title: Cauza T-190/21: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2021 – RI și alți/Consiliul și alții

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/55

      Acțiune introdusă la 7 aprilie 2021 – RI și alți/Consiliul și alții
      (Cauza T-190/21)
      (2021/C 217/70)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: RI și alți 15 reclamanți (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârâți: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Serviciul European de Acțiune Externă și EULEX Kosovo

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:
      cu titlu principal:

                  —

                  în ceea ce privește raportul de muncă:

                              —

                              recalificarea raportului contractual al reclamanților în contract de muncă pe durată nedeterminată;

                              —

                              obligarea pârâților la plata unei indemnizații compensatorii de preaviz:

                                          —

                                          pentru reclamantul RW: 65 726,17 euro;

                                          —

                                          pentru reclamantul RZ: 84 748,27 euro;

                              —

                              obligarea pârâților la despăgubirea reclamanților ca urmare a neafilierii la un sistem național de securitate socială, care urmează să fie stabilită pe baza legislației aplicabile;

                              —

                              obligarea pârâților la plata către reclamanți a dobânzilor aferente acestor sume;

                              —

                              stabilirea unui termen pentru părți pentru a evalua despăgubirea menționată care trebuie determinată;

                  —

                  în ceea ce privește celelalte drepturi:

                              —

                              constatarea faptului că reclamanții ar fi trebuit să fie recrutați ca agenți temporari ai unuia dintre primii trei pârâți și declararea faptului că primii trei pârâți au tratat reclamanții în mod nelegal și discriminatoriu, fără o justificare obiectivă, în ceea ce privește remunerarea acestora, drepturile lor la pensie și avantajele aferente, precum și în ceea ce privește garantarea unui post de muncă ulterior;

                              —

                              obligarea primilor trei pârâți la despăgubirea fiecăruia dintre reclamanți pentru prejudiciul suferit ca urmare a neaplicării remunerațiilor, a drepturilor la pensie, a indemnizațiilor și a avantajelor care decurg din aplicarea Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene, cauzat de diferența de tratament nelegală;

                              —

                              obligarea pârâților la plata către reclamanți a dobânzilor aferente acestor sume;

                              —

                              stabilirea unui termen pentru părți pentru a evalua indemnizația menționată, ținând seama de gradul și de treapta în care reclamanții ar fi trebuit să fie angajați, de evoluția medie a remunerației, de evoluția carierelor lor, respectiv, de alocațiile pe care ar fi trebuit astfel să le perceapă în temeiul acestor contracte de agent temporar și compararea rezultatelor obținute cu remunerația percepută efectiv de reclamanți;

            cu titlu subsidiar:

                  —

                  obligarea primilor trei pârâți la despăgubirea reclamanților în temeiul răspunderii lor extracontractuale pentru nerespectarea drepturilor fundamentale ale acestora, evaluată ex aequo et bono la 20 000 de euro pe an de vechime;

                  —

                  obligarea pârâților la plata către reclamanți a dobânzilor aferente acestor sume;

                  —

                  obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunilor formulate, reclamanții invocă șapte motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-183/21, QP și alții/Consiliul și alții.


title: Cauza T-192/21: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Laboratorios Ern/EUIPO – Beta Sports (META)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/56

      Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Laboratorios Ern/EUIPO – Beta Sports (META)
      (Cauza T-192/21)
      (2021/C 217/71)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: T. González Martínez, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Beta Sports LLC (Coconut Creek, Florida, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbală „META” – cererea de înregistrare nr. 17 973 308

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22/01/2021 în cauza R 1152/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene META nr.o 17 973 308 pentru produse din clasa 5;

                  —

                  obligarea reclamantei şi, eventual, a intervenientei, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului.


title: Cauza T-194/21: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Fidia farmaceutici/EUIPO – Stelis Biopharma (HYALOSTEL ONE)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/57

      Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Fidia farmaceutici/EUIPO – Stelis Biopharma (HYALOSTEL ONE)
      (Cauza T-194/21)
      (2021/C 217/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Italia) (reprezentanți: R. Kunz-Hallstein și H. Kunz-Hallstein, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Stelis Biopharma ltd. (Karnataka, India)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative HYALOSTEL ONE – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 399 649

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 ianuarie 2021 în cauza R 831/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată sau, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine, obligarea EUIPO și a intervenientei la plata în solidar a cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 165 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 32 litera (f) și a articolului 39 alineatul (5) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei;

                  —

                  încălcarea dreptului de a fi ascultat și a obligației de motivare în temeiul articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-196/21: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO…?)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/58

      Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO…?)
      (Cauza T-196/21)
      (2021/C 217/73)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Lea Nature Services (Périgny, Franța) (reprezentant: F. Drageon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugalia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „SO…?” – marca Uniunii Europene nr. 17 473 513

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 februarie 2021 în cauza R 1235/2020-4.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-197/21: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO…?)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/59

      Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO…?)
      (Cauza T-197/21)
      (2021/C 217/74)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Lea Nature Services (Périgny, Franța) (reprezentant: F. Drageon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugalia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „SO…?” – marca Uniunii Europene nr. 485 078

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 februarie 2021 în cauza R 1234/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la suportarea cheltuielilor de judecată pe care le-au efectuat în procedura în fața Tribunalului.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-198/21: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Ancor Group/EUIPO – Cody’s Drinks International (CODE-X)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/59

      Acțiune introdusă la 12 aprilie 2021 – Ancor Group/EUIPO – Cody’s Drinks International (CODE-X)
      (Cauza T-198/21)
      (2021/C 217/75)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Ancor Group GmbH (Igersheim, Germania) (reprezentanți: J. Wachsmuth și W. Berlit, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cody’s Drinks International GmbH (Bremen, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale „CODE-X” – cererea de înregistrare nr. 17 893 826

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 februarie 2021 în cauza R 208/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  menţinerea deciziei diviziei de opoziţie din 28 noiembrie 2018, prin care s-a respins cererea de opoziţie împotriva înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 17 893 826

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (EU) 2017/1001 a Parlamentului European şi a Consiliului.


title: Cauza T-199/21: Acțiune introdusă la 30 martie 2021 – EurO3zon/ECHA

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/60

      Acțiune introdusă la 30 martie 2021 – EurO3zon/ECHA
      (Cauza T-199/21)
      (2021/C 217/76)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: EurO3zon (Zemst, Belgia) (reprezentanți: I. de Seze, F. Puel și L. Marcha, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea actului pârâtei de suspendare a evaluării dosarului reclamantei privind substanța activă Ozon (O3), în temeiul Regulamentului privind produsele biocide (1), și combinarea acestei proceduri de evaluare cu dosarul altui reclamant; și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a acționat ultra vires și nu avea competența să adopte actul atacat, întrucât pârâta nu dispune de nicio competență explicită sau implicită de a acționa în domeniul evaluărilor substanțelor active biocide în temeiul dreptului Uniunii sau al punerii în comun obligatorii a datelor în lipsa unei dispoziții legale.

                              —

                              În plus, reclamanta susține că justificarea invocată de pârâtă pentru actul atacat este un document care atestă consensul Comisiei Europene și al statelor membre care fac parte din Comitetul pentru biocide; acesta nu are nici un obiect adecvat, nici nu are caracter obligatoriu pentru pârâtă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a principiului securității juridice și al protecției încrederii legitime a reclamantei.

                              —

                              Actul atacat nu conține nicio trimitere sau citare a vreunei dispoziții legale care ar abilita pârâta să acționeze în acest mod.

