Formula 1 — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/41

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Formula One Licensing/OAPI – ESPN Sports Media (F1-LIVE)
   (Cauza T-10/09 RENV) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative F1-Live - Mărcile comunitară figurativă anterioară F1 și naționale și internațională verbale F1 Formula 1 - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 046/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: B. Klingberg și K. Sandberg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: ESPN Sports Media Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: T. de Haan, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 octombrie 2008 (cauza R 7/2008-1) privind o procedură de opoziție între Racing-Live și Formula One Licensing BV.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 16 octombrie 2008 (cauza R 7/2008-1).

               2)

               Obligă OAPI și ESPN Sports Media Ltd la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Formula One Licensing BV în procedurile desfășurate în fața Tribunalului și a Curții, precum și a celor pe care aceasta le-a efectuat în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-144/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Muñiz/Comisia ( Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la o reuniune a grupului de lucru al secției Nomenclatura tarifară și statistică (mecanică/diverse) a Comitetului Codului vamal — Refuzarea accesului — Excepție privind protecția procesului decizional )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/41

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Muñiz/Comisia
   (Cauza T-144/05) (1)

   („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o reuniune a grupului de lucru al secției «Nomenclatura tarifară și statistică (mecanică/diverse)» a Comitetului Codului vamal - Refuzarea accesului - Excepție privind protecția procesului decizional’)
   (2009/C 44/70)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Pablo Muñiz (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial B. Dehandschutter, ulterior L Defalque, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și I. Chatzigiannis, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 3 februarie 2005 prin care se refuză acordarea accesului la anumite documente referitoare la reuniunea din septembrie 2004 a grupului de lucru al secției „Nomenclatura tarifară și statistică (mecanică/diverse)” a Comitetului Codului vamal
   Dispozitivul

               1)

               Decizia Comisiei din 3 februarie 2005 este anulată în măsura în care prin aceasta s-a refuzat accesul la documentele „TAXUD/1369/2003” privind sistemele „home cinema”, „TAXUD/974/2004” privind vehiculele mixte, „TAXUD/1342/2003”, „TAXUD/2465/2004” și „TAXUD/2495/2004” privind blocurile de alimentare de la rețea, „XXI/770/1998” privind mașinile de prelucrare automată a datelor incomplete și la procesul-verbal al reuniunii din septembrie 2004 a grupului de lucru al secției „Nomenclatura tarifară și statistică (mecanică/diverse)” a Comitetului Codului vamal (documentul „TAXUD/3010/2004 — anexa V”).

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra celorlalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Pablo Muñiz.

      (1)  JO C 132, 28.5.2005.


title: Cauza T-460/09: Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2011 — CheapFlights International/OAPI — Cheapflights (Cheapflights) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Cheapflights — Mărcă națională figurativă anterioară CheapFlights — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/22

         Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2011 — CheapFlights International/OAPI — Cheapflights (Cheapflights)
   (Cauza T-460/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Cheapflights - Mărcă națională figurativă anterioară CheapFlights - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 186/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Irlanda) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Cheapflights Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 31 august 2009 (cauza R 1356/2007-4) privind o procedură de opoziție între CheapFlights International Ltd și Cheapflights Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 31 august 2009 (cauza R 1356/2007-4).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă OAPI și Cheapflights Ltd la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv pe cele efectuate de CheapFlights International Ltd în procedura în fața camerei de recurs.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-259/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 16 mai 2017 – Rózsavölgyi Zoltán și Rózsavölgyi Zoltánné/Unicredit Leasing Hungary Zrt. și Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 16 mai 2017 – Rózsavölgyi Zoltán și Rózsavölgyi Zoltánné/Unicredit Leasing Hungary Zrt. și Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.
   (Cauza C-259/17)
   (2017/C 256/07)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Rózsavölgyi Zoltán și Rózsavölgyi Zoltánné

