title: Cauza C-275/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 28 aprilie 2021 – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republik Österreich, Bundesbeschaffung GmbH

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 28 aprilie 2021 – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republik Österreich, Bundesbeschaffung GmbH
      (Cauza C-275/21)
      (2021/C 320/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H.

         Pârâte: Republik Österreich, Bundesbeschaffung GmbH

         Întrebările preliminare

                  1.

                  O cale de atac în fața Bundesverwaltungsgericht care este formulată ca urmare a transpunerii Directivei 89/665/CEE (1) astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23/UE (2) constituie un litigiu în materie civilă și comercială în sensul articolului 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (3)? O astfel de cale de atac în sensul întrebării formulate anterior constituie, cel puțin, o cauză în materie civilă în sensul articolului 81 alineatul (1) TFUE?

                  2.

                  Principiul echivalenței trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții ale dreptului Uniunii, în sensul că conferă particularilor drepturi subiective împotriva statului membru și se opune aplicării unor dispoziții naționale austriece în temeiul cărora, înainte de a se pronunța asupra unei căi de atac care trebuie să vizeze anularea unei decizii a unei autorități publice contractante, supuse unei căi de atac distincte, instanța trebuie să identifice natura procedurii de atribuire și valoarea (estimată) a contractului, precum și toate deciziile atacate separat din anumite proceduri de atribuire, precum și, în orice caz, loturile dintr-o anumită procedură de atribuire, pentru a adopta ulterior, în orice caz, prin președintele camerei competente a instanței, o ordonanță de recalculare a taxei, iar în cazul neplății taxelor, înainte de a respinge calea de atac sau cel târziu odată cu respingerea căii de atac pentru neplata taxei, să impună, prin intermediul instanței judiciare competente pentru calea de atac, sub sancțiunea pierderii dreptului, plata taxei aplicabile procedurii, în condițiile în care, în cauzele în materie civilă din Austria, precum, de exemplu, acțiunile în despăgubire sau acțiunile în încetare pentru încălcarea dreptului concurenței, neîncasarea taxelor nu împiedică pronunțarea asupra acțiunii, indiferent de taxele datorate pentru introducerea acțiunii, oricare ar fi cuantumul acestora, și, de asemenea, prin comparație, în Austria, neplata taxei de apel în cazul apelurilor împotriva unor decizii în materie administrativă sau a taxei de apel sau recurs în fața Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională) sau a Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă) introduse împotriva hotărârilor pronunțate de instanțele administrative nu determină respingerea căii de atac pentru neplata taxei?

                  2.1

                  Principiul echivalenței trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții ale dreptului Uniunii, în sensul că se opune aplicării dispozițiilor naționale austriece potrivit cărora, înainte de a se pronunța asupra unei cereri de măsuri provizorii precum cea prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/665 astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, președintele completului format dintr-un judecător unic, în cazul insuficienței plății taxei forfetare, trebuie să adopte o ordonanță de recalculare a taxei, acest judecător unic fiind obligat să respingă cererea de măsuri provizorii pentru neplata taxei, în condițiile în care, în Austria, în alte cauze în materie civilă, potrivit Gerichtsgebührengesetz (Legea privind taxele judiciare), pentru o cerere de măsuri provizorii introdusă odată cu acțiunea, nu se plătesc taxe judiciare forfetare suplimentare, iar pentru cererile de admitere a efectului suspensiv care sunt introduse împreună cu o acțiune în contencios administrativ la Verwaltungsgericht (Tribunalul Administrativ), împreună cu un recurs în anulare la Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă) sau împreună cu un recurs la Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională) și au, din punct de vedere funcțional, același obiectiv de protecție jurisdicțională precum o cerere de măsuri provizorii, respectiv un obiectiv de protecție jurisdicțională similar, nu se plătesc taxe separate?

                  3.

                  Cerința prevăzută la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, referitoare la faptul că deciziile autorităților contractante trebuie să poată face obiectul unei proceduri de contestare mai ales cât mai rapide posibil, trebuie să fie interpretată, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că această cerință de celeritate conferă un drept subiectiv la o cale de atac rapidă și se opune aplicării dispozițiilor naționale austriece în temeiul cărora, chiar și în cazul unor proceduri de atribuire efectuate netransparent, înainte de a se pronunța asupra unei căi de atac care trebuie să vizeze anularea unei decizii a unei autorități publice contractante, supuse unei căi de atac distincte, instanța trebuie să identifice natura procedurii de atribuire și valoarea (estimată) a contractului, precum și toate deciziile atacate separat în anumite proceduri de atribuire, precum și, în orice caz, loturile dintr-o anumită procedură de atribuire, pentru a adopta ulterior, în orice caz, prin președintele camerei competente a instanței, o ordonanță de recalculare a taxei, iar dacă nu se achită taxa, înainte de a respinge calea de atac sau cel târziu odată cu respingerea căii de atac pentru neplata taxei, să impună, prin intermediul instanței judiciare competente pentru calea de atac, sub sancțiunea pierderii dreptului, plata taxei aplicabile procedurii?

                  4.

                  Dreptul la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale (4) trebuie interpretat, ținând seama de cerința transparenței prevăzută la articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2014/24/UE (5) și de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că se opune aplicării unor dispoziții naționale austriece potrivit cărora, chiar și în cazul unor proceduri de atribuire puse în aplicare în mod netransparent, înainte de a se pronunța asupra unei căi de atac care trebuie să vizeze anularea unei decizii a unei autorități publice contractante, supuse unei căi de atac distincte, prin care se urmărește împiedicarea altor achiziții ale autorității contractante, instanța judecătorească trebuie să identifice natura procedurii de atribuire și valoarea (estimată) a contractului, precum și toate deciziile atacate pe cale separată, care au fost sau care urmează a fi formulate, în anumite proceduri de atribuire, respectiv, în orice caz, loturile dintr-o anumită procedură de atribuire, pentru a adopta ulterior, în orice caz, prin președintele camerei competente a instanței, o ordonanță de recalculare a taxei, iar dacă nu se achită taxa, înainte de a respinge calea de atac sau cel târziu odată cu respingerea acesteia pentru neplata taxei, să impună, prin intermediul instanței judiciare competente pentru calea de atac, sub sancțiunea pierderii dreptului, plata taxei aplicabile procedurii?

                  5.

                  Ținând seama de celelalte dispoziții ale dreptului Uniunii, principiul echivalenței trebuie interpretat în sensul că conferă particularilor drepturi subiective împotriva statului membru și se opune aplicării unor dispoziții naționale austriece potrivit cărora, în cazul neachitării taxelor forfetare aplicabile unei acțiuni în justiție în reexaminarea deciziilor autorității contractante în sensul Directivei 89/665 în versiunea în vigoare (sau, în orice caz, a unei acțiuni în justiție în constarea nelegalității în legătură cu atribuirea unui contract în vederea obținerii de despăgubiri), numai un complet de judecată al unei instanțe administrative, în calitate de organ jurisdicțional, (mai) poate impune taxe forfetare neplătite, dar datorate (cu reducerea, astfel, a posibilităților persoanei obligate la plata taxelor de a formula o cale de atac), în condițiile în care, în alte cauze în materie civilă, dacă nu se achită, taxele aplicabile acțiunilor în instanță și recursurilor sunt impuse printr-o decizie în temeiul Gerichtliches Einbringungsgesetz (Legea privind introducerea acțiunilor în instanță), iar în dreptul administrativ, taxele aplicabile acțiunilor în fața unui Verwaltungsgericht (Tribunal Administrativ), respectiv în fața Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională), respectiv taxele aplicabile recursurilor în anulare în cazul recursurilor în anulare în fața Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă), dacă nu se achită, sunt impuse, în mod normal, prin decizia unei autorități fiscale (și anume, decizia de impunere a taxelor) împotriva căreia poate fi formulată întotdeauna o cale de atac în fața unui Verwaltungsgericht (Tribunal Administrativ), iar ulterior poate fi formulat un recurs în anulare la Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă) sau o acțiune la Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională)?