                              —

                              De asemenea, se susține că actul atacat aduce atingere încrederii legitime a reclamantei, întrucât urmărește să deroge de la etapele juridice și procedurale expres prevăzute de Regulamentul privind produsele biocide, în special în ceea ce privește termenele imperative stabilite de acesta.

                              —

                              Încrederea legitimă a reclamantei este de asemenea încălcată prin actul atacat, pe motiv că documentul invocat de pârâtă ca justificare a actului respectiv privește în fapt proceduri și situații care sunt nerelevante pentru situația reclamantei. Reclamanta invocă de asemenea faptul că actul atacat creează insecuritate juridică pentru operatori.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe aplicarea de către pârâtă a unui tratament discriminatoriu față de reclamantă.

                              —

                              Se susține că actul atacat va avea drept consecință supunerea reclamantei unor cerințe de procedură și unor întârzieri care nu au fost impuse unor terți aflați în situații similare.

                              —

                              Actul atacat va avea drept consecință încălcarea drepturilor exclusive ale reclamantei asupra informațiilor pentru care există drept de proprietate și utilizarea lor în favoarea terților fără o compensație financiară, consecință care nu a fost impusă unor terți aflați în situații similare.

                              —

                              În plus, reclamanta critică faptul că informațiile comerciale confidențiale cuprinse în dosarul său privind substanța activă au fost comunicate unor terți fără autorizație și în afara unui angajament de confidențialitate, consecință care nu a fost impusă unor terți aflați în situații similare.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe nemotivarea actului atacat, întrucât acesta nu evidențiază în mod clar și neechivoc raționamentul urmat de Agenție, astfel încât să dea posibilitatea reclamantei să cunoască temeiurile măsurii, iar instanței competente să își exercite controlul.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea actului atacat pârâta a încălcat principiul proporționalității, întrucât nu a luat în considerare măsurile corespunzătoare pentru atingerea obiectivelor legitime urmărite de acesta și a depășit ceea ce este necesar pentru atingerea lor.

                              —

                              În plus, reclamanta susține că măsurile pe care le presupune actul atacat nu constituie măsura cea mai puțin oneroasă pentru atingerea obiectivelor urmărite de acesta.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide (JO 2012, L 167, p. 1).


title: Cauza T-200/21: Acțiune introdusă la 29 martie 2021 – JS/AEPD

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/61

      Acțiune introdusă la 29 martie 2021 – JS/AEPD
      (Cauza T-200/21)
      (2021/C 217/77)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: JS (reprezentanți: L. Levi și A. Champetier, avocați)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei AEPD din 18 ianuarie 2021 de respingere a reclamației formulate de reclamant;

                  —

                  anularea, în măsura în care este necesar, și a deciziei din 9 martie 2021 de respingere a cererii de revizuire a acestei decizii inițiale;

                  —

                  dispunerea reparării prejudiciului suferit;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un singur motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1), a articolelor 5, 19, 20 și 23 din Regulamentul (UE) 2018/1725 (1), a principiilor necesității și proporționalității și a articolelor 8 și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  Regulamentul (UE) 2018/1725 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2018 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile, organele, oficiile și agențiile Uniunii și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 45/2001 și a Deciziei nr. 1247/2002/CE (JO 2018, L 295, p. 39).


title: Cauza T-201/21: Acțiune introdusă la 6 aprilie 2021 – Covington & Burling și Van Vooren/Comisia

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/62

      Acțiune introdusă la 6 aprilie 2021 – Covington & Burling și Van Vooren/Comisia
      (Cauza T-201/21)
      (2021/C 217/78)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Covington & Burling (Saint-Josse-ten-Noode, Belgia) și Bart Van Vooren (Meise, Belgia) (reprezentant: P. Diaz Gavier, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 12 martie 2021 prin care s-a refuzat acordarea accesului la documentele solicitate (1) în temeiul Regulamentului privind transparența;

                  —

                  obligarea Comisiei să acorde imediat accesul la documentele solicitate și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a celorlalte cheltuieli efectuate de Covington în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare atunci când s-a întemeiat pe articolul 4 alineatul (3) a doua liniuță din Regulamentul privind transparența (2) pentru a-și justifica refuzul de a acorda accesul la documentele solicitate.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, chiar dacă s-ar aplica articolul 4 alineatul (3) a doua liniuță din Regulamentul privind transparența sau orice alt motiv prevăzut la acest articol 4, Comisia nu a demonstrat modul în care documentele solicitate îndeplinesc condițiile necesare.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare atunci când s-a întemeiat pe Regulamentul privind procedura comitetelor (3) pentru a-și justifica refuzul de a acorda accesul la documentele solicitate.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare atunci când s-a întemeiat pe Regulamentul de procedură standard pentru comitete pentru a-și justifica refuzul.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă principiile generale de transparență și aduce atingere legitimității democratice a actelor de punere în aplicare.

         (1)  Notă: documentele solicitate privesc o procedură a comitetelor și, în special, documentele referitoare la modul în care anumite state membre au votat cu privire la proiectul de regulament al Comisiei de modificare a anexei III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește speciile botanice care conțin derivați de hidroxiantracen.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO 2011, L 55, p. 13).


title: Cauza T-202/21: Acțiune introdusă la 13 aprilie 2021 – Vita Zahnfabrik/EUIPO – VIPI Produtos Odontológicos (VITABLOCS TriLuxe forte)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/63

      Acțiune introdusă la 13 aprilie 2021 – Vita Zahnfabrik/EUIPO – VIPI Produtos Odontológicos (VITABLOCS TriLuxe forte)
      (Cauza T-202/21)
      (2021/C 217/79)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Vita Zahnfabrik H. Rauter GmbH & Co. KG (Bad Säckingen, Germania) (reprezentanți: A. Theis și F. Hauck, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: VIPI Indústria, Comércio, Exportação E Importação De Produtos Odontológicos LTDA (Pirassununga, Brazilia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale VITABLOCS TriLuxe forte – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 346 271

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 februarie 2021 în cauza R 818/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  modificarea deciziei atacate în sensul respingerii integrale a opoziției împotriva înregistrării internaționale care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 346 271 și obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața EUIPO;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate.

                  —

                  Obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 47 alineatul (5) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/10001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-205/21: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2021 – Kewazo/EUIPO (Liftbot)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/65

      Acțiune introdusă la 15 aprilie 2021 – Kewazo/EUIPO (Liftbot)
      (Cauza T-205/21)
      (2021/C 217/82)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Kewazo GmbH (Garching, Germania) (reprezentant: P. Baronikians, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale Liftbot – cererea de înregistrare nr. 18 191 963

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 februarie 2021 în cauza R 1160/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei EUIPO de respingere din 15 septembrie 2020;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-209/21: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2021 – Ignacio Carrasco/EUIPO – Santos Carrasco Manzano (La Hoja del Carrasco)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/67

      Acțiune introdusă la 17 aprilie 2021 – Ignacio Carrasco/EUIPO – Santos Carrasco Manzano (La Hoja del Carrasco)
      (Cauza T-209/21)
      (2021/C 217/84)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Ignacio Carrasco SL (Guijuelo, Spania) (reprezentant: J.L. Donoso Romero, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Santos Carrasco Manzano SA (Guijuelo, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

         Marca în litigiu: marca figurativă La Hoja del Carrasco – marca Uniunii Europene nr. 15 670 813

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 10 februarie 2021 în cauza R 175/2020-1

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a deciziei atacate;

                  —

                  în consecință, respingerea în tot a cererii de declarare a nulității;

                  —

                  obligarea EUIPO și Santos Carrasco Manzano SA la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-212/21: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2021 – Groschopp/EUIPO (Sustainability through Quality)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/67