      Pârâte: Unicredit Leasing Hungary Zrt. și Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere în special faptul că, atunci când definirea obiectului principal al contractului este calificată drept abuzivă, contractul este afectat de nulitate totală (iar nu parțială), declararea nulității clauzei care definește obiectul principal al unui contract de împrumut, ca urmare a caracterului ei abuziv (în urma căreia respectiva clauză nu ar mai trebui să genereze obligații în sarcina consumatorului), poate avea o consecință (de exemplu, prin aplicarea unei hotărâri judecătorești, a unei consecințe juridice speciale prevăzute de o normă juridică națională, a unei dispoziții normative sau a unei hotărâri judecătorești de unificare a jurisprudenței) care să implice o modificare a calificării juridice a contractului în ceea ce privește elementele de fapt sau efectele sale, astfel încât, în mod concret, un contract de împrumut încheiat în valută (în cazul căruia creanțele rezultate din contractul de împrumut sunt stabilite și înregistrate într-o monedă străină – denumită în continuare „moneda împrumutului” – și obligația de plată a acestora este executată în moneda națională – denumită în continuare „moneda de executare” –) ajunge să fie considerat un contract de împrumut încheiat în forinți?

                           1.1

                           Pornind de la prezumția că declararea nulității clauzei care definește obiectul principal al unui contract de împrumut, ca urmare a caracterului ei abuziv, poate avea o consecință care să implice o modificare a calificării juridice a contractului în ceea ce privește elementele de fapt sau efectele sale, respectiva modificare a calificării juridice poate avea drept consecință (de exemplu, prin aplicarea unei hotărâri judecătorești, a unei consecințe juridice speciale prevăzute de o normă juridică națională, a unei dispoziții normative sau a unei hotărâri judecătorești de unificare a jurisprudenței) modificarea, inclusiv în detrimentul consumatorului, a anumitor parametri ai raportului juridic relevanți din punct de vedere economic (de exemplu, aplicarea retroactivă a ratei de bază a dobânzii băncii centrale sau a ratei dobânzii de pe piață aplicate împrumuturilor în forinți în locul ratei mai mici a dobânzii stabilite în contract)?

               2)

               Consecința juridică a caracterului abuziv are efecte absolute și constituie o chestiune pur juridică sau, la momentul determinării consecințelor juridice ale caracterului abuziv, trebuie să se aibă în vedere:

                           (1)

                           practica contractuală utilizată în alte tipuri de contracte, diferite de cel afectat de caracterul abuziv;

                           (2)

                           presupusa vulnerabilitate a anumitor operatori afectați în mod direct din punct de vedere economic (de exemplu, în cazul împrumuturilor stabilite în valută, grupul debitorilor în valută și sistemul bancar) sau

                           (3)

                           interesele anumitor terți sau grupuri neafectate în mod direct din punct de vedere economic, de exemplu faptul că, în urma constatării nulității, majoritatea membrilor grupului debitorilor în valută se pot afla, în definitiv, din perspectiva lichidării matematice a conturilor, într-o situație mai favorabilă decât membrii grupului debitorilor în forinți?

               3)

               Se poate considera, în sensul articolului 3 alineatul (1), al articolului 4 alineatul (2), al articolului 5 și al articolului 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) (cu alte cuvinte, în scopul aprecierii caracterului abuziv și a consecințelor sale juridice), că clauza prin care se atribuie consumatorului riscul cursului de schimb valutar (cu alte cuvinte, clauza sau ansamblul de clauze contractuale care reglementează asumarea riscului) conține mai multe clauze?

               4)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (conform căruia clauzele abuzive nu creează obligații pentru consumator) trebuie interpretat în sensul că o anumită clauză (nu un fragment concret din aceasta, ci clauza analizată în întregime) poate fi fie abuzivă în totalitate, fie în acelaşi timp parțial abuzivă și parțial neabuzivă, astfel încât rămâne totuși aplicabilă în parte, cu alte cuvinte, că respectiva clauză (de exemplu, în funcție de aprecierea instanţei privind situația concretă) poate crea într-o anumită măsură obligații pentru consumator (sau, având în vedere efectele sale, în ambele cazuri clauza este abuzivă numai într-o anumită măsură), de exemplu, prin aplicarea unei hotărâri judecătorești, a unei consecințe juridice speciale prevăzute de o normă juridică națională, a unei dispoziții normative sau a unei hotărâri judecătorești de unificare a jurisprudenței?