                  6.

                  Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, trebuie interpretat, în conformitate cu celelalte dispoziții ale dreptului Uniunii, în sensul că încheierea unui acord-cadru cu un singur operator economic, în conformitate cu articolul 33 alineatul (3) din Directiva 2014/24, constituie încheierea unui contract în conformitate cu articolul 2a alineatul (2) din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, și că, prin urmare, decizia autorității contractante prin care fiecare operator economic trebuie să încheie acest acord-cadru în temeiul articolului 33 alineatul (3) din Directiva 2014/24 constituie o decizie de atribuire prevăzută la articolul 2a alineatul (1) din Directiva 89/665 astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23?

                  6.1.

                  Sintagma „contractele bazate pe respectivul acord-cadru”, care figurează la articolul 33 alineatul (3) din Directiva 2014/24, trebuie interpretată în sensul că există un contract bazat pe acordul-cadru atunci când autoritatea contractantă atribuie un contract unic întemeindu-se în mod expres pe acordul-cadru încheiat? Sau fragmentul menționat anterior, „contractele bazate pe respectivul acord-cadru”, trebuie interpretat în sensul că, atunci când volumul global prevăzut de acordul-cadru în sensul punctului 64 din Hotărârea pronunțată de Curtea de Justiție în cauza C-216/17 (6) este deja epuizat, nu mai există niciun contract care să fie bazat pe acordul-cadru încheiat inițial?

                  6.2.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 6.1.:
                  Articolele 4 și 5 din Directiva 2014/24 trebuie interpretate, având în vedere celelalte dispoziții ale dreptului Uniunii, în sensul că valoarea estimată a unui anumit contract bazat pe acordul-cadru reprezintă întotdeauna valoarea estimată a contractului menționat la articolul 5 alineatul (5) din Directiva 2014/24? Sau valoarea estimată a contractului, în sensul articolului 4 din această directivă, în cazul unui anumit contract încheiat în temeiul unui acord-cadru, este valoarea contractului care rezultă potrivit articolului 5 din această directivă pentru a determina valoarea estimată a contractului pentru fiecare contract de achiziții publice de bunuri întemeiat pe acordul-cadru?

                  7.

                  Dreptul la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2012/C 326/02, Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 326/391) trebuie interpretat, ținând seama de celelalte dispoziții ale dreptului Uniunii, în sensul că se opune aplicării unei dispoziții în temeiul căreia autoritatea contractantă menționată în litigiul privind atribuirea trebuie să prezinte toate informațiile necesare și toate documentele necesare – sub sancțiunea pronunțării unei hotărâri defavorabile în lipsă– atunci când organele de conducere sau angajații acestei autorități contractante, care trebuie să furnizeze aceste informații pentru autoritatea contractantă, se expun riscului de a se autoincrimina, eventual, prin furnizarea informațiilor sau prin prezentarea documentelor?

                  8.

                  Cerința referitoare la faptul că deciziile autorităților contractante trebuie să poată face obiectul unei proceduri de contestare mai ales cât mai rapide posibil, prevăzută la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23, trebuie să fie interpretată, având în vedere, în plus, dreptul la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești, prevăzut la articolul 47 din cartă, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că aceste dispoziții conferă drepturi subiective și se opun aplicării dispozițiilor naționale în temeiul cărora revine justițiabilului care a formulat calea de atac obligația de a indica, în cererea introductivă, procedura concretă de atribuire și decizia concretă a autorității contractante, chiar dacă, în procedura de atribuire fără publicitate prealabilă, acest reclamant nu va cunoaște în mod normal dacă autoritatea contractantă a pus în aplicare proceduri de atribuire directă în temeiul dreptului național, netransparente pentru reclamant, sau proceduri de negociere fără publicitate prealabilă, netransparente pentru reclamant, sau dacă au fost puse în aplicare una sau mai multe proceduri de atribuire, cu una sau mai multe decizii supuse căilor de atac?

                  9.

                  Cerința unui proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești, prevăzută la articolul 47 din cartă, trebuie interpretată, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că această dispoziție conferă drepturi subiective și se opune aplicării dispozițiilor naționale în temeiul cărora revine justițiabilului care a formulat calea de atac sarcina de a indica, în cererea introductivă, procedura concretă de atribuire și decizia concretă a autorității contractante, supusă unei căi de atac distincte, chiar dacă, în procedura de atribuire fără publicitate prealabilă, acest reclamant nu va cunoaște în mod normal dacă autoritatea contractantă a pus în aplicare proceduri de atribuire directă în temeiul dreptului național, netransparente pentru reclamant, sau proceduri de negociere fără publicitate prealabilă, netransparente pentru reclamant, sau dacă au fost puse în aplicare una sau mai multe proceduri de atribuire, cu una sau mai multe decizii supuse căilor de atac?

                  10.

                  Cerința unui proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești, prevăzută la articolul 47 din cartă, trebuie interpretată, ținând seama de celelalte dispoziții din dreptul Uniunii, în sensul că această dispoziție conferă drepturi subiective și se opune aplicării dispozițiilor naționale în temeiul cărora revine justițiabilului care a formulat calea de atac sarcina de a plăti taxe forfetare într-un cuantum pe care nu îl poate anticipa la momentul introducerii cererii, întrucât, în cazul unei proceduri de atribuire netransparente pentru reclamant, fără publicitate prealabilă, acesta nu poate cunoaște în mod normal dacă autoritatea contractantă a pus în aplicare proceduri de atribuire directă în temeiul dreptului național sau proceduri de negociere netransparente, fără publicitate prealabilă și la cât se ridică valoarea estimată a contractului în cazul unei proceduri de negociere puse în aplicare eventual fără publicitate prealabilă, respectiv câte decizii supuse căilor de atac distincte au fost deja adoptate?

         (1)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO 1989, L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol.1 p. 237)

         (2)  Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO 2014, L 94, p. 1).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).

         (4)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2012, C 326, p. 391)

         (5)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

         (6)  Hotărârea Curții din 19 decembrie 2018, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust et Coopservice, ECLI:EU:C:2018:1034.


title: Cauza C-316/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 21 mai 2021 – Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent, interveniente: Denys NV, Aelterman BVBA

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 21 mai 2021 – Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent, interveniente: Denys NV, Aelterman BVBA
      (Cauza C-316/21)
      (2021/C 320/27)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Monument Vandekerckhove NV

         Pârât: Stad Gent

         Interveniente: Denys NV, Aelterman BVBA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 63 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2014/24/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014„privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE”, privit individual și coroborat cu domeniul de aplicare al principiilor dreptului comunitar, și anume principiile egalității, nediscriminării și transparenței în materie de contracte de achiziții publice, trebuie interpretat în sensul că autoritatea contractantă, în cazul în care constată că o entitate pe a cărei capacitate se bazează un operator economic nu îndeplinește criteriile de selecție, este obligată să solicite operatorului economic înlocuirea acelei entități sau dispune de posibilitatea de a solicita această înlocuire dacă operatorul economic dorește să fie selectat?