      Acțiune introdusă la 19 aprilie 2021 – Groschopp/EUIPO (Sustainability through Quality)
      (Cauza T-212/21)
      (2021/C 217/85)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Groschopp AG Drives & More (Viersen, Germana) (reprezentant: R. Schiffer, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Sustainability through Quality” – cererea de înregistrare nr. 18 158 368

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 februarie 2021 în cauza R 1076/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-216/21: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2021 – Ryanair și Malta Air/Comisia

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/68

      Acțiune introdusă la 20 aprilie 2021 – Ryanair și Malta Air/Comisia
      (Cauza T-216/21)
      (2021/C 217/86)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) și Malta Air ltd. (Pietà, Malta) (reprezentanți: F-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating și I. Metaxas-Maranghidis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei din 4 mai 2020 privind ajutorul de stat SA.57082 (2020/N) – Franța COVID-19 – Encadrement temporaire 107(3)(b) – Garantie et prêt d’actionnaire au bénéfice d’Air France (1) și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

                  —

                  Reclamantele au solicitat de asemenea judecarea acțiunii în procedură accelerată, în conformitate cu articolul 23a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a exclus eronat KLM și Air France-KLM din domeniul de aplicare al deciziei atacate.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit un abuz de putere și a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE și Cadrul temporar, întrucât (i) a concluzionat că ajutorul remediază o perturbare gravă a economiei franceze, (ii) nu a efectuat o analiză adecvată dacă beneficiarul se afla în stare de dificultate financiară, (iii) a concluzionat că împrumutul acordat de acționar era compatibil cu Cadrul temporar aplicabil în acea perioadă și l-a examinat ca fiind o măsură referitoare la o datorie, iar nu o investiție din fonduri proprii și (iv) a încălcat obligația de evaluare comparativă între efectele benefice ale ajutorului și efectele adverse asupra condițiilor comerciale și asupra menținerii unei concurențe nedenaturate („evaluarea comparativă”).

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat dispozițiile specifice ale TFUE și principiile generale ale dreptului Uniunii privind interzicerea discriminării, libera prestare a serviciilor și libertatea de stabilire, care au stat la baza liberalizării pieței transportului aerian în Uniune începând cu sfârșitul anilor '80 (2). Liberalizarea pieței transportului aerian în Uniune a permis dezvoltarea companiilor aeriene low-cost. Cu toate acestea, reclamantele susțin că pârâta nu a ținut seama nici de daunele provocate de criza COVID-19 unor asemenea companii aeriene paneuropene și nici de rolul acestora în asigurarea conectivității aeriene a Franței, autorizând Franța să rezerve ajutorul în favoarea Air France. Reclamantele susțin de asemenea că articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE prevede o excepție de la interzicerea ajutoarelor de stat consacrată la articolul 107 alineatul (1) TFUE, însă nu prevede o excepție de la alte norme și principii ale TFUE.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta nu a inițiat o procedură formală de investigare, în pofida existenței unor dificultăți serioase, și a încălcat drepturile procedurale ale reclamantelor.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat obligația de motivare.

         (1)  JO 2021, C 50, p. 3.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate (reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2008, L 293, p. 3).


title: Cauza T-220/21: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2021 – Thomas Henry/EUIPO (Spicy Ginger)

text:
               7.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/69

      Acțiune introdusă la 23 aprilie 2021 – Thomas Henry/EUIPO (Spicy Ginger)
      (Cauza T-220/21)
      (2021/C 217/87)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Thomas Henry GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Spicy Ginger – cererea de înregistrare nr. 18 093 014

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 februarie 2021 în cauza R 435/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-248/21: Acțiune introdusă la 7 mai 2021 – Fibrecycle/EUIPO (BACK-2-NATURE)

text:
               28.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/30

      Acțiune introdusă la 7 mai 2021 – Fibrecycle/EUIPO (BACK-2-NATURE)
      (Cauza T-248/21)
      (2021/C 252/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Fibrecycle Pty Ltd (Helensvale, Australia) (reprezentant: T. Stein, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale BACK-2-NATURE – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 485 655

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 martie 2021 în cauza R 1699/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Acțiune introdusă la 9 iulie 2021 de către SÝN hf. împotriva Autorității AELS de Supraveghere (Cauza E-4/21) 2021/C 343/10

text:
               26.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/29

      Acțiune introdusă la 9 iulie 2021 de către SÝN hf. împotriva Autorității AELS de Supraveghere
      (Cauza E-4/21)
      (2021/C 343/10)
      La data de 9 iulie 2021, Sýn hf., reprezentată de Dóra Sif Tynes, avocată, Advel, Kalkofnsvegur 2, 101 Reykjavik, Islanda, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS .
      Sýn hf. solicită Curții de Justiție a AELS:

                  1.

                  Anularea Deciziei nr. 023/21/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 26 martie 2021 privind ajutorul acordat societății Farice ehf. pentru investiții într-un al treilea cablu submarin.

                  2.

                  Obligarea Autorității AELS de Supraveghere la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

            Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

                  —

                  Sýn („reclamanta”) este o societate de comunicații electronice și media care își desfășoară activitatea pe toate piețele de telecomunicații și radiodifuziune din Islanda, cu sediul social la Suðurlandsbraut 8 în Reykjavik. Societatea își are rădăcinile în înființarea Íslandssími hf. și Tal hf. la sfârșitul anilor’90, ca urmare a liberalizării furnizării de servicii de telecomunicații în Islanda. Reclamanta furnizează servicii complete de comunicații electronice, inclusiv furnizarea de servicii de centru de date, sub marca Vodafone, care face obiectul unui acord de parteneriat cu Vodafone Group plc.

                  —

                  Farice hf. a fost înființată în 2002 de către părți islandeze și feroeze, cu scopul de a pregăti, construi și exploata un sistem de cabluri submarine de comunicații electronice, care să asigure conectivitatea internațională între Islanda, Insulele Feroe și Regatul Unit.

                  —

                  Prezenta cerere este o acțiune în anulare a Deciziei AELS de Supraveghere nr. 023/21/COL (denumită în continuare „decizia atacată”). Decizia atacată a fost adoptată la 26 martie 2021, ca urmare a unei notificări din partea autorităților islandeze transmise la 23 martie 2021.

                  —

                  Reclamanta solicită anularea deciziei atacate pentru motivul că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                              —

                              și-a încălcat obligația de a iniția procedura oficială de investigare în temeiul articolul 1 alineatul (2) din partea I a Protocolului 3 la Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție („Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”), întrucât ar fi trebuit să aibă îndoieli cu privire la compatibilitatea măsurii cu Acordul privind SEE.

