title: Cauza T-1/09: Acțiune introdusă la 5 ianuarie 2009 — Dornbracht/OAPI — Metaform Lucchese (META)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/44

         Acțiune introdusă la 5 ianuarie 2009 — Dornbracht/OAPI — Metaform Lucchese (META)
   (Cauza T-1/09)
   (2009/C 69/98)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (Iserlohn, Germania) (reprezentanți: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt și M. Bergermann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Metaform Lucchese SpA (Monsagrati, Italia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 noiembrie 2008 (R 1152/2006-4);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „META” pentru produse din clasele 9, 11, 20 și 21 (cererea de înregistrare nr. 3 081 271).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Metaform Lucchese SpA.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă „METAFORM” pentru produse din clasele 6, 11, 20, 21 și 24 (marca comunitară nr. 1 765 361), marca figurativă italiană (marca nr. 587 108) și marca figurativă internațională (marca nr. 603 054), de asemenea pentru produse din clasele 6, 11, 20, 21 și 24.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât nu există niciun risc de confuzie între mărcile în cauză.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-353/08: Acțiune introdusă la 26 august 2008 — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/41

         Acțiune introdusă la 26 august 2008 — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste/Comisia
   (Cauza T-353/08)
   (2008/C 301/70)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste AG (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: R. Bechtold, U. Soltész și C. von Köckritz, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în întregime, în conformitate cu articolul 231 primul paragraf CE, a Deciziei Comisiei din 19.februarie 2008 — COMP/M.4726 — Thomson Corporation/Reuters Group;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 19 februarie 2008 în cauza COMP/M.4726 — Thomson Corporation/Reuters Group, prin care Comisia a declarat compatibilă cu piața comună concentrarea dintre furnizorii de informații financiare Thomson Corporation și Reuters Group în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) privind concentrările economice (1).
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta expune că decizia atacată este afectată de erori vădite de apreciere și de drept, precum și de vicii grave de procedură. În această privință, reclamata invocă zece motive.
   În primul rând, reclamanta susține că piața de real-time datafeeds nu a fost delimitată în mod corect, motiv pentru care decizia este contradictorie și contrară practicii decizionale a Comisiei.
   În al doilea rând, potrivit reclamantei, poziția părților pe piață și efectele concentrării asupra pieței de real-time datafeeds au fost apreciate în mod greșit, în măsura în care presiunea concurențială exercitată de Thomson nu a fost evaluată în mod corect la aprecierea efectelor orizontale ale concentrării, iar efectele verticale ale acesteia au fost ignorate.
   În al treilea rând, reclamanta susține că la aprecierea efectelor orizontale ale concentrării pe piața de market data platforms a fost neglijată presiunea concurențială exercitată de Thomson împreună cu Wombat — singurul concurent potențial serios.
   În al patrulea rând, reclamanta afirmă că tendințele crescânde ale societății Reuters de a împiedica accesul terților la contribution data, condiționate de concentrare, nu au fost examinate.
   În al cincilea rând, potrivit reclamantei, poziția părților pe piață și efectele concentrării pe piața de news au fost apreciate în mod greșit, iar constituirea unui monopol pe piața upstream a fost permisă fără o motivare clară.
   În al șaselea rând, potrivit reclamantei, nu au fost realizate suficiente cercetări cu privire la efectele concentrării asupra concurenței pe piețele de desktop products in research & asset management și în special pe piețele naționale de wealth management desktop products.
   În al șaptelea rând, reclamanta susține că efectele negative globale ale concentrării, care depășesc granițele pieței, nu au fost examinate, cu toate că, în cuprinsul deciziei, Comisia a recunoscut că piețele relevante se intersectează.
   În al optulea rând, reclamanta afirmă că au fost considerate suficiente angajamente care nu privesc toate piețele în care concentrarea are ca efect împiedicarea concurenței efective.
   În al nouălea rând, potrivit reclamantei, în plus, aceste angajamente nu sunt adecvate pentru a asigura o concurență efectivă în domeniile pe care le acoperă.
   În al zecelea rând, reclamanta susține că datorită viciilor de procedură i s-a încălcat dreptul de a fi ascultată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi [Regulamentul (CE) privind concentrările economice] (JO L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza T-459/08: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2013 — EuroChem MCC/Consiliul [ „Dumping — Importuri de nitrat de amoniu originar din Rusia — Cerere de reexaminare intermediară parțială — Reexaminare întemeiată pe expirarea măsurilor — Valoare normală — Preț la export — Articolul 1, articolul 2 și articolul 11 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 1, articolul 2 și articolul 11 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009]” ]

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/16

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2013 — EuroChem MCC/Consiliul
   (Cauza T-459/08) (1)