                  2)

                  Există împrejurări în care autoritatea contractantă, în temeiul principiilor egalității, nediscriminării și transparenței, și în funcție de desfășurarea procedurii de atribuire, nu (mai) trebuie sau nu (mai) poate solicita efectuarea înlocuirii?

         (1)  JO 2014, L 94, p. 65.


title: Cauza C-352/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 28 mai 2021 – A1 și A2/I

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 28 mai 2021 – A1 și A2/I
      (Cauza C-352/21)
      (2021/C 320/32)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Østre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: A1 și A2

         Intimat: I

         Întrebarea preliminară

      Articolul 15 alineatul (5) din Regulamentul Bruxelles I (1) coroborat cu articolul 16 alineatul (5) din cuprinsul său trebuie interpretat în sensul că asigurarea corpului navei pentru ambarcațiunile de agrement care nu sunt utilizate în scopuri comerciale intră sub incidența excepției prevăzute la articolul 16 alineatul (5) din acest regulament și, prin urmare, constituie un contract de asigurare care conține un acord de alegere a forului care se abate de la norma prevăzută la articolul 11 din regulamentul respectiv și care este valid potrivit articolului 15 alineatul (5) din același regulament?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).


title: Cauza C-389/21 P: Recurs introdus la 24 iunie 2021 de Banca Centrala Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 14 aprilie 2021 în cauza T-504/19, Crédit lyonnais/BCE

text:
               9.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/32

      Recurs introdus la 24 iunie 2021 de Banca Centrala Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 14 aprilie 2021 în cauza T-504/19, Crédit lyonnais/BCE
      (Cauza C-389/21 P)
      (2021/C 320/34)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Banca Centrala Europeană (reprezentanți: C. Zilioli, R. Ugena, M. Ioannidis, F. Bonnard, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Crédit lyonnais

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea hotărârii atacate;

                  —

                  Obligarea Crédit lyonnais la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      BCE susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru motivul că Tribunalul ar fi:

                  —

                  depășit limitele controlului jurisdicțional, substituind aprecierea BCE privind elementele economice complexe cu propria apreciere, încălcând standardul stabilit de instanța Uniunii în materie;

                  —

                  încălcat obligația de motivare, nepermițând BCE să înțeleagă prin ce aprecierea sa privind dubla garanție de stat acordată în cadrul economisirii reglementate putea fi viciată de eroare;

                  —

                  denaturat elementele care i-au fost prezentate în cursul litigiului, dând o interpretare vădit eronată atât deciziei atacate în primă instanță (decizia ECB-SSM-2019-FRCAG-39 din 3 mai 2019), cât și metodologiei aplicate de BCE și în lumina căreia a fost examinată cererea de scutire prezentată de Crédit lyonnais;

                  —

                  încălcat articolul 4 alineatul (1) punctul 94) din CRR (1) prin adăugarea la definiția riscului asociat folosirii excesive a efectului de levier a unor criterii care nu figurează în aceasta, și ar fi încălcat articolul 429 alineatul (14) din CRR privind scutirea de calculul efectului de levier al anumitor expuneri, lipsind BCE de autoritatea discreționară pe care i-o acordă acest articol.

         (1)  Regulamentul nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 203, L 176, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul delegat (UE) 2015/62 al Comisiei din 10 octombrie 2014 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește indicatorul efectului de levier (JO 2015, L 11, p. 37).


title: Cauza T-501/20: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – Makk/EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marcă verbală PANTA RHEI – Marca Uniunii Europene verbală anterioară PANTA RHEI – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea produselor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               16.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/29

      Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2021 – Makk/EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI)
      (Cauza T-501/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă verbală PANTA RHEI - Marca Uniunii Europene verbală anterioară PANTA RHEI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2021/C 329/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Stefan Makk (Graz, Austria) (reprezentant: I. Hödl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: V. Ruzek și L. Lapinskaite, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ubati Luxury Cosmetics, SL (Alcobendas, Spania) (reprezentant: C. Vendrell, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 iunie 2020 (cauza R 2337/2019-4), privind o procedură de opoziție între Ubati Luxury Cosmetics și domnul Makk.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe Stefan Makk la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.


title: Cauza T-344/21: Acțiune introdusă la 23 iunie 2021 – Plusmusic/EUIPO – Groupe Canal + (+music)

text:
               16.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/34

      Acțiune introdusă la 23 iunie 2021 – Plusmusic/EUIPO – Groupe Canal + (+music)
      (Cauza T-344/21)
      (2021/C 329/45)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Plusmusic AG (Dietikon, Elveția) (reprezentanți: M. Maier și A. Spieß, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă +music – cererea de înregistrare nr. 17 482 571

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 aprilie 2021 în cauza R 1236/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a deciziei atacate în măsura în care confirmă opoziția celeilalte părți în temeiul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor ale reclamantei.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin evaluarea eronată a comparației vizuale a semnelor;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin evaluarea eronată a caracterului distinctiv al mărcilor anterioare în formă de cruce;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin evaluarea eronată a riscului de confuzie.


title: Cauza T-354/21: Acțiune introdusă la 17 iunie 2021 – ClientEarth/Comisia

text:
               16.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/36

      Acțiune introdusă la 17 iunie 2021 – ClientEarth/Comisia
      (Cauza T-354/21)
      (2021/C 329/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Brouwer, B. Verheijen și T. van Helfteren, lawyers)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei din 7 aprilie 2021 prin care i s-a refuzat accesul la documentele solicitate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1) și al Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 (2) referitoare la stadiul implementării controlului pescuitului in Franța și în Danemarca și la existența în Uniunea Europeană a unor cauze-pilot și a unor proceduri de neîndeplinire a obligațiilor referitoare la punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1224/2009 (3) și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâta ar fi săvârșit erori de drept și erori vădite de apreciere care au determinat o aplicare eronată a excepției privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din regulamentul privind transparența și cu articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 și pe încălcarea obligației de motivare.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta ar fi negat în mod eronat existența unui interes public superior care justifica divulgarea documentelor solicitate.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001 L 145, p. 43, Ediție specială 01/vol.3, p. 76).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006 L 264, p. 13, Ediție specială 15/vol.17, p. 126).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 şi de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 şi (CE) nr. 1966/2006 (JO 2009 L 343, p. 1).


title: Cauza T-367/21: Acțiune introdusă la 29 iunie 2021 – Sushi&Food Factor/EUIPO (READY 4YOU)

text:
               16.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/39

      Acțiune introdusă la 29 iunie 2021 – Sushi&Food Factor/EUIPO (READY 4YOU)
      (Cauza T-367/21)
      (2021/C 329/52)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Sushi&Food Factor sp. z o.o. (Robakowo, Polonia) (reprezentant: J. Gwiazdowska, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative READY 4YOU – cererea de înregistrare nr. 18 210 977

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2021 în cauza R 2273/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și pronunțarea definitivă în sensul autorizării cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 18 210 977;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2020 în cauza R 2273/2020-5 și trimiterea cauzei spre rejudecare;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate de reclamantă în procedura desfășurată în fața camerei de recurs și al departamentului „Operațiuni” al EUIPO.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 2007/1001;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) și a articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul 2007/1001;

                  —

                  încălcarea articolului 20, a articolului 41 alineatul (1) și a articolului 41 alineatul (2) literele (a) și (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special a dreptului de a fi ascultat, a obligației de a-și motiva deciziile și a principiilor bunei administrări, securității juridice și egalității de tratament.