                              —

                              și-a încălcat obligațiile de motivare care îi revin în temeiul articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.


title: Cauza C-362/20: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën/Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV [Trimitere preliminară – Politica comercială – Regulamentul (UE) nr. 1071/2012 – Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 430/2013 – Tariful vamal comun – Clasificare tarifară – Nomenclatura combinată – Subpozițiile 7307 11 10, 7307 19 10 și 7307 19 90 – Domeniu de aplicare – Clasificare tarifară care rezultă dintr-o hotărâre a Curții – Taxe antidumping definitive la importurile de accesorii turnate filetate pentru tuburi și țevi, din fontă maleabilă – Aplicabilitatea taxelor antidumping definitive la accesoriile turnate filetate pentru tuburi și țevi, din fontă cu grafit sferoidal]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/12

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën/Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV
      (Cauza C-362/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica comercială - Regulamentul (UE) nr. 1071/2012 - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 430/2013 - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Subpozițiile 7307 11 10, 7307 19 10 și 7307 19 90 - Domeniu de aplicare - Clasificare tarifară care rezultă dintr-o hotărâre a Curții - Taxe antidumping definitive la importurile de accesorii turnate filetate pentru tuburi și țevi, din fontă maleabilă - Aplicabilitatea taxelor antidumping definitive la accesoriile turnate filetate pentru tuburi și țevi, din fontă cu grafit sferoidal)
      (2021/C 349/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van beroep te Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën

         Intimate: Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

         Dispozitivul

      Regulamentul (UE) nr. 1071/2012 al Comisiei din 14 noiembrie 2012 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile de accesorii turnate filetate pentru tuburi și țevi, din fontă maleabilă, originare din Republica Populară Chineză și din Thailanda și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 430/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de stabilire a perceperii cu titlu definitiv a taxei provizorii instituite la importurile de accesorii turnate filetate pentru tuburi și țevi, din fontă maleabilă, originare din Republica Populară Chineză și din Thailanda și de închidere a procedurii în ceea ce privește Indonezia, în versiunea anterioară modificărilor aduse acestuia prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/262 al Comisiei din 14 februarie 2019, trebuie interpretate în sensul că taxele antidumping provizorii și definitive instituite prin aceste regulamente se aplică accesoriilor turnate filetate pentru tuburi și țevi din fontă cu grafit sferoidal originare din China.

         (1)  JO C 399, 23.11.2020.


title: Cauzele conexate C-584/20 și C-621/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 – Comisia Europeană/Landesbank Baden-Württemberg (C-584/20 P), Comitetul unic de rezoluție/Landesbank Baden-Württemberg (C-621/20 P) [Recurs – Uniune bancară – Mecanismul unic de rezoluție (MUR) – Fondul unic de rezoluție (FUR) – Calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 – Autentificarea unei decizii a Comitetului unic de rezoluție (SRB) – Obligația de motivare – Date confidențiale – Legalitatea Regulamentului delegat (UE) 2015/63]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/13

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 – Comisia Europeană/Landesbank Baden-Württemberg (C-584/20 P), Comitetul unic de rezoluție/Landesbank Baden-Württemberg (C-621/20 P)
      (Cauzele conexate C-584/20 și C-621/20) (1)

      (Recurs - Uniune bancară - Mecanismul unic de rezoluție (MUR) - Fondul unic de rezoluție (FUR) - Calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 - Autentificarea unei decizii a Comitetului unic de rezoluție (SRB) - Obligația de motivare - Date confidențiale - Legalitatea Regulamentului delegat (UE) 2015/63)
      (2021/C 349/16)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         (Cauza C-584/20 P)

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, V. Di Bucci și A. Steiblytė, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Landesbank Baden-Württemberg (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, Rechtsanwälte), Comitetul unic de rezoluție (CRU) (reprezentanți: K.-P. Wojcik, P. A. Messina, J. Kerlin și H. Ehlers, agenți, asistați de H.-G. Kamann și P. Gey, Rechtsanwälte, și F. Louis, avocat)

         Intervenient în susținerea recurentei: Regatul Spaniei (reprezentanți: J. Rodríguez de la Rúa Puig, agent)

         Intervenientă în susținerea Landesbank Baden-Württemberg: Fédération bancaire française (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocați),

         (Cauza C-621/20 P)

         Recurent: Comitetul unic de rezoluție (CRU) (reprezentanți: K. P. Wojcik, P. A. Messina, J. Kerlin și H. Ehlers, agenți, asistați de H. G. Kamann și P. Gey, Rechtsanwälte, și F. Louis, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Landesbank Baden-Württemberg (reprezentanți: H. Berger et M. Weber, Rechtsanwälte), Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, V. Di Bucci și A. Steiblytė, agenți)

         Intervenient în susținerea recurentei: Regatul Spaniei (reprezentanți: J. Rodríguez de la Rúa Puig, agent)

         Intervenientă în susținerea Landesbank Baden-Württemberg: Fédération bancaire française, cu sediul în Paris (Franța), reprezentată de A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocats)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 23 septembrie 2020, Landesbank Baden-Württemberg/SRB (T-411/17, EU:T:2020:435).

                  2)

                  Anulează Decizia Comitetului unic de rezoluție din sesiunea sa executivă din 11 aprilie 2017 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2017/05), în măsura în care privește Landesbank Baden-Württemberg.

                  3)

                  Efectele deciziei Comitetului unic de rezoluție din sesiunea sa executivă din 11 aprilie 2017 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2017/05), în măsura în care privește Landesbank Baden-Württemberg, sunt menținute până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil care nu poate depăși șase luni de la data pronunțării prezentei hotărâri, a unei noi decizii a Comitetului unic de rezoluție de stabilire a contribuției ex ante la Fondul unic de rezoluție a acestei instituții pentru anul 2017.

                  4)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și celei de recurs.

                  5)

                  Comitetul unic de rezoluție suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și celei de recurs, cheltuielile de judecată efectuate de Landesbank Baden-Württemberg aferente procedurii în primă instanță.

                  6)

                  Landesbank Baden-Württemberg, Fédération bancaire française și Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii de recurs.

         (1)  JO C 423, 7.12.2020

         JO C 443, 21.12.2020.


title: Cauza C-709/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Regatul Unit) – CG/The Department for Communities in Northern Ireland (Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii – Resortisant al unui stat membru fără activitate economică, care are reședința pe teritoriul unui alt stat membru în temeiul dreptului național – Articolul 18 primul paragraf TFUE – Nediscriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate – Directiva 2004/38/CE – Articolul 7 – Condiții de obținere a unui drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni – Articolul 24 – Prestații de asistență socială – Noțiune – Egalitate de tratament – Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord – Perioadă de tranziție – Dispoziție națională care îi exclude de la beneficiul unei prestații de asistență socială pe cetățenii Uniunii care dispun de un drept de ședere pe durată determinată în temeiul dreptului național – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolele 1, 7 și 24)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/14

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Regatul Unit) – CG/The Department for Communities in Northern Ireland
      (Cauza C-709/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Resortisant al unui stat membru fără activitate economică, care are reședința pe teritoriul unui alt stat membru în temeiul dreptului național - Articolul 18 primul paragraf TFUE - Nediscriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate - Directiva 2004/38/CE - Articolul 7 - Condiții de obținere a unui drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni - Articolul 24 - Prestații de asistență socială - Noțiune - Egalitate de tratament - Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord - Perioadă de tranziție - Dispoziție națională care îi exclude de la beneficiul unei prestații de asistență socială pe cetățenii Uniunii care dispun de un drept de ședere pe durată determinată în temeiul dreptului național - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 1, 7 și 24)
      (2021/C 349/17)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Appeal Tribunal (Northern Ireland)

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: CG

         Intimat: The Department for Communities in Northern Ireland

         Dispozitivul

      Articolul 24 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că nu se opune reglementării unui stat membru gazdă care îi exclude de la beneficiul prestațiilor de asistență socială pe cetățenii Uniunii inactivi din punct de vedere economic care nu dispun de resurse suficiente și cărora statul membru menționat le-a acordat un drept de ședere temporară în condițiile în care aceste prestații sunt garantate resortisanților statului membru în cauză care se află în aceeași situație.
      Cu toate acestea, din moment ce un cetățean al Uniunii are reședința în mod legal, în temeiul dreptului național, pe teritoriul unui alt stat membru decât cel al cărui resortisant este, autoritățile naționale competente să acorde prestații de asistență socială sunt obligate să verifice dacă un refuz de a acorda astfel de prestații întemeiat pe această reglementare nu îi expune pe cetățeanul menționat, precum și pe copiii aflați în îngrijirea sa unui risc concret și actual de încălcare a drepturilor lor fundamentale, astfel cum sunt acestea consacrate la articolele 1, 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Atunci când cetățeanul menționat nu dispune de nicio resursă pentru a se întreține și de a-și întreține copiii și este izolat, aceste autorități trebuie să se asigure că, în caz de refuz al prestațiilor de asistență socială, același cetățean poate totuși să trăiască împreună cu copiii săi în condiții demne. În cadrul acestei examinări, autoritățile menționate pot ține seama de ansamblul dispozitivelor de asistență prevăzute de dreptul național și de care cetățeanul vizat și copiii săi pot beneficia în mod efectiv.