                           4.1.

                           Pornind de la prezumția că articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE trebuie interpretat în sensul că o anumită clauză poate fi fie abuzivă în totalitate, fie în acelaşi timp parțial abuzivă și parțial neabuzivă, astfel încât rămâne totuși aplicabilă în parte, cu alte cuvinte, că respectiva clauză poate crea într-o anumită măsură obligații pentru consumator (sau, având în vedere efectele sale, în ambele cazuri clauza este abuzivă numai într-o anumită măsură), declararea nulității întregului contract de împrumut ca urmare a caracterului abuziv al clauzei analizate, care definește obiectul principal al contractului, poate avea drept consecință faptul că, în cazul în care s-ar aplica lichidarea matematică a conturilor, consumatorul s-ar afla în ansamblu într-o situație mai nefavorabilă, iar contractantul profesionist într-o situație mai favorabilă decât în cazul în care, pentru același motiv, contractul de împrumut ar fi declarat abuziv doar în parte (situație în care celelalte clauze ale contractului ar continua să creeze obligații pentru părți, conţinutul acestora rămânând neschimbat)?

               5)

                           5.1

                           Trebuie să se considere că nu are caracter abuziv, cu alte cuvinte, că este clară și inteligibilă, având în vedere consecințele economice, o clauză contractuală care atribuie consumatorului riscul cursului de schimb valutar, redactată (sub formă de condiție contractuală generală utilizată de contractantul profesionist și care nu a fost negociată individual) în temeiul obligației de informare prevăzute de lege în mod obligatoriu cu caracter general, dar care nu indică în mod expres că valoarea ratelor de rambursare care trebuie plătite conform contractului de împrumut poate fi mai mare decât valoarea veniturilor consumatorului constatate în cadrul analizei solvabilității realizate de contractantul profesionist, având în vedere de asemenea faptul că norma națională relevantă impune o prezentare detaliată a riscului în scris, iar nu o simplă declarare a existenței unui risc și a atribuirii acestuia, precum și, în plus, faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat, la punctul 74 din Hotărârea pronunțată în cauza C-26/13, că contractantul profesionist nu numai că trebuie să informeze consumatorul cu privire la risc, ci este necesar și ca, în urma informării, consumatorul să poată evalua potențialele consecințe economice care au impact asupra sa și care rezultă din riscul cursului de schimb valutar care i se atribuie și, prin urmare, valoarea totală a împrumutului său?

                           5.2

                           Trebuie să se considere că nu are caracter abuziv, cu alte cuvinte că este clară și inteligibilă, având în vedere consecințele economice, o clauză contractuală care atribuie consumatorului riscul cursului de schimb valutar, redactată (sub formă de condiție contractuală generală utilizată de contractantul profesionist și care nu a fost negociată individual) în temeiul obligației de informare prevăzute de lege în mod obligatoriu cu caracter general, dar care nu indică în mod expres că valoarea capitalului rezidual datorat în orice moment conform contractului de împrumut poate fi mai mare decât valoarea patrimoniului de care dispune consumatorul pentru a acoperi debitul, constatată în cadrul analizei solvabilității realizate de contractantul profesionist, având în vedere de asemenea faptul că norma națională relevantă impune o prezentare detaliată a riscului în scris, iar nu o simplă declarare a existenței unui risc și a atribuirii acestuia, precum și, în plus, faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat, la punctul 74 din Hotărârea pronunțată în cauza C-26/13, că contractantul profesionist nu numai că trebuie să informeze consumatorul cu privire la risc, ci este necesar și ca, în urma informării, consumatorul să poată evalua potențialele consecințe economice care au impact asupra sa și care rezultă din riscul cursului de schimb valutar care i se atribuie și, prin urmare, valoarea totală a împrumutului său?