   (Dumping - Importuri de nitrat de amoniu originar din Rusia - Cerere de reexaminare intermediară parțială - Reexaminare întemeiată pe expirarea măsurilor - Valoare normală - Preț la export - Articolul 1, articolul 2 și articolul 11 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 1, articolul 2 și articolul 11 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009])
   2013/C 101/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Moscou, Russie) (reprezentanți: inițial P. Vander Schueren și B. Evtimov, avocați, ulterior B. Evtimov și D. O’Keeffe, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și B. Driessen, în calitate de agenți, asistați inițial de G. Berrisch și de G. Wolf, avocați, ulterior de G. Berrisch)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Van Vliet și M. França, agenți) și Fertilizers Europe (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: B. O’Connor, solicitor, și S. Gubel, avocat)

      Obiectul

   Acțiune în anularea Regulamentul (CE) nr. 661/2008 al Consiliului din 8 iulie 2008 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) și a unei reexaminări parțiale intermediare, în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO, L 185, p. 1).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Fertilizers Europe.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-292/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Helsingin hallinto-oikeus (Finlanda) la 25 mai 2016 – A Oy

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Helsingin hallinto-oikeus (Finlanda) la 25 mai 2016 – A Oy
   (Cauza C-292/16)
   (2016/C 270/35)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Helsingin hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: A Oy

      Parte interesată: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 TFUE se opune unei reglementări finlandeze potrivit căreia, în cazul în care o societate națională înstrăinează, cu titlu de cesionare a unei activități, activele unui sediu permanent aflat într-un alt stat membru al Uniunii Europene, către o societate stabilită în acel stat și primește în contrapartidă acțiuni noi ale acesteia, transferul activelor se impozitează imediat, în anul transferului, în timp ce într-o situație națională echivalentă impozitarea are loc abia în momentul realizării acestuia?

               2)

               Este vorba despre o discriminare directă sau indirectă dacă Finlanda efectuează impozitarea imediat, în anul transferului activității, înaintea realizării venitului, în timp ce într-o situație națională impozitarea are loc abia în momentul acestei realizări?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 1 și 2, poate fi justificată restricționarea libertății de stabilire prin motive justificative, precum un motiv imperativ de interes general sau protecția competenței naționale de impozitare? Este restricția interzisă în concordanță cu principiul proporționalității?


title: Cauza F-93/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 iulie 2007 — Dethomas/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Fost agent temporar — Numire în calitate de funcționar — Modificarea statutului la 1 mai 2004 — Articolul 32 al treilea paragraf din statut — Încadrarea în treaptă)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 iulie 2007 — Dethomas/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-93/06) (1)

   (Funcție publică - Fost agent temporar - Numire în calitate de funcționar - Modificarea statutului la 1 mai 2004 - Articolul 32 al treilea paragraf din statut - Încadrarea în treaptă)
   (2007/C 199/92)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Bruno Dethomas (Rabat, Maroc) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial V. Joris și H. Kraemer, ulterior H. Kraemer, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2006 de numire a reclamantului, agent temporar încadrat în gradul A1*14, treapta 8, funcționar stagiar al Comunităților Europene, în măsura în care aceasta stabilește încadrarea sa în gradul A*14, treapta 2.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei Comunităților Europene din 11 ianuarie 2006 în măsura în care aceasta stabilește încadrarea domnului Dethomas, în calitate de șef al delegației Comisiei în Regatul Maroc, în gradul A*14, treapta 2.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006, p. 22.


title: Cauzele conexate C-90/11 și C-91/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 martie 2012 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Bundespatentgericht — Germania) — Alfred Strigl Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)/Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH (Mărci — Directiva 2008/95/CE — Motive de refuz sau de nulitate — Expresii verbale constituite dintr-o combinație de cuvinte și dintr-o suită de litere identice cu inițialele acestor cuvinte — Caracter distinctiv — Caracter descriptiv — Criterii de apreciere)

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 martie 2012 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Bundespatentgericht — Germania) — Alfred Strigl Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)/Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH
   (Cauzele conexate C-90/11 și C-91/11) (1)

   (Mărci - Directiva 2008/95/CE - Motive de refuz sau de nulitate - Expresii verbale constituite dintr-o combinație de cuvinte și dintr-o suită de litere identice cu inițialele acestor cuvinte - Caracter distinctiv - Caracter descriptiv - Criterii de apreciere)
   2012/C 133/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)

      Pârâtă: Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

      Obiectul

   Cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare — Bundespatentgericht — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată) (JO L 299, p. 25) — Caracterul distinctiv al unei mărci verbale compuse dintr-o combinație de cuvinte descriptive, precum și dintr-o suită de litere nedescriptive, identice literelor inițiale ale respectivelor cuvinte