         (1)  JO C 110, 29.3.2021.


title: Cauza C-244/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Giurgiu (România) la data de 16 aprilie 2021 – C.I.I. / Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Tribunalul Giurgiu

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Giurgiu (România) la data de 16 aprilie 2021 – C.I.I. / Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Tribunalul Giurgiu
      (Cauza C-244/21)
      (2021/C 349/18)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Giurgiu

         Părţile din acţiunea principală

         Petent-condamnat: C.I.I.

         Intimat: Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Tribunalul Giurgiu
      Prin Ordonanța din 1 iulie 2021, Curtea (Camera a zecea) s-a declarat vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Tribunalul Giurgiu (România) prin decizia din 9 aprilie 2021.


title: Cauza C-321/21 P: Recurs introdus la 21 mai 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 14 aprilie 2021 în cauza T-378/20, Ryanair/Comisia (SAS, Danemarca; Covid-19)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/17

      Recurs introdus la 21 mai 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 14 aprilie 2021 în cauza T-378/20, Ryanair/Comisia (SAS, Danemarca; Covid-19)
      (Cauza C-321/21 P)
      (2021/C 349/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Ryanair DAC (reprezentanți: E. Vahida și F.-C. Laprévote, avocați, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, și V. Blanc, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Republica Franceză, SAS AB

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  anularea, în temeiul articolelor 263 și 264 TFUE, a Deciziei C(2020) 2416 final a Comisiei din 15 aprilie 2020 privind ajutorul de stat SA.56795 (2020/N) – Danemarca – Compensarea pagubelor provocate Scandinavian Airlines de pandemia de COVID-19; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Ryanair, și obligarea intervenienților în primă instanță și în prezentul recurs (dacă este cazul) la plata propriilor cheltuieli de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului formulat, recurenta invocă șase motive.
      Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a respins critica recurentei întemeiată pe încălcarea de către Comisie a cerinței potrivit căreia ajutorul acordat în temeiul articolului 107 alineatul (2) litera (b) TFUE nu este destinat reparării pagubelor suferite de o singură victimă.
      Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în aplicarea articolului 107 alineatul (2) litera (b) TFUE și a principiului proporționalității în raport cu pagubele provocate SAS de pandemia de COVID-19.
      Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a respins critica recurentei întemeiată pe nerespectarea nejustificată a principiului nediscriminării.
      Al patrulea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele întrucât a respins critica formulată de recurentă privind încălcarea libertății de stabilire și a liberei prestări a serviciilor.
      Al cincilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în ceea ce privește neinițierea unei proceduri oficiale de investigare.
      Al șaselea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în ceea ce privește lipsa motivării.


title: Cauza C-336/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 27 mai 2021 – L GmbH/F GmbH, BW, SW

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 27 mai 2021 – L GmbH/F GmbH, BW, SW
      (Cauza C-336/21)
      (2021/C 349/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: L GmbH

         Intimați: F GmbH, BW, SW

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că un operator de transport aerian nu este obligat să despăgubească pasagerul în temeiul articolului 7 din acest regulament atunci când ajunge la destinația finală a pasagerului cu o întârziere de 7 ore și 41 de minute, ca urmare a faptului că aparatul de zbor a fost deteriorat de o descărcare electrică în timpul primului dintre cele două zboruri anterioare; tehnicianul unei întreprinderi de întreținere mandatate de operatorul de transport aerian, chemat după aterizare, a găsit avarii minore („some minor findings”), care nu afectau însă funcționalitatea avionului; zborul anterior a fost efectuat; cu toate acestea, în cursul unei verificări premergătoare efectuării zborului (pre-flight-check) anterioare zborului în cauză, s-a dovedit că aparatul de zbor nu mai era pentru moment utilizabil; și, în consecință, în locul aparatului de zbor prevăzut inițial și deteriorat, operatorul de transport aerian a utilizat o aeronavă de înlocuire care a efectuat zborul cu o întârziere la plecare de 7 ore și 40 de minute?

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că, printre măsurile rezonabile pe care trebuie să le ia operatorul de transport aerian se numără și aceea de a oferi pasagerilor modificarea rezervării pentru un alt zbor, cu care aceștia ar fi ajuns la destinația finală cu o întârziere mai mică, deși operatorul de transport aerian a efectuat zborul cu o aeronavă care a înlocuit-o pe cea care nu mai era utilizabilă, pasagerii ajungând la destinația lor finală cu o întârziere mai mare?

         (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1).


title: Cauza C-353/21 P: Recurs introdus la 4 iunie 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 14 aprilie 2021 în cauza T-388/20, Ryanair/Comisia (Finnair I, Covid-19)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/18

      Recurs introdus la 4 iunie 2021 de Ryanair DAC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 14 aprilie 2021 în cauza T-388/20, Ryanair/Comisia (Finnair I, Covid-19)
      (Cauza C-353/21 P)
      (2021/C 349/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Ryanair DAC (reprezentanți: E. Vahida și F. C. Laprévote, avocați, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, și V. Blanc, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Finlanda

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  anularea, în temeiul articolelor 263 și 264 TFUE, a Deciziei C(2020) 3387 final a Comisiei din 18 mai 2020 privind ajutorul de stat SA.56809 (2020/N) – Finlanda – COVID 19: Garanție de stat acordată Finnair; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Ryanair, și obligarea intervenienților în primă instanță și în prezentul recurs (dacă este cazul) la plata propriilor cheltuieli de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului formulat, recurenta invocă cinci motive.
      Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele atunci când a respins critica formulată de recurentă întemeiată pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (b) TFUE.
      Al doilea motiv: Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii prin faptul că a respins critica recurentei întemeiată pe nerespectarea nejustificată a principiului nediscriminării.
      Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în ceea ce privește critica formulată de recurentă privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor.
      Al patrulea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în ceea ce privește neinițierea unei proceduri oficiale de investigare.
      Al cincilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat în mod vădit faptele în ceea ce privește lipsa motivării.


title: Cauza C-363/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti (Italia) la 9 iunie 2021 – Ferrovienord SpA/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti (Italia) la 9 iunie 2021 – Ferrovienord SpA/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT
      (Cauza C-363/21)
      (2021/C 349/25)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte dei Conti

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ferrovienord SpA

         Pârât: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT

         Cu participarea: Procura generale della Corte dei conti, Ministero dell’Economia e delle Finanze.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dacă regula aplicabilității directe a SEC 2010 (1) și principiul efectului util al acestui regulament și al Directivei [2011/85/UE] (2) se opun unei dispoziții naționale care limitează jurisdicția instanței naționale competente asupra aplicării corecte a SEC 2010 doar la aplicarea legislației naționale în materie de control al cheltuielilor publice, înlăturând principalul efect util al regulamentului [de drept al Uniunii], și anume verificarea transparenței și fiabilității soldurilor bugetare, prin care să se constate convergența Italiei spre OMT;

                  2)