                           5.3.

                           Trebuie să se considere că nu are caracter abuziv, cu alte cuvinte că este clară și inteligibilă, având în vedere consecințele economice, o clauză contractuală care atribuie consumatorului riscul cursului de schimb valutar, redactată (sub formă de condiție contractuală generală utilizată de contractantul profesionist și care nu a fost negociată individual) în temeiul obligației de informare prevăzute de lege în mod obligatoriu cu caracter general, dar care nu indică în mod expres că: 1) variația cursului de schimb valutar nu are o limită maximă; 2) posibilitatea variației cursului de schimb valutar este reală, adică poate interveni în perioada de valabilitate a contractului de împrumut; 3) pentru acest motiv, valoarea ratelor de rambursare se poate majora nelimitat; 4) ca urmare a variației cursului de schimb valutar, nu numai valoarea ratelor de rambursare, ci și valoarea capitalului datorat se poate majora nelimitat; 5) amploarea posibilelor pierderi este nelimitată; 6) măsurile de securitate necesare au efecte limitate și impun o atenție permanentă; 7) contractantul profesionist nu se obligă să manifeste această atenție, luând în considerare de asemenea faptul că norma națională relevantă impune o prezentare detaliată a riscului în scris, iar nu o simplă declarare a existenței unui risc și a atribuirii acestuia, precum și, în plus, faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a constatat, la punctul 74 din Hotărârea pronunțată în cauza C-26/13, că contractantul profesionist nu numai că trebuie să informeze consumatorul cu privire la risc, ci este necesar și ca, în urma informării, consumatorul să poată evalua potențialele consecințe economice care au impact asupra sa și care rezultă din riscul cursului de schimb valutar care i se atribuie și, prin urmare, valoarea totală a împrumutului său?

                           5.4

                           Având în vedere în special faptul că este posibil, și chiar s-a întâmplat ca în jurisprudența sau în legislația națională să se concluzioneze că, în cazul contractelor de împrumut încheiate în valută, consumatorul a contractat datoria în valută ca urmare a faptului că rata dobânzii aplicabilă în perioada respectivă era mai favorabilă decât cea pentru împrumuturile în forinți și, în schimb, și-a asumat în mod exclusiv efectele variației cursului de schimb valutar; că este de asemenea posibil, și chiar s-a întâmplat ca în jurisprudența sau în legislația națională să se concluzioneze că transferul sarcinilor contractuale către una dintre părți ulterior încheierii contractului de împrumut – aspect imprevizibil a priori – nu poate fi analizat conform criteriilor privind caracterul abuziv, deoarece cauzele de nulitate trebuie să existe la momentul încheierii contractului; având în vedere de asemenea faptul că norma națională relevantă impune o prezentare detaliată a riscului în scris, iar nu o simplă declarare a existenței unui risc și a atribuirii acestuia, precum și, în plus, faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat, la punctul 74 din Hotărârea pronunțată în cauza C-26/13, că contractantul profesionist nu numai că trebuie să informeze consumatorul cu privire la risc, ci este necesar și ca acesta să poată evalua riscul respectiv, trebuie să se considere că nu are caracter abuziv, cu alte cuvinte că este clară și inteligibilă, având în vedere consecințele economice, o clauză contractuală care atribuie consumatorului riscul cursului de schimb valutar, redactată și utilizată (sub formă de condiție contractuală generală care nu a fost negociată individual) de contractantul profesionist în temeiul obligației de informare prevăzute de lege în mod obligatoriu cu caracter general, dar care nu indică în mod expres sensul previzibil al variației cursului de schimb valutar pe perioada de valabilitate a contractului (cel puțin în perioada iniţială a acestuia), nici valorile minime și/sau maxime (de exemplu, prin metoda calculului cursului de schimb forward și/sau prin aplicarea principiului parității dobânzilor – potrivit căruia, în cazul împrumuturilor stabilite în valută, se poate prevedea cu un grad ridicat de certitudine că un avantaj în materie de dobânzi, cu alte cuvinte faptul că dobânda LIBOR [London Interbank Offered Rate] sau EURIBOR [Euro Interbank Offered Rate] este mai mică decât dobânda BUBOR [Budapest Interbank Offered Rate] va genera o pierdere pentru consumator în ceea ce privește cursul de schimb valutar, cu alte cuvinte, că cursul de schimb al monedei de executare se va deprecia în raport cu cursul de schimb al monedei împrumutului –)?