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că se aplică în cazul unei mărci verbale compuse prin asocierea unei suite de litere lipsite, ca atare, de caracter descriptiv cu o sintagmă descriptivă, dacă această suită este percepută de public ca o abreviere a sintagmei menționate ca urmare a faptului că reia inițiala fiecărui cuvânt al acestei sintagme, iar marca în cauză, privită în ansamblu, poate fi astfel înțeleasă ca o combinație de indicații sau de abrevieri descriptive care este, așadar, lipsită de caracter distinctiv.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza C-223/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n° 7 de Las Palmas de Gran Canaria – Spania) – Tecom Mican SL, José Arias Domínguez (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Notificarea și comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare — Noțiunea „act extrajudiciar” — Act privat — Impact transfrontalier — Funcționarea pieței interne)

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria – Spania) – Tecom Mican SL, José Arias Domínguez
   (Cauza C-223/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Notificarea și comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare - Noțiunea „act extrajudiciar” - Act privat - Impact transfrontalier - Funcționarea pieței interne))
   (2016/C 016/10)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Tecom Mican SL, José Arias Domínguez

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială („notificarea sau comunicarea actelor”) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că noțiunea „act extrajudiciar” prevăzută la acest articol include nu numai actele întocmite sau certificate de o autoritate publică sau de un funcționar public, ci și actele sub semnătură privată a căror transmitere formală către destinatarul lor care locuiește în străinătate este necesară pentru exercitarea, pentru dovada sau pentru garantarea unui drept sau a unei pretenții juridice în materie civilă sau comercială.

               2)

               Regulamentul nr. 1393/2007 trebuie interpretat în sensul că notificarea sau comunicarea unui act extrajudiciar, în conformitate cu modalitățile stabilite de acest regulament, este admisibilă chiar și atunci când reclamantul a realizat deja o primă notificare sau o primă comunicare a acestui act prin intermediul unei căi de transmitere neprevăzute de regulamentul respectiv sau al unui alt mijloc de transmitere dintre cele instituite de acesta.

               3)

               Articolul 16 din Regulamentul nr. 1393/2007 trebuie interpretat în sensul că, atunci când condițiile de aplicare a acestui articol sunt întrunite, nu este necesar să se verifice de la caz la caz dacă notificarea sau comunicarea unui act extrajudiciar are o incidență transfrontalieră și este necesară pentru buna funcționare a pieței interne.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-366/09: Acțiune introdusă la 25 august 2009 — Häfele/OAPI — Topcom Europe (Topcom)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/32

         Acțiune introdusă la 25 august 2009 — Häfele/OAPI — Topcom Europe (Topcom)
   (Cauza T-366/09)
   2009/C 256/57
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Germania) (reprezentant: J. Dönch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Topcom Europe NV (Heverlee, Belgia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 iunie 2009 în cauza R 1500/2008-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Topcom” pentru produse din clasele 7, 9 și 11

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară „TOPCOM” pentru produse din clasa 9; marca verbală „TOPCOM” înregistrată în Benelux pentru produse din clasa 9

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite recursul, admite opoziția și anulează decizia diviziei de opoziție

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] prin faptul că în mod greșit s-a considerat de către camera de recurs că exista un risc de confuzie între mărcile în cauză, întrucât produsele respective nu sunt nici similare, nici complementare.


title: Cauza C-165/12: Acțiune introdusă la 3 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/6

         Acțiune introdusă la 3 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-165/12)
   2012/C 157/10
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și E. Paasivirta, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 19/2012/UE (1) a Consiliului din 16 decembrie 2011 privind adoptarea, în numele Uniunii Europene, a declarației privind acordarea de posibilități de pescuit în apele UE navelor de pescuit aflate sub pavilionul Republicii Bolivariene a Venezuelei în zona economică exclusivă din largul coastei Guyanei Franceze, întrucât se întemeiază pe articolul 218 alineatul (6) litera (b) TFUE coroborat cu articolul 43 alineatul (3) TFUE;