                  Dacă regula aplicabilității directe a SEC 2010 și principiul efectului util al acestui regulament și al Directivei [2011/85/UE], în ceea ce privește separarea organizatorică dintre autoritățile bugetare și organismele de control, se opun unei dispoziții naționale care limitează efectele hotărârii instanței naționale competente în ceea ce privește aplicarea corectă a SEC 2010 doar la aplicarea legislației naționale în materie de control al cheltuielilor publice, excluzând orice control independent în ceea ce privește alocarea subiectivă a conturilor administrației publice italiene (așa cum a fost definită în sensul [dreptului Uniunii], prin care să se verifice convergența Italiei spre OMT;

                  3)

                  Dacă principiul statului de drept, sub forma efectivității controlului jurisdicțional și a echivalenței căilor de atac judiciare, se opune unei dispoziții naționale care:

                              a)

                              împiedică orice verificare jurisdicțională în ceea ce privește aplicarea exactă a SEC 2010 de către ISTAT în scopul definirii sectorului S.13 și, așadar, în ceea ce privește corectitudinea, transparența și fiabilitatea soldurilor bugetare, prin care să se verifice convergența Italiei spre OMT (încălcarea principiului efectivității protecției);

                              b)

                              expune reclamanta, în cazul în care interpretarea normei propusă de administrațiile pârâte ar fi considerată corectă, fie printr-o lege de interpretare autentică sau în alt mod, unei obligații de a exercita două căi de atac judiciare și riscurilor consecutive de hotărâri contradictorii cu privire la existența unui statut în temeiul dreptului [Uniunii], făcând în fapt imposibilă protecția efectivă a dreptului său în timp util pentru respectarea obligațiilor rezultate din acesta (respectiv exercițiul financiar) și anulând certitudinea dreptului în ceea ce privește existența statutului de administrație publică;

                              c)

                              tot în cazul în care interpretarea normei propusă de administrațiile pârâte ar fi considerată corectă, fie printr-o lege de interpretare autentică sau în alt mod, prevede că asupra corectitudinii definirii bugetului se poate pronunța o instanță diferită de cea căreia Constituția italiană îi rezervă jurisprudența în materie de drept bugetar.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 549/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind Sistemul european de conturi naționale și regionale din Uniunea Europeană (JO 2013, L 174, p. 1).

         (2)  Directiva 2011/85/UE a Consiliului din 8 noiembrie 2011 privind cerințele referitoare la cadrele bugetare ale statelor membre (JO 2011, L 306, p. 41).


title: Cauza C-364/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti (Italia) la 10 iunie 2021 – Federazione Italiana Triathlon/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti (Italia) la 10 iunie 2021 – Federazione Italiana Triathlon/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Cauza C-364/21)
      (2021/C 349/26)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte dei Conti

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Federazione Italiana Triathlon

         Intimați: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Altă parte: Procura generale della Corte dei conti

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dacă regula aplicabilității directe a SEC 2010 (1) și principiul efectului util al acestui regulament și al Directivei [2011/85/UE] (2) se opun unei dispoziții naționale care limitează jurisdicția instanței naționale competente asupra aplicării corecte a SEC 2010 doar la aplicarea legislației naționale în materie de control al cheltuielilor publice, înlăturând principalul efect util al regulamentului [de drept al Uniunii], și anume verificarea transparenței și fiabilității soldurilor bugetare, prin care să se constate convergența Italiei spre OMT;

                  2)

                  Dacă regula aplicabilității directe a SEC 2010 și principiul efectului util al acestui regulament și al Directivei [2011/85/UE], în ceea ce privește separarea organizatorică dintre autoritățile bugetare și organismele de control, se opun unei dispoziții naționale care limitează efectele hotărârii instanței naționale competente în ceea ce privește aplicarea corectă a SEC 2010 doar la aplicarea legislației naționale în materie de control al cheltuielilor publice, excluzând orice control independent în ceea ce privește alocarea subiectivă a conturilor administrației publice italiene (așa cum a fost definită în sensul [dreptului Uniunii], prin care să se verifice convergența Italiei spre OMT;

                  3)

                  Dacă principiul statului de drept, sub forma efectivității controlului jurisdicțional și a echivalenței căilor de atac judiciare, se opune unei dispoziții naționale care:

                              a)

                              împiedică orice verificare jurisdicțională în ceea ce privește aplicarea exactă a SEC 2010 de către ISTAT în scopul definirii sectorului S.13 și, așadar, în ceea ce privește corectitudinea, transparența și fiabilitatea soldurilor bugetare, prin care să se verifice convergența Italiei spre OMT (încălcarea principiului efectivității protecției);

                              b)

                              expune reclamanta, în cazul în care interpretarea normei propusă de administrațiile pârâte ar fi considerată corectă, fie printr-o lege de interpretare autentică sau în alt mod, unei obligații de a exercita două căi de atac judiciare și riscurilor consecutive de hotărâri contradictorii cu privire la existența unui statut în temeiul dreptului [Uniunii], făcând în fapt imposibilă protecția efectivă a dreptului său în timp util pentru respectarea obligațiilor rezultate din acesta (respectiv exercițiul financiar) și anulând certitudinea dreptului în ceea ce privește existența statutului de administrație publică;

                              c)

                              tot în cazul în care interpretarea normei propusă de administrațiile pârâte ar fi considerată corectă, fie printr-o lege de interpretare autentică sau în alt mod, prevede că asupra corectitudinii definirii bugetului se poate pronunța o instanță diferită de cea căreia Constituția italiană îi rezervă jurisprudența în materie de drept bugetar.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 549/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind Sistemul european de conturi naționale și regionale din Uniunea Europeană (JO 2013, L174, p. 1).

         (2)  Directiva 2011/85/UE a Consiliului din 8 noiembrie 2011 privind cerințele referitoare la cadrele bugetare ale statelor membre (JO 2011, L306, p. 41).


title: Cauzele conexate C-804/18 și C-341/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 (cereri de decizie preliminară formulate de Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht – Germania) – IX/WABE eV (C-804/18) și MH Müller Handels GmbH/MJ (C-341/19) (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2000/78/CE – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Interzicerea discriminărilor pe motive de apartenență religioasă sau convingeri – Normă internă a unei întreprinderi private care interzice la locul de muncă purtarea vizibilă a oricărui semn politic, filozofic sau religios sau purtarea de semne politice, filozofice sau religioase evidente și de mari dimensiuni – Discriminare directă sau indirectă – Proporționalitate – Evaluare comparativă a libertății de religie și a altor drepturi fundamentale – Legitimitatea politicii de neutralitate adoptate de angajator – Necesitatea de a stabili existența unui prejudiciu economic al angajatorului)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 (cereri de decizie preliminară formulate de Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht – Germania) – IX/WABE eV (C-804/18) și MH Müller Handels GmbH/MJ (C-341/19)
      (Cauzele conexate C-804/18 și C-341/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Interzicerea discriminărilor pe motive de apartenență religioasă sau convingeri - Normă internă a unei întreprinderi private care interzice la locul de muncă purtarea vizibilă a oricărui semn politic, filozofic sau religios sau purtarea de semne politice, filozofice sau religioase evidente și de mari dimensiuni - Discriminare directă sau indirectă - Proporționalitate - Evaluare comparativă a libertății de religie și a altor drepturi fundamentale - Legitimitatea politicii de neutralitate adoptate de angajator - Necesitatea de a stabili existența unui prejudiciu economic al angajatorului)
      (2021/C 349/02)
      Limba de procedură: germana

         Instanțe de trimitere

      Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: IX (C-804/18), MH Müller Handels GmbH (C-341/19)

         Pârâți: WABE eV (C-804/18), MJ (C-341/19)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 și articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretate în sensul că o normă internă a unei întreprinderi care interzice lucrătorilor să poarte orice semn vizibil care exprimă convingeri politice, filozofice sau religioase la locul de muncă nu constituie, față de lucrătorii care respectă anumite reguli vestimentare ca urmare a unor precepte religioase, o discriminare directă pe motive de apartenență religioasă sau convingeri, în sensul acestei directive, în cazul în care această normă este aplicată în mod general și nediferențiat.