                           5.5.

                           Trebuie să se considere că nu are caracter abuziv, cu alte cuvinte că este clară și inteligibilă, având în vedere consecințele economice, o clauză contractuală care atribuie consumatorului riscul cursului de schimb valutar, redactată (sub formă de condiție contractuală generală utilizată de contractantul profesionist și care nu a fost negociată individual) în temeiul obligației de informare prevăzute de lege în mod obligatoriu cu caracter general, dar care nu indică în mod expres și exact (de exemplu, cuantificând prin intermediul unei serii de date sau al unui grafic evoluția în trecut a raportului dintre cursurile de schimb ale monedei de executare și ale monedei împrumutului pe o perioadă cel puțin echivalentă cu perioada angajamentului asumat de consumator) riscul real suportat de debitor, care rezultă în mod previzibil din atribuirea riscului cursului de schimb valutar în sarcina consumatorului, având în vedere de asemenea faptul că norma națională relevantă impune o prezentare detaliată a riscului în scris, iar nu o simplă declarare a existenței unui risc și a atribuirii acestuia, precum și, în plus, faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a constatat, la punctul 74 din Hotărârea pronunțată în cauza C-26/13, că contractantul profesionist nu numai că trebuie să informeze consumatorul cu privire la risc, ci este necesar și ca, în urma informării, consumatorul să poată evalua potențialele consecințe economice care au impact asupra sa și care rezultă din riscul cursului de schimb valutar care i se atribuie și, prin urmare, valoarea totală a împrumutului său?

                           5.6

                           Având în vedere în special faptul că este posibil, și chiar s-a întâmplat ca în jurisprudența sau în legislația națională să se concluzioneze că, în cazul contractelor de împrumut încheiate în valută, consumatorul a contractat datoria în valută ca urmare a faptului că rata dobânzii aplicabilă în perioada respectivă era mai favorabilă decât cea pentru împrumuturile în forinți și, în schimb, și-a asumat în mod exclusiv efectele variației cursului de schimb valutar; și având în vedere de asemenea că norma națională relevantă impune o prezentare detaliată a riscului în scris, iar nu o simplă declarare a existenței unui risc și a atribuirii acestuia, precum și, în plus, faptul că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a constatat, la punctul 74 din Hotărârea pronunțată în cauza C-26/13, că contractantul profesionist nu numai că trebuie să informeze consumatorul cu privire la risc, ci este necesar și să îi permită să aprecieze riscul respectiv, trebuie să se considere că nu are caracter abuziv, cu alte cuvinte că este clară și inteligibilă, având în vedere consecințele economice, o clauză contractuală care atribuie consumatorului riscul cursului de schimb valutar, redactată (sub formă de condiție contractuală generală utilizată de contractantul profesionist și care nu a fost negociată individual) în temeiul obligației de informare prevăzute de lege în mod obligatoriu cu caracter general, dar care nu indică în mod expres și exact (de exemplu, în mod expres și cuantificabil pe baza informațiilor privind o perioadă anterioară care este cel puțin echivalentă cu perioada angajamentului asumat de consumator) valoarea beneficiilor care rezultă în mod previzibil din dobânzile aplicate în funcție de BUBOR în cazul împrumuturilor în forinți și în funcție de LIBOR sau de EURIBOR în cazul împrumuturilor stabilite în valută?