               —

               menținerea efectelor deciziei anulate până la intrarea în vigoare a unei noi decizii, adoptată într-un termen rezonabil, pe temeiul juridic adecvat, și anume articolul 218 alineatul (6) litera (a) TFUE coroborat cu articolul 43 alineatul (2) TFUE, sau, în cazul în care Parlamentul refuză aprobarea, menținerea efectelor în cauză pentru o scurtă perioadă rezonabilă după adoptarea deciziei Parlamentului prin care aprobarea este refuzată, și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia solicită anularea, cu menținerea efectelor până la adoptarea unui nou act, a Deciziei 19/2012/UE a Consiliului, întrucât alegerea temeiului juridic se îndepărtează fundamental de cel propus de Comisie, și anume articolul 218 alineatul (6) litera (a) (coroborat cu articolul 43) TFUE, cu aprobarea Parlamentului.
   Comisia susține că, acționând astfel, Consiliul a săvârșit o eroare și că acesta ar fi trebuit, în conformitate cu propunerea Comisiei, să solicite aprobarea Parlamentului înainte de a adopta actul în cauză.
   În susținerea acțiunii sale, Comisia invocă trei motive: primul motiv, împărțit în trei aspecte, se întemeiază, pe de o parte, pe încălcarea articolului 218 alineatul (6) litera (a) TFUE și a articolului 43 alineatul (2) TFUE, întrucât Consiliul a reținut articolul 218 alineatul (6) litera (b) TFUE și articolul 43 alineatul (3) TFUE drept temei juridic al actului atacat, și, pe de altă parte, pe încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE, întrucât Consiliul și-a motivat în mod contradictoriu alegerea temeiului juridic.
   Al doilea motiv, care decurge din primul, se întemeiază de asemenea pe încălcarea articolului 218 alineatul (6) litera (a) TFUE, întrucât Consiliul a ignorat prerogativele instituționale ale Parlamentului European prin faptul că nu a obținut aprobarea sa, deși aceasta este prevăzută la articolul în cauză.
   Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 17 TUE și a articolului 218 alineatul (6) TFUE, întrucât Consiliul a denaturat propunerea Comisiei.

      (1)  JO 2012, L 6, p. 8.


title: Cauza C-229/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 24 iunie 2009 — Rechtsanwaltssozietät Lovells/Bayer CropScience AG

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 24 iunie 2009 — Rechtsanwaltssozietät Lovells/Bayer CropScience AG
   (Cauza C-229/09)
   2009/C 220/34
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rechtsanwaltssozietät Lovells

      Pârâtă: Bayer CropScience AG

      Întrebarea preliminară

   În vederea aplicării articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1610/96 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 1996 privind crearea unui certificat suplimentar de protecție pentru produsele fitosanitare (1), trebuie să se țină seama numai de autorizațiile de introducere pe piață eliberate în temeiul articolului 4 din Directiva 91/414/CEE (2), sau poate fi emis un certificat și pe baza unei autorizații de introducere pe piață eliberate în temeiul articolului 8 alineatul (1) din Directiva 91/414/CEE?

      (1)  JO L 198, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 19, p. 160.

      (2)  JO L 230, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 30.


title: Cauza F-18/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 15 februarie 2011 — Capidis/Comisia

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/39

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 15 februarie 2011 — Capidis/Comisia
   (Cauza F-18/10) (1)

   2012/C 138/94
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010, p. 56.


title: Cauza T-276/16: Acțiune introdusă la 30 mai 2016 – Viridis Pharmaceutical/EUIPO – Hecht-Pharma (Boswelan)

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/46

         Acțiune introdusă la 30 mai 2016 – Viridis Pharmaceutical/EUIPO – Hecht-Pharma (Boswelan)
   (Cauza T-276/16)
   (2016/C 251/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Viridis Pharmaceutical (Tortola, Insulele Virgine Britanice (reprezentanți: C. Spintig, S. Pietzcker și M. Prasse, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hecht-Pharma GmbH (Hollnseth, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „Boswelan” - marca Uniunii nr. 3 381 563

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 februarie 2016 în cauza R 2837/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta a fost respinsă calea de atac formulată de reclamantă împotriva decăderii din drepturi privind marca nr. 003381563 în legătură cu un „medicament pentru tratarea sclerozei multiple”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 – utilizarea serioasă a mărcii;

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 – motive întemeiate pentru neutilizarea mărcii;

               —

               încălcarea articolului 83 din Regulamentul nr. 207/2009, în special a principiului protecției încrederii


title: Hotărârea Curții din 28 septembrie 2015 în cauza E-12/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein (Neîndeplinirea de către un stat membru al SEE/AELS a obligațiilor sale – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2011/83/UE privind drepturile consumatorilor)

text:
               17.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 422/8

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 28 septembrie 2015
   în cauza E-12/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein
   (Neîndeplinirea de către un stat membru al SEE/AELS a obligațiilor sale – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2011/83/UE privind drepturile consumatorilor)
   (2016/C 422/07)
   În cauza E-12/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein – CERERE de adoptare a unei declarații prin care se constată că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului la care se face referire la punctele 7a, 7e și 7i din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat și al articolului 7 din acord, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 28 septembrie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Prin prezenta, Curtea:

               1.

               Declară că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului la care se face referire la punctele 7a, 7e și 7i din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat și al articolului 7 din acord.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Principatul Liechtenstein