                  2)

                  Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că o diferență de tratament bazată indirect pe motive de apartenență religioasă sau convingeri, care decurge dintr-o normă internă a unei întreprinderi care interzice lucrătorilor purtarea oricărui semn vizibil care exprimă convingeri politice, filozofice sau religioase la locul de muncă, poate fi justificată de voința angajatorului de a respecta o politică de neutralitate politică, filozofică și religioasă față de clienții sau utilizatorii săi, în măsura în care, în primul rând, această politică răspunde unei nevoi reale a acestui angajator, a cărei stabilire revine în sarcina acestuia din urmă, luând în considerare printre altele așteptările legitime ale clienților sau utilizatorilor menționați, precum și consecințele defavorabile pe care acest angajator le-ar suferi în absența unei astfel de politici, ținând seama de natura activităților sale sau de contextul în care se înscriu acestea, în al doilea rând, această diferență de tratament este în măsură să asigure buna aplicare a acestei politici de neutralitate, ceea ce presupune ca această politică să fie urmărită în mod coerent și sistematic, și, în al treilea rând, această interdicție se limitează la strictul necesar în raport cu amploarea și cu gravitatea reale ale consecințelor defavorabile pe care angajatorul intenționează să le evite printr-o asemenea interdicție.

                  3)

                  Articolul 2 alineatul (2) litera (b) punctul (i) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că o discriminare indirectă pe motive de apartenență religioasă sau convingeri, în temeiul unei norme interne a unei întreprinderi care interzice purtarea la locul de muncă a unor semne vizibile care exprimă convingeri politice, filozofice sau religioase, cu obiectivul de a asigura o politică de neutralitate în cadrul acestei întreprinderi, nu poate fi justificată decât dacă o astfel de interdicție acoperă orice formă vizibilă de exprimare a convingerilor politice, filozofice sau religioase. O interdicție care este limitată la purtarea unor semne care exprimă convingeri politice, filozofice sau religioase evidente și de mari dimensiuni poate constitui o discriminare directă pe motive de apartenență religioasă sau convingeri, care nu poate fi, în orice caz, justificată în temeiul aceleiași dispoziții.

                  4)

                  Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că dispozițiile naționale care protejează libertatea de religie pot fi luate în considerare ca dispoziții mai favorabile, în sensul articolului 8 alineatul (1) din această directivă, în cadrul examinării caracterului adecvat al unei diferențe de tratament bazate indirect pe motive de apartenență religioasă sau convingeri.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.

         JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza C-453/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 iulie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/Comisia Europeană, Land Rheinland-Pfalz, Ryanair DAC (Recurs – Ajutoare de stat – Ajutoare în favoarea unor aeroporturi și a unor companii aeriene – Decizie de calificare a măsurilor în favoarea aeroportului Frankfurt-Hahn drept ajutoare de stat compatibile cu piața internă și de constatare a inexistenței ajutoarelor de stat în favoarea companiilor aeriene care utilizează acest aeroport – Inadmisibilitatea unei acțiuni în anulare – Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE – Persoană fizică sau juridică ce nu este vizată direct și individual de decizia în cauză – Protecție jurisdicțională efectivă)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 iulie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/Comisia Europeană, Land Rheinland-Pfalz, Ryanair DAC
      (Cauza C-453/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea unor aeroporturi și a unor companii aeriene - Decizie de calificare a măsurilor în favoarea aeroportului Frankfurt-Hahn drept ajutoare de stat compatibile cu piața internă și de constatare a inexistenței ajutoarelor de stat în favoarea companiilor aeriene care utilizează acest aeroport - Inadmisibilitatea unei acțiuni în anulare - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Persoană fizică sau juridică ce nu este vizată direct și individual de decizia în cauză - Protecție jurisdicțională efectivă)
      (2021/C 349/03)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Deutsche Lufthansa AG (reprezentant: A. Martin-Ehlers, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și S. Noë, agenți), Land Rheinland-Pfalz (reprezentant: C. Koenig, Professor), Ryanair DAC (reprezentanți: G. Berrisch, Rechtsanwalt, D. Vasbeck, avocat, și B. Byrne, solicitor)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Deutsche Lufthansa AG suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Comisia Europeană, de Landul Rheinland-Pfalz și de Ryanair DAC.

         (1)  JO C 263, 5.8.2019.


title: Cauza C-535/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa (Senāts) – Letonia) – A/Latvijas Republikas Veselības ministrija [Trimitere preliminară – Libera circulație a persoanelor – Cetățenia Uniunii – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolul 3 alineatul 1 litera (a) – Prestații de boală – Noțiune – Articolul 4 și articolul 11 alineatul (3) litera (e) – Directiva 2004/38/CE – Articolul 7 alineatul 1 litera (b) – Drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni – Condiția de a dispune de asigurări medicale complete – Articolul 24 – Egalitate de tratament – Resortisant al unui stat membru fără activitate economică cu reședința legală pe teritoriul altui stat membru – Refuzul statului membru gazdă de a afilia această persoană la sistemul său public de asigurări de sănătate]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa (Senāts) – Letonia) – A/Latvijas Republikas Veselības ministrija
      (Cauza C-535/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Cetățenia Uniunii - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 3 alineatul 1 litera (a) - Prestații de boală - Noțiune - Articolul 4 și articolul 11 alineatul (3) litera (e) - Directiva 2004/38/CE - Articolul 7 alineatul 1 litera (b) - Drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni - Condiția de a dispune de asigurări medicale complete - Articolul 24 - Egalitate de tratament - Resortisant al unui stat membru fără activitate economică cu reședința legală pe teritoriul altui stat membru - Refuzul statului membru gazdă de a afilia această persoană la sistemul său public de asigurări de sănătate)
      (2021/C 349/04)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A

         Cu participrea: Latvijas Republikas Veselības ministrija

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009, trebuie interpretat în sensul că prestațiile de îngrijiri medicale, finanțate de stat, care sunt acordate, independent de orice apreciere individuală și discreționară a nevoilor personale, persoanelor care se încadrează în categoriile de beneficiari definite de legislația națională constituie „prestații de boală”, în sensul acestei dispoziții, intrând astfel în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 988/2009.