               6)

               În ceea ce privește aprecierea lipsei caracterului abuziv al unei clauze contractuale care atribuie consumatorului riscul cursului de schimb valutar, redactată (sub formă de condiție contractuală generală utilizată de contractantul profesionist și care nu a fost negociată individual) în temeiul obligației de informare prevăzute de lege în mod obligatoriu cu caracter general, cum trebuie distribuită sarcina probei între consumator și contractantul profesionist pentru a stabili dacă consumatorul a avut efectiv posibilitatea de a se familiariza în mod real, înaintate de încheierea contractului de împrumut, cu clauza în litigiu prin care s-a angajat irevocabil – articolul 3 alineatul (3) din Directiva 93/13/CEE și punctul 1 litera (i) din anexa la aceasta –?

               7)

               Trebuie să se considere că, în cazul contractelor de împrumut stabilite în valută – cu alte cuvinte, în cazul tranzacțiilor privind servicii al căror preț este legat de fluctuațiile unui curs de schimb de pe piața financiară –, instituțiile de credit care încheie un contract cu un consumator folosind propriul curs de schimb valutar au calitatea de profesioniști care nu controlează evoluția prețului – punctul 2 litera (c) din anexa la Directiva 93/13/CEE –?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-99/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — Phildar/OAPI — Comercial Jacinto Parera (FILDOR) [ Marcă comunitară — Procedura opoziției — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FILDOR — Marcă națională semi-figurativă anterioară PHILDAR — Marcă națională verbală anterioară FILDOR — Mărci internaționale verbale și semi-figurative anterioare PHILDAR — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) articolele 62 și 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolele 64 și 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/54

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — Phildar/OAPI — Comercial Jacinto Parera (FILDOR)
   (Cauza T-99/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedura opoziției - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FILDOR - Marcă națională semi-figurativă anterioară PHILDAR - Marcă națională verbală anterioară FILDOR - Mărci internaționale verbale și semi-figurative anterioare PHILDAR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) articolele 62 și 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolele 64 și 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 267/91
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Phildar SA (Roubaix, Franța) (reprezentant: E. Baud, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Comercial Jacinto Parera SA (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2006 (cauza R 245/2004-2) privind o procedură de opoziție între Phildar SA și Comercial Jacinto Parera, SA.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 16 ianuarie 2006 (cauza R 245/2004-2).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 121 din 20.5.2006.


title: Cauza F-28/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 iulie 2011 — BC/Consiliul

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/58

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 iulie 2011 — BC/Consiliul
   (Cauza F-28/11) (1)

   2011/C 252/135
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011, p. 16.


title: Cauza T-89/16 P: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – Clarke și ații/EUIPO („Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe perioadă determinată însoțit de o clauză de reziliere de încetare a contractului în ipoteza în care numele agentului nu este înscris în lista de rezervă a următorului concurs general — Punere în aplicare a clauzei de reziliere — Recalificarea unui contract pe perioadă determinată drept un contract pe perioadă nedeterminată — Obligația de solicitudine — Încredere legitimă”)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/22

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – Clarke și ații/EUIPO
   (Cauza T-89/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe perioadă determinată însoțit de o clauză de reziliere de încetare a contractului în ipoteza în care numele agentului nu este înscris în lista de rezervă a următorului concurs general - Punere în aplicare a clauzei de reziliere - Recalificarea unui contract pe perioadă determinată drept un contract pe perioadă nedeterminată - Obligația de solicitudine - Încredere legitimă”))
   (2017/C 256/24)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Nicole Clarke (Alicante, Spania), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Spania) și Elisavet Papathanasiou (Alicante) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 15 decembrie 2015, Clarke și alții/OAPI (F-101/14- F-103/14, EU:F:2015:151), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Doamnele Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns și Elisavet Papathanasiou suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în prezenta procedură.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016.