title: Cauza T-372/21: Acțiune introdusă la 1 iulie 2021 – Sympatex Technologies/EUIPO – Liwe Española (Sympathy Inside)

text:
               16.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/41

      Acțiune introdusă la 1 iulie 2021 – Sympatex Technologies/EUIPO – Liwe Española (Sympathy Inside)
      (Cauza T-372/21)
      (2021/C 329/54)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sympatex Technologies GmbH (Unterföhring, Germania) (reprezentant: E. Strauß, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Liwe Española, SA (Puente Tocinos, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „Sympathy Inside” – cererea de înregistrare nr. 16 286 106

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 aprilie 2021 în cauza R 1777/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea în totalitate a opoziției formulate împotriva mărcii Uniunii Europene nr. 16 286 106 „Sympathy Inside” (marcă verbală);

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața camerei de recurs și a diviziei de opoziție.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-375/21: Acțiune introdusă la 2 iulie 2021 – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (Reprezentarea unei figuri geometrice)

text:
               16.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/42

      Acțiune introdusă la 2 iulie 2021 – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (Reprezentarea unei figuri geometrice)
      (Cauza T-375/21)
      (2021/C 329/56)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentant: S. Lüft, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Thomas Schafft (München)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marcă a Uniunii Europene figurativă (reprezentarea unei figuri geometrice) – marca Uniunii Europene nr. 13 975 453

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 29 martie 2021 în cauzele conexate R 1931/2018-2 și R 1936/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care pronunță decăderea mărcii Uniunii Europene contestate nr. 13 975 453 și pentru produsele din clasa 14 (ceasuri de mână) și din clasa 18 (curele de ceas);

                  —

                  respingerea acțiunii formulate de solicitantul declarării nulității în cauza R 1931/2018-2;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs participă la procedură ca intervenientă, obligarea acesteia la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-382/21: Acțiune introdusă la 6 iulie 2021 – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen)

text:
               16.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/44

      Acțiune introdusă la 6 iulie 2021 – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen)
      (Cauza T-382/21)
      (2021/C 329/58)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: the airscreen company GmbH & Co. KG (Münster, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și N. Willich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative airscreen – cerere de înregistrare nr. 16 926 735

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 mai 2021 în cauza R 1990/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-294/20: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Nacional – Spania) – GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central [Trimitere preliminară – Armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – A opta directivă 79/1072/CEE – Articolele 3, 6 și 7 – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Persoanele impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării – Refuz al rambursării TVA-ului achitat în amonte – Documente care justifică dreptul de rambursare – Neprezentarea documentelor justificative în termenele stabilite]

text:
               22.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 471/8

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Nacional – Spania) – GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central
      (Cauza C-294/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri - A opta directivă 79/1072/CEE - Articolele 3, 6 și 7 - Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Persoanele impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării - Refuz al rambursării TVA-ului achitat în amonte - Documente care justifică dreptul de rambursare - Neprezentarea documentelor justificative în termenele stabilite)
      (2021/C 471/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Nacional

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: GE Auto Service Leasing GMBH

         Pârât: Tribunal Económico Administrativo Central

         Dispozitivul

                  1)

                  Dispozițiile celei de A opta Directive 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării și principiile dreptului Uniunii, în special principiul neutralității fiscale, trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca o cerere de rambursare a taxei pe valoarea adăugată (TVA) să fie respinsă în cazul în care persoana impozabilă nu a prezentat administrației fiscale competente, în termenele stabilite, chiar la cererea acesteia din urmă, toate documentele și informațiile solicitate pentru a dovedi dreptul său la rambursarea TVA-ului, independent de faptul că aceste documente și informații au fost prezentate de persoana impozabilă respectivă, din proprie inițiativă, în cadrul contestației sau al acțiunii în justiție împotriva deciziei de respingere a unui astfel de drept la rambursare, în măsura în care sunt respectate principiile echivalenței și efectivității, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

                  2)

                  Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că faptul că o persoană impozabilă care solicită rambursarea taxei pe valoarea adăugată (TVA) nu furnizează în cursul procedurii administrative documentele solicitate de administrația fiscală, însă face acest lucru în mod spontan în cursul procedurilor ulterioare, nu constituie un abuz de drept.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.


title: Cauza T-41/20: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Di Bernardo/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Anunț de concurs – Concurs general – Condiții de admitere – Neînscriere pe lista de rezervă – Experiență profesională insuficientă – Articolul 266 TFUE – Decizie adoptată în executarea unei hotărâri a Tribunalului – Măsuri pe care le presupune executarea unei hotărâri de anulare – Articolul 2 din anexa III la Statut – Egalitate de tratament – Eroare vădită de apreciere – Răspundere”)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/24

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Di Bernardo/Comisia
      (Cauza T-41/20) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunț de concurs - Concurs general - Condiții de admitere - Neînscriere pe lista de rezervă - Experiență profesională insuficientă - Articolul 266 TFUE - Decizie adoptată în executarea unei hotărâri a Tribunalului - Măsuri pe care le presupune executarea unei hotărâri de anulare - Articolul 2 din anexa III la Statut - Egalitate de tratament - Eroare vădită de apreciere - Răspundere”)
      (2022/C 11/31)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Danilo Di Bernardo (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Brauhoff și D. Milanowska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general pe bază de examene EPSO/AST-SC/03/15 din 13 martie 2019, adoptată în executarea Hotărârii din 29 noiembrie 2018, Di Bernardo/Comisia (T-811/16, nepublicată, EU:T:2018:859), de a nu înscrie numele reclamantului pe lista de rezervă pentru recrutarea de secretari/personal administrativ de gradul SC 1 în domeniul sprijinului financiar și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care recurentul l-ar fi suferit din acest motiv.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Danilo di Bernardo la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza T-218/20: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Alkattan/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Dreptul la un proces echitabil – Eroare de apreciere – Stabilirea criteriilor de includere”)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/24

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Alkattan/Consiliul
      (Cauza T-218/20) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la un proces echitabil - Eroare de apreciere - Stabilirea criteriilor de includere”)
      (2022/C 11/32)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Waseem Alkattan (Damasc, Siria) (reprezentant: G. Karouni, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Limonet și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2020/212 a Consiliului din 17 februarie 2020 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2020, L 43 I, p. 6), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/211 al Consiliului din 17 februarie 2020 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2020, L 43 I, p. 1), a Deciziei (PESC) 2020/719 a Consiliului din 28 mai 2020 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2020, L 168, p. 66), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/716 al Consiliului din 28 mai 2020 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2020, L 168, p. 1), a Deciziei (PESC) 2021/855 a Consiliului din 27 mai 2021 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2021, L 188, p. 90) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/848 al Consiliului din 27 mai 2021 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2021, L 188, p. 18), în măsura în care aceste acte îl vizează pe reclamant, și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamantul l-ar fi suferit ca urmare a acestor acte

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Waseem Alkattan la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza T-532/20: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Phi Group/EUIPO – Gruppo Cadoro (REDELLO) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene REDELLO – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară CADELLO 88 – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/25

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Phi Group/EUIPO – Gruppo Cadoro (REDELLO)
      (Cauza T-532/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene REDELLO - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară CADELLO 88 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2022/C 11/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Phi Group GmbH (Zug, Elveția) (reprezentanți: P. Campolini și L. Bidaine, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: L. Rampini, V. Ruzek și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Gruppo Cadoro GmbH (Eglisau, Elveția)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 iunie 2020 (cauza R 2677/2019-4), referitoare la o procedură de opoziție între Gruppo Cadoro și Phi Group

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Phi Group GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 348, 19.10.2020.