                  2)

                  Articolul 11 alineatul (3) litera (e) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 988/2009, coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale care îi exclude de la dreptul de a fi afiliați la sistemul public de asigurări de sănătate al statului membru gazdă, pentru a beneficia de prestații de îngrijiri medicale finanțate de acest stat, pe cetățenii Uniunii inactivi din punct de vedere economic, resortisanți ai unui alt stat membru, care, în temeiul articolului 11 alineatul (3) litera (e) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 988/2009, intră sub incidența legislației statului membru gazdă și care își exercită dreptul de ședere pe teritoriul acestuia în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din directiva menționată.
                  Articolul 4 și articolul 11 alineatul (3) litera (e) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 988/2009, precum și articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 24 din Directiva 2004/38 trebuie interpretate în sensul că, în schimb, nu se opun ca afilierea unor astfel de cetățeni ai Uniunii la acest sistem să nu fie gratuită, pentru a evita ca cetățenii menționați să devină o sarcină excesivă pentru finanțele publice ale statului membru gazdă.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza C-758/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Protodikeio Athinon – Grecia) – OH/ID [Trimitere preliminară – Articolele 268, 270, 340 și 343 TFUE – Protocolul (nr. 7) privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene – Articolele 11, 17 și 19 – Fost membru al Comisiei Europene – Imunitate de jurisdicție – Acțiune în răspundere extracontractuală – Ridicare a imunității – Competența Curții de Justiție a Uniunii Europene]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Protodikeio Athinon – Grecia) – OH/ID
      (Cauza C-758/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolele 268, 270, 340 și 343 TFUE - Protocolul (nr. 7) privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene - Articolele 11, 17 și 19 - Fost membru al Comisiei Europene - Imunitate de jurisdicție - Acțiune în răspundere extracontractuală - Ridicare a imunității - Competența Curții de Justiție a Uniunii Europene)
      (2021/C 349/06)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Protodikeio Athinon

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: OH

         Pârât: ID

         Dispozitivul

      Curtea de Justiție a Uniunii Europene beneficiază de competență exclusivă, cu excluderea competenței instanțelor naționale, de a soluționa o acțiune în răspundere extracontractuală formulată de un fost agent temporar al Comisiei Europene ca urmare a unui comportament culpabil pe care îl impută membrului acestei instituții al cărui colaborator era și care ar fi determinat instituția respectivă să înceteze raportul de muncă cu acest agent. O asemenea acțiune nu trebuie îndreptată împotriva membrului în cauză al Comisiei, ci împotriva Uniunii Europene, reprezentată de Comisie.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-848/19 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 – Republica Federală Germania/ Republica Polonă, Comisia Europeană, Republica Letonia și Republica Lituania [Recurs – Articolul 194 alineatul (1) TFUE – Principiul solidarității energetice – Directiva 2009/73/CE – Piața internă în sectorul gazelor naturale – Articolul 36 alineatul (1) – Decizia Comisiei Europene privind reexaminarea condițiilor de derogare a gazoductului OPAL de la normele referitoare la accesul terților și la reglementarea privind tarifele în urma unei cereri a autorității germane de reglementare – Acțiune în anulare]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/7

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 iulie 2021 – Republica Federală Germania/ Republica Polonă, Comisia Europeană, Republica Letonia și Republica Lituania
      (Cauza C-848/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 194 alineatul (1) TFUE - Principiul solidarității energetice - Directiva 2009/73/CE - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Articolul 36 alineatul (1) - Decizia Comisiei Europene privind reexaminarea condițiilor de derogare a gazoductului OPAL de la normele referitoare la accesul terților și la reglementarea privind tarifele în urma unei cereri a autorității germane de reglementare - Acțiune în anulare)
      (2021/C 349/08)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și D. Klebs, agenți, asistați de H. Haller, T. Heitling, L. Reiser și V. Vacha, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, M. Kawnik și M. Nowacki, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și K. Herrmann, agenți), Republica Letonia (reprezentanți: inițial K. Pommere, V. Soņeca și E. Bārdiņš, ulterior K. Pommere, V. Kalniņa și E. Bārdiņš, agenți), Republica Lituania (reprezentanți: R. Dzikovič și K. Dieninis, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Republica Federală Germania să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Republica Polonă.

                  3)

                  Republica Letonia, Republica Lituania și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza C-851/19 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 iulie 2021 – DK/Service européen pour l’action extérieure (Recurs – Funcție publică – Procedură disciplinară – Sancțiune disciplinară – Stabilirea acestei sancțiuni – Reținerea unei sume din pensie – Condamnare penală și civilă în fața instanțelor naționale – Repararea, în tot sau în parte, a prejudiciului moral cauzat Uniunii Europene – Lipsa incidenței acestei reparații – Articolul 10 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene – Principiul egalității de tratament – Principiul proporționalității)

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/8

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 iulie 2021 – DK/Service européen pour l’action extérieure
      (Cauza C-851/19 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Stabilirea acestei sancțiuni - Reținerea unei sume din pensie - Condamnare penală și civilă în fața instanțelor naționale - Repararea, în tot sau în parte, a prejudiciului moral cauzat Uniunii Europene - Lipsa incidenței acestei reparații - Articolul 10 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Principiul egalității de tratament - Principiul proporționalității)
      (2021/C 349/09)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: DK (reprezentanți: inițial S. Orlandi și T. Martin, ulterior S. Orlandi, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Service européen pour l’action extérieure (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spáč, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe DK la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza C-30/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid – Spania) – RH/AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 7 punctul 2 – Competența în materie delictuală sau cvasidelictuală – Locul materializării prejudiciului – Înțelegere declarată contrară articolului 101 TFUE și articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European – Stabilirea competenței internaționale și teritoriale – Concentrarea competențelor în favoarea unei instanțe specializate]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid – Spania) – RH/AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA
      (Cauza C-30/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 7 punctul 2 - Competența în materie delictuală sau cvasidelictuală - Locul materializării prejudiciului - Înțelegere declarată contrară articolului 101 TFUE și articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European - Stabilirea competenței internaționale și teritoriale - Concentrarea competențelor în favoarea unei instanțe specializate)
      (2021/C 349/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: RH

         Pârâte: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA

         Dispozitivul

      Articolul 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în cadrul pieței afectate de acorduri coluzive privind stabilirea și majorarea prețurilor bunurilor, este competentă internațional și teritorial să se pronunțe, în temeiul locului materializării prejudiciului, asupra unei acțiuni în repararea prejudiciului cauzat de aceste acorduri contrare articolului 101 TFUE fie instanța în a cărei rază teritorială întreprinderea care se consideră prejudiciată a cumpărat bunurile afectate de acordurile respective, fie, în cazul unor achiziții efectuate de această întreprindere în mai multe locuri, instanța în a cărei rază teritorială se află sediul social al acesteia.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-60/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa – Letonia) – „Latvijas dzelzceļš” VAS/Valsts dzelzceļa administrācija [Trimitere preliminară – Transport feroviar – Directiva 2012/34/UE – Spațiu feroviar unic european – Articolul 13 alienatele (2) și (6) – Acces la infrastructurile de servicii și la serviciile feroviare conexe – Regulamentul (UE) 2017/2177 – Reconversie a infrastructurilor – Competențe ale organismului de reglementare]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa – Letonia) – „Latvijas dzelzceļš” VAS/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Cauza C-60/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport feroviar - Directiva 2012/34/UE - Spațiu feroviar unic european - Articolul 13 alienatele (2) și (6) - Acces la infrastructurile de servicii și la serviciile feroviare conexe - Regulamentul (UE) 2017/2177 - Reconversie a infrastructurilor - Competențe ale organismului de reglementare)
      (2021/C 349/11)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā apgabaltiesa

         Părțile din procedura principală

         Apelantă:„Latvijas dzelzceļš” VAS

         Intimată: Valsts dzelzceļa administrācija

         Cu participarea: „Baltijas Ekspresis” AS

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 13 alineatele (2) și (6) din Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european trebuie interpretat în sensul că obligația de a furniza tuturor întreprinderilor feroviare un acces nediscriminatoriu la infrastructurile de servicii, în sensul articolului 3 punctul 11 din directiva menționată, care sunt vizate la punctul 2 din anexa II la aceasta, nu poate fi impusă proprietarilor unor astfel de infrastructuri care nu sunt operatorii acestora.

                  2)

                  Articolul 13 alineatul (6) din Directiva 2012/34 trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil unei situații în care proprietarul unei clădiri care adăpostește o infrastructură de servicii, în sensul articolului 3 punctul 11 din directiva menționată, care face obiectul unei utilizări, intenționează să pună capăt unui contract de închiriere având ca obiect această clădire în scopul schimbării destinației sale pentru uz propriu.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.