title: Cauza T-678/20: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Solar Electric și alții/Comisia [„Ajutoare de stat – Piața energiei electrice produse din surse regenerabile de energie, inclusiv energia fotovoltaică – Obligația stabilită prin legea franceză de a cumpăra energie electrică la un preț superior prețului pieței – Respingere a unei plângeri – Articolul 12 alineatul (1) și articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2015/1589 – Domeniu de aplicare”]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/26

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Solar Electric și alții/Comisia
      (Cauza T-678/20) (1)

      („Ajutoare de stat - Piața energiei electrice produse din surse regenerabile de energie, inclusiv energia fotovoltaică - Obligația stabilită prin legea franceză de a cumpăra energie electrică la un preț superior prețului pieței - Respingere a unei plângeri - Articolul 12 alineatul (1) și articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2015/1589 - Domeniu de aplicare”)
      (2022/C 11/34)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Solar Electric Holding (Lamentin, Franța), Solar Electric Guyane (Lamentin), Solar Electric Martinique (Lamentin), Société de production d’énergies renouvelables (Lamentin) (reprezentant: S. Manna, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și A. Bouchagiar, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Comisiei din 3 septembrie 2020 de respingere a plângerii reclamantelor din 20 iunie 2020 privind ajutoare de stat ilegale în favoarea instalațiilor fotovoltaice ale reclamantelor

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Solar Electric Holding, Solar Electric Guyane, Solar Electric Martinique și Société de production d’énergies renouvelables la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 44, 8.2.2021.


title: Cauzele conexate T-758/20 și T-759/20: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Monster Energy/ EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER și MONSTER ENERGY) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Mărcile Uniunii Europene verbale MONSTER și MONSTER ENERGY – Utilizare serioasă a mărcilor – Utilizare pentru produsele pentru care mărcile au fost înregistrate – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/26

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Monster Energy/ EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER și MONSTER ENERGY)
      (Cauzele conexate T-758/20 și T-759/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Mărcile Uniunii Europene verbale MONSTER și MONSTER ENERGY - Utilizare serioasă a mărcilor - Utilizare pentru produsele pentru care mărcile au fost înregistrate - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2022/C 11/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Monster Energy Co. (Corona, California, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: V. Ruzek și E. Śliwińska, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Frito-Lay Trading Company GmbH (Berna, Elveția) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

         Obiectul

      Două acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a zecea de recurs a EUIPO din 5 octombrie 2020 (cauzele R 2927/2019-2 et R 2928/2019-2), referitoare la două proceduri de decădere între Frito-Lay Trading Company și Monster Energy

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunile.

                  2)

                  Obligă Monster Energy Co. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 53, 15.2.2021.


title: Cauza T-73/21: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – PIK-KO AD/ EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulităţii – Marca Uniunii Europene figurativă P.I.C. Co. – Marcă națională figurativă anterioară PIK – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001] – Declarare a nulităţii parțiale”]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/27

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – PIK-KO AD/ EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.)
      (Cauza T-73/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulităţii - Marca Uniunii Europene figurativă P.I.C. Co. - Marcă națională figurativă anterioară PIK - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001] - Declarare a nulităţii parțiale”)
      (2022/C 11/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: PIK-KO AD (Kazichene, Bulgaria) (reprezentantă: A. Ivanova, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Capostagno, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Haribo Ricqles Zan (Marsilia, Franța)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2020 (cauza R 1847/2019 5), privind o procedură de declarare a nulităţii între Haribo Ricqles Zan şi PIK-KO

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  Obligă PIK-KO AD la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 138, 19.4.2021.


title: Cauza T-556/21: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2021 – Lyubetskaya/Consiliul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/27

      Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2021 – Lyubetskaya/Consiliul
      (Cauza T-556/21)
      (2022/C 11/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Sviatlana Lyubetskaya (Minsk, Belarus) (reprezentant: D. Litvinski, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/997 al Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus, în privința reclamantei;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2021/1002 a Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe nerespectarea principiului răspunderii personale. Reclamanta susține că scopul și conținutul actelor atacate, interpretate în lumina termenilor, a contextului și a finalităților acestora, sunt contrare principiului proporționalității, întrucât autoritatea de urmărire penală nu își respectă obligația de a caracteriza imputabilitatea faptelor persoanei în cauză.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de apreciere și pe articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Potrivit reclamantei, actele atacate sunt lipsite de orice justificare în fapt și se limitează să extragă concluzii bazate exclusiv pe statutul său de parlamentar.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe nerespectarea principiului proporționalității. Reclamanta susține, în această privință, că scopul și conținutul actelor atacate, interpretate în lumina termenilor, a contextului și a finalităților acestora, sunt contrare principiului proporționalității, în special în ceea ce privește statutul său de parlamentar.


title: Cauza T-557/21: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Omelyanyuk/Consiliul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/28

      Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Omelyanyuk/Consiliul
      (Cauza T-557/21)
      (2022/C 11/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Aleksandr Omelyanyuk (Minsk, Belorus) (reprezentant: D. Litvinski, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/997 al Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus, în privința reclamantei;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2021/1002 a Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-556/21, Lyubetskaya/Consiliul.


title: Cauza T-579/21: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Gusachenka/Consiliul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/29

      Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Gusachenka/Consiliul
      (Cauza T-579/21)
      (2022/C 11/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Siarhei Gusachenka (Minsk, Belarus) (reprezentant: D. Litvinski, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/997 al Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (1) în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PECS) 2021/1002 a Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus (2), în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-556/21, Lyubetskaya/Consiliul.

         (1)  JO 2021, L 219I, p. 3.

         (2)  JO 2021, L 219I, p. 70.


title: Cauza T-580/21: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Haidukevich/Consiliul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/29

      Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Haidukevich/Consiliul
      (Cauza T-580/21)
      (2022/C 11/40)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Aleh Haidukevich (Semkino, Belarus) (reprezentant: D. Litvinski, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/997 al Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (1) în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PECS) 2021/1002 a Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus (2), în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-556/21, Lyubetskaya/Consiliul.

         (1)  – JO 2021, L 219I, p. 3.

         (2)  – JO 2021, L 219I, p. 70.


title: Cauza C-588/21 P: Recurs introdus la 23 septembrie 2021 de Public.Resource.Org, Inc., Right to Know CLG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea extinsă) din 14 iulie 2021 în cauza T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. și Right to Know CLG/Comisia Europeană

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/14

      Recurs introdus la 23 septembrie 2021 de Public.Resource.Org, Inc., Right to Know CLG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea extinsă) din 14 iulie 2021 în cauza T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. și Right to Know CLG/Comisia Europeană
      (Cauza C-588/21 P)
      (2022/C 11/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Public.Resource.Org, Inc. și Right to Know CLG (reprezentanți: F. Logue, solicitor, J. Hackl, Rechtsanwalt, C. Nüßing, Rechtsanwalt)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Comitetul European de Standardizare (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen- Vereinigung SNV, Standard Norge, Suomen Standardisoimisliitto ry (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS), Institut za standardizaciju Srbije (ISS)

         Concluziile

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate și acordarea accesului la documentele solicitate (EN 71-4:2013, EN 71-5:2015, EN 71-12:2013 și EN 12472:2005+A1:2009);

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Eroare de apreciere în aplicarea excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1).

                              a.

                              Primul aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a apreciat în mod incorect protecția privind dreptul de autor prin faptul că:

                                          —

                                          nu a recunoscut că standardele armonizate solicitate nu pot fi protejate prin dreptul de autor din moment ce ele fac parte din dreptul Uniunii, iar statul de drept impune un acces liber la lege;

                                          —

                                          nu a recunoscut că, deși standardele armonizate solicitate pot fi protejate prin dreptul de autor, liberul acces la lege trebuie să aibă prioritate față de dreptul de autor;

                                          —

                                          a considerat în mod eronat că Comisia nu era autorizată să examineze dacă standardele armonizate solicitate erau protejate prin dreptul de autor și

                                          —

                                          a considerat în mod eronat că standardele armonizate solicitate constituiau o creație intelectuală și, prin urmare, o „operă” protejată prin dreptul de autor.

                              b.

                              Al doilea aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea afectării intereselor comerciale prin faptul că:

                                          —

                                          a aplicat în mod eronat o prezumție potrivit căreia standardele armonizate solicitate ar aduce atingere interesului protejat la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și

                                          —

                                          nu a evaluat efectele concrete asupra intereselor comerciale.

                  2.

                  Eroare de drept săvârșită prin nerecunoașterea unui interes public superior.
                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care nu a recunoscut un interes public superior prin faptul că:

                              —

                              a considerat în mod eronat că reclamantele nu au demonstrat existența unor motive specifice care să justifice cererea lor;

                              —

                              a ținut seama de un element nerelevant, și anume funcționarea sistemului european de standardizare;

                              —

                              a statuat că Hotărârea James Elliott (cauza C-613/14) (2) nu instituie o obligație de divulgare proactivă a standardelor armonizate și

                              —

                              a statuat că standardele armonizate produc efecte juridice doar față de persoanele vizate.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (2)  Hotărârea Curții din 27 octombrie 2016 (cauza C-613/14, James Elliott Construction, EU:C:2016:821).


title: Cauza C-598/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 28 septembrie 2021 – SP, CI/Všeobecná úverová banka a.s.

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 28 septembrie 2021 – SP, CI/Všeobecná úverová banka a.s.
      (Cauza C-598/21)
      (2022/C 11/22)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Krajský súd v Prešove

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: SP, CI

         Pârâtă: Všeobecná úverová banka a.s.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 47 coroborat cu articolele 7 și 38 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), Directiva 93/13/CEE (1) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (denumită în continuare „Directiva 93/13”), Directiva 2005/29/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (denumită în continuare „Directiva 2005/29”), precum și principiul efectivității dreptului Uniunii trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări precum cea de la articolul 53 alineatul 9 și de la articolul 565 din Občiansky zakonník (Codul civil), conform căreia, în cazul exigibilității anticipate, nu se ține seama de proporționalitatea acestei acțiuni, în special de gravitatea încălcării obligațiilor aflate în sarcina consumatorilor în raport cu valoarea și cu durata creditului?

                  2)

                  În cazul în care la răspunsul la prima întrebare este negativ (altfel spus, în cazul în care nu se opun), instanța de trimitere adresează următoarele întrebări:

                              2.a)

                              Articolul 47 coroborat cu articolele 7 și 38 din Cartă, Directiva 93/13, Directiva 2005/29, precum și principiul efectivității dreptului Uniunii se opun unei jurisprudențe care, în esență, nu suspendă executarea unui drept de garanție prin vânzare la licitație privată a unui bun imobiliar care constituie locuința consumatorilor sau chiar a altor persoane și, în același timp, nu ia în considerare gravitatea încălcării obligației aflate în sarcina consumatorului în raport cu valoarea creditului și cu durata acestuia, chiar și atunci când există o altă modalitate de achitare a creanței creditorului, și anume prin intermediul unei proceduri de executare judiciară în cadrul căreia vânzarea unei locuințe grevate de un drept de garanție nu face obiectul unui drept de preferință?

                              2.b)

                              Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2005/29 trebuie interpretat în sensul că protecția consumatorilor împotriva practicilor comerciale neloiale în contractele de credit de consum acoperă toate mijloacele de achitare a creanței unui creditor, inclusiv încheierea unui nou contract de credit convenit pentru a acoperi obligațiile care decurg dintr-un credit anterior?

                              2.c)

                              Directiva 2005/29 trebuie interpretată în sensul că este considerată practică comercială neloială și comportamentul unui creditor profesionist care acordă în mod repetat credite unui consumator care nu este în măsură să ramburseze împrumuturile, astfel încât rezultă un lanț de credite pe care creditorul profesionist nu le plătește efectiv consumatorului, ci le reține pentru a acoperi creditele anterioare și costul total al creditelor?

                              2.d)

                              Articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind contractele de credit de consum și de abrogare a Directivei 87/102/CEE (3) a Consiliului (denumită în continuare „Directiva 2008/48”) coroborat cu considerentul (10) al directivei menționate trebuie interpretat în sensul că nu exclude aplicarea acestei directive nici chiar în cazul unui credit care are toate caracteristicile unui credit de consum, al cărui scop nu a fost convenit și pe care, cu excepția unei părți nesemnificative, creditorul l-a alocat pentru a rambursa credite de consum anterioare, și în condițiile în care s–a convenit un drept de garanție asupra unui bun imobil?

                              2.e)

                              Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 21 aprilie 2016, Radlinger și Radlingerová, C-377/14, EU:C:2016:283, trebuie interpretată în sensul că se aplică și unui contract de credit acordat unui consumator, în cazul în care, în temeiul acestui contract, o parte din creditul acordat este destinată acoperirii costurilor creditorului?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

         (2)  JO 2005, L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260.

         (3)  JO 2008, L 133, p. 66.


title: Cauza C-604/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Portugalia) la 28 septembrie 2021 – Vapo Atlantic SA/Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) și alții

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Portugalia) la 28 septembrie 2021 – Vapo Atlantic SA/Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) și alții
      (Cauza C-604/21)
      (2022/C 11/23)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vapo Atlantic SA

         Pârâtă: Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE)

         Celelalte părți din procedură: Fundo Ambiental, Fundo de Eficiência Energética (FEE)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 punctul 3 din Directiva 98/34/CE (1) trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „alte cerințe”, conform dispozițiilor articolului 8 alineatul (1) din directiva respectivă, include definiția procentului de biocarburanți care, în conformitate cu articolul 7a din Directiva 98/70/CE (2), introdus prin Directiva 2009/30/CE (3), și în acord cu obiectivul prevăzut la articolul 3 alineatul (4) din Directiva 2009/28/CE (4), trebuie încorporat de un anumit operator economic în carburanții eliberați pentru consum, astfel cum prevede legislația națională în litigiu?

                  2)

                  Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 98/34/CE, în special sintagma „cu excepția situației în care acesta transpune integral textul unui standard internațional sau european”, trebuie interpretat în sensul că exclude o normă de drept național care definește procentele de încorporare a biocarburanților, în conformitate cu dispozițiile articolului 7a alineatul (2) din Directiva 98/70/CE, introdus prin Directiva 2009/30/CE, în acord cu obiectivul prevăzut la articolul 3 alineatul (4) din Directiva 2009/28/CE?

                  3)

                  Dispozițiile articolului 4 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2009/30/CE și ale articolului 4 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/1513 (5) trebuie interpretate în sensul că acestea reprezintă clauzele de securitate prevăzute de acte comunitare obligatorii, în sensul articolului 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 98/34/CE?

                  4)

                  În cazul în care răspunsul la această întrebare nu devine inutil în lumina răspunsurilor la întrebările anterioare, articolul 8 alineatul (1) din Directiva 98/34/CE trebuie interpretat în sensul că o dispoziție națională precum cea în discuție în prezentul litigiu, care definește procentul de încorporare a biocarburanților, în cadrul transpunerii articolul 7a alineatul (2) din Directiva 98/70/CE, introdus prin Directiva 2009/30/CE, nu poate fi opusă unui operator economic?

         (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO 1998, L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207).

         (2)  Directiva 98/70/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind calitatea benzinei și a motorinei și de modificare a Directivei 93/12/CEE a Consiliului (JO 1998, L 350, p. 58, Ediție specială, 13/vol. 26, p. 3).

         (3)  Directiva 2009/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 de modificare a Directivei 98/70/CE în ceea ce privește specificațiile pentru benzine și motorine, de introducere a unui mecanism de monitorizare și reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră și de modificare a Directivei 1999/32/CE a Consiliului în ceea ce privește specificațiile pentru carburanții folosiți de navele de navigație interioară și de abrogare a Directivei 93/12/CEE (JO 2009, L 140, p. 88).

         (4)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO 2009, L 140, p. 16).

         (5)  Directiva (UE) 2015/1513 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 septembrie 2015 de modificare a Directivei 98/70/CE privind calitatea benzinei și a motorinei și de modificare a Directivei 2009/28/CE privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO 2015, L 239, p. 1).


title: Cauza C-615/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szegedi Törvényszék (Ungaria) la 4 octombrie 2021 – Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Szegedi Törvényszék (Ungaria) la 4 octombrie 2021 – Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-615/21)
      (2022/C 11/24)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szegedi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Napfény-Toll Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebarea preliminară

      Principiul securității juridice, precum și principiul efectivității, care fac parte din dreptul comunitar, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru care nu lasă instanței nicio marjă de apreciere, precum cea prevăzută la articolul 164 alineatul (5) din az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (Legea XCII din 2003 de instituire a unui cod de procedură fiscală, denumită în continuare „vechiul Cod de procedură fiscală”), precum și practicii care se întemeiază pe această reglementare, în temeiul cărora, în materia taxei pe valoarea adăugată (denumită în continuare „TVA”), termenul în care se prescrie dreptul administrației fiscale de a stabili impozitul este suspendat pe întreaga durată a controalelor jurisdicționale, indiferent de numărul de proceduri fiscale administrative repetate, fără limitarea duratei cumulate a suspendărilor în cazul în care se succedă mai multe controale jurisdicționale, inclusiv în situația în care instanța care se pronunță cu privire la o decizie a autorității fiscale adoptată în cadrul unei proceduri fiscale reiterate ca urmare a unei hotărâri judecătorești anterioare constată că autoritatea fiscală nu s-a conformat orientărilor cuprinse în această hotărâre judecătorească, altfel spus, atunci când noua procedură jurisdicțională a avut loc din culpa autorității menționate?


title: Cauza C-657/21: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2021 – Parlamentul European/Comisia Europeană

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/18

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2021 – Parlamentul European/Comisia Europeană
      (Cauza C-657/21)
      (2022/C 11/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: R. Crowe, U. Rösslein, C. Burgos, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că, prin faptul că nu a asigurat aplicarea deplină și imediată a Regulamentului (UE, Euratom) 2020/2092 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2020 privind un regim general de condiționalitate pentru protecția bugetului Uniunii (1), începând de la data aplicării acestuia, 1 ianuarie 2021, Comisia Europeană a încălcat tratatele;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea refuzului nelegal al Comisiei de a asigura aplicarea deplină și imediată a Regulamentului nr. 2020/2092, începând de la data aplicării sale;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv este întemeiat pe încălcarea obligației care revine Comisiei conform articolului 17 alineatul (1) a doua teză TUE de a asigura aplicarea tratatelor, precum și a măsurilor adoptate de instituții în temeiul acestora.
      Comisia nu ar aplica Regulamentul nr. 2020/2092 în întregime, întrucât s-ar abține în mod nelegal de la aplicarea dispozițiilor esențiale ale articolului 6 din acesta până când va finaliza liniile directoare privind aplicarea respectivului regulament, ceea ce nu va face decât după pronunțarea hotărârilor Curții cu privire la acțiunile în anulare introduse de două state membre împotriva regulamentului amintit. Această neaplicare integrală a regulamentului până la pronunțarea hotărârilor Curții cu privire la acțiunile în anulare constituie o încălcare a responsabilităților care revin Comisiei conform articolului 17 alineatul (1) TUE, potrivit căruia ea este obligată să asigure aplicarea tratatelor, precum și a măsurilor adoptate de instituții în temeiul acestora.
      Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației care revine Comisiei conform articolului 17 alineatul (3) al treilea paragraf TUE de a-și exercita responsabilitățile în deplină independență.
      Faptul că Comisia nu asigură aplicarea integrală și imediată a regulamentului, fără constrângeri pe care și le-a impus ea însăși, începând de la data aplicării sale, în temeiul unor instrucțiuni ale Consiliului European, constituie o încălcare a obligației de independență care îi revine potrivit articolului 17 alineatul (3) al treilea paragraf TUE.
      Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 13 alineatul (2) TUE, precum și a principiilor echilibrului instituțional și cooperării loiale reciproce.
      Abținerea Comisiei de a asigura aplicarea integrală și imediată a regulamentului, fără constrângeri pe care și le-a impus ea însăși, începând de la data aplicării sale, în temeiul unor instrucțiuni ale Consiliului European, constituie o încălcare a articolului 13 alineatul (2) TUE, potrivit căruia fiecare instituție acționează în limitele atribuțiilor care îi sunt conferite prin tratate, precum și a principiilor echilibrului instituțional și cooperării loiale reciproce.

         (1)  JO 2020, L 433I, p. 1.


title: Cauza C-665/21 P: Recurs introdus la 5 noiembrie 2021 de MKB Multifunds BV împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 6 septembrie 2021 în cauza T-277/20, MKB Multifunds/Comisia

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/19

      Recurs introdus la 5 noiembrie 2021 de MKB Multifunds BV împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 6 septembrie 2021 în cauza T-277/20, MKB Multifunds/Comisia
      (Cauza C-665/21 P)
      (2022/C 11/26)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Recurentă: MKB Multifunds BV (reprezentanți: J. M. M. van de Hel, R Rampersad, advocaten)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos

         Concluziile recurentei

      MKB Multifunds solicită Curții:

                  —

                  declararea recursului MKB Multifunds ca fiind întemeiat și admisibil;

                  —

                  anularea ordonanței Tribunalului;

                  —

                  înlocuirea acesteia cu hotărârea Curții și anularea deciziei Comisiei și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene să suporte cheltuielile de judecată efectuate de MKB Multifunds.

         Motivele și principalele argumente

      Tribunalul a hotărât în mod greșit că pretențiile MKB Multifunds sunt inadmisibile. Aprecierea Tribunalului conține o eroare de drept. MKB Multifunds invocă următoarele motive:
      Motivul 1: Tribunalul săvârșește o eroare de drept la punctele 36-38 din ordonanță neaplicând articolul 36 din Protocolul (3) privind Statutul Curții de Justiție și articolul 51 TUE. Potrivit Tribunalului, propriile declarații ale MKB Multifunds nu ar avea nicio forță probantă, întrucât aceasta „este doar o declarație”. Tribunalul nu motivează de ce declarațiile MKB Multifunds nu sunt fiabile. Prin urmare, ordonanța nu este suficient motivată.
      Motivul 2: La punctul 30 din ordonanță, Tribunalul săvârșește o eroare de drept în ceea ce privește noțiunea de persoană interesată, astfel cum este prevăzută la articolul 1 litera (h) din Regulamentul 2015/1589 (1). Interpretarea Tribunalului este în fapt în sensul că MKB Multifunds trebuie să demonstreze că era într-adevăr activă în sectorul fondurilor de fonduri, așadar era un concurent direct al DVI și s-a confruntat cu consecințe concrete. Aceasta nu se potrivește cu jurisprudența constantă, din care reiese că o întreprindere este o persoană interesată în măsura în care i) este un concurent (potențial) care nu este activ pe aceeași piață, și ii) interesele sale pot fi afectate negativ de acordarea ilegală a ajutorului. Din cauza erorii de drept, Tribunalul a aplicat un test prea strict și nu a recunoscut că MKB Multifunds este cel puțin un potențial concurent al DVI și că MKB Multifunds a argumentat suficient că interesele sale au fost afectate în mod negativ de acordarea ilegală a ajutorului.
      Motivul 3: La punctele 53-55 din ordonanță, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aplicarea unui criteriu prea strict al noțiunii de „afectare individuală” în sensul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE. Consecința acestui fapt este că Tribunalul nu a recunoscut că MKB Multifunds a prezentat argumente concrete din care să rezulte că decizia afectează MKB Multifunds în virtutea anumitor caracteristici speciale ale acesteia sau a unei situații de fapt care o deosebește de celelalte.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-673/21 P: Recurs introdus la 9 noiembrie 2021 de KN împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 1 septembrie 2021 în cauza T-377/20, KN/CESE

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/20

      Recurs introdus la 9 noiembrie 2021 de KN împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 1 septembrie 2021 în cauza T-377/20, KN/CESE
      (Cauza C-673/21 P)
      (2022/C 11/27)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: KN (reprezentanți: M. Casado García-Hirschfeld și M. Aboudi, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comitetul Economic și Social European

         Concluziile recurentului

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 1 septembrie 2021, KN/CESE (T-377/20);

                  —

                  admiterea concluziilor prezentate în primă instanță;

                  —

                  obligarea CESE la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv cele efectuate în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În cadrul recursului, recurentul contestă în special punctele 102-106, 167-169, 171-177 și 197 din hotărârea atacată.
      În susținerea recursului, recurentul invocă un motiv unic, întemeiat pe denaturarea faptelor prin hotărârea atacată și pe erori vădite de apreciere care au determinat o motivare inexactă în drept.


title: Cauza T-602/15 RENV: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Jenkinson/Consiliul și alții („Clauză compromisorie – Personal civil internațional al misiunilor internaționale ale Uniunii Europene – Recrutare pe bază contractuală – Contracte de muncă pe durată determinată succesive – Cerere de recalificare a tuturor raporturilor contractuale într-un contract pe durată nedeterminată – Acțiune în răspundere contractuală – Acțiune în răspundere extracontractuală”)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/22

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Jenkinson/Consiliul și alții
      (Cauza T-602/15 RENV) (1)

      („Clauză compromisorie - Personal civil internațional al misiunilor internaționale ale Uniunii Europene - Recrutare pe bază contractuală - Contracte de muncă pe durată determinată succesive - Cerere de recalificare a tuturor raporturilor contractuale într-un contract pe durată nedeterminată - Acțiune în răspundere contractuală - Acțiune în răspundere extracontractuală”)
      (2022/C 11/28)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Liam Jenkinson (Killarney, Irlanda) (reprezentantă: N. de Montigny, avocată)

         Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și M. Bishop, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin, D. Bianchi și G. Gattinara, agenți), Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: S. Marquardt, R. Spáč și E. Orgován, agenți), Eulex Kosovo (Pristina, Kosovo) (reprezentantă: E. Raoult, avocată)

         Obiectul

      Cu titlu principal, în primul rând, o cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE, prin care se solicită, pe de o parte, recalificarea ansamblului contractelor de muncă ale reclamantului într-un contract de muncă pe durată nedeterminată și, pe de altă parte, repararea prejudiciului contractual pe care acesta pretinde că l-ar fi suferit în urma acestui fapt și, în al doilea rând, cereri întemeiate pe articolele 268 și 340 TFUE, prin care se solicită angajarea răspunderii extracontractuale a Consiliului, a Comisiei și a SEAE, precum și a Misiunii Eulex Kosovo

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Serviciul European pentru Acțiune Externă (SEAE) și Misiunea Eulex Kosovo vor suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamant în legătură cu procedura de recurs în fața Curții, în cauza C-43/17 P, precum și în legătură cu procedura inițială în fața Tribunalului, în cauza T-602/15, iar aceasta începând cu excepțiile de inadmisibilitate pe care fiecare dintre ele le-a ridicat prin înscrisuri separate în această din urmă procedură.

                  3)

                  Îl obligă pe domnul Liam Jenkinson la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de trimitere spre rejudecare la Tribunal, în cauza T-602/15 RENV, inclusiv a celor referitoare la depunerea cererii introductive, precum și a celor efectuate de pârâte în legătură cu această procedură.

         (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza T-495/19: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – România/Comisia [„Drept instituțional – Inițiativă cetățenească europeană – Politica de coeziune – Regiuni cu minorități naționale – Decizie de înregistrare – Acțiune în anulare – Act supus căilor de atac – Admisibilitate – Articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 – Obligația de motivare”]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/22

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – România/Comisia
      (Cauza T-495/19) (1)

      („Drept instituțional - Inițiativă cetățenească europeană - Politica de coeziune - Regiuni cu minorități naționale - Decizie de înregistrare - Acțiune în anulare - Act supus căilor de atac - Admisibilitate - Articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 - Obligația de motivare”)
      (2022/C 11/29)
      Limba de procedură: româna

         Părțile

         Reclamantă: România (reprezentanți: E. Gane, R. Haţieganu, L. Liţu și L. E. Baţagoi, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Stancu, I. Martínez del Peral și H. Krämer, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Ungaria (reprezentanți: M. Fehér, M. Tátrai și K. Szíjjártó, agenți)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2019/721 a Comisiei din 30 aprilie 2019 privind propunerea de inițiativă cetățenească intitulată „Politica de coeziune pentru egalitatea regiunilor și menținerea culturilor regionale” (JO 2019, L 122, p. 55).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  România va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Ungaria va suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza T-661/19: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Sasol Germany și alții/Comisia [„REACH – Substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită – Întocmirea unei liste a substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 – Decizie care identifică substanța 4-terț-butilfenolul ca substanță care îndeplinește criteriile prevăzute pentru includerea în listă – Articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 – Abordare bazată pe forța probantă a elementelor de probă – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate”]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/23

      Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2021 – Sasol Germany și alții/Comisia
      (Cauza T-661/19) (1)

      („REACH - Substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Întocmirea unei liste a substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Decizie care identifică substanța 4-terț-butilfenolul ca substanță care îndeplinește criteriile prevăzute pentru includerea în listă - Articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Abordare bazată pe forța probantă a elementelor de probă - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate”)
      (2022/C 11/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Sasol Germany GmbH (Hamburg, Germania), SI Group – Béthune (Béthune, Franța), BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Germania) (reprezentanți: C. Mereu și P. Sellar, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lindenthal și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanţi: D. Klebs, J. Möller, S. Heimerl și S. Costanzo, agenți), Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanţi: M. Heikkilä, W. Broere, S. Mahoney și A. Hautamäki, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2019/1194 a Comisiei din 5 iulie 2019 privind identificarea substanței 4-terț-butilfenol (PTBP) ca substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită în conformitate cu articolul 57 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2019, L 187, p. 41)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Sasol Germany GmbH, SI Group – Béthune et BASF SE suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Federală Germania și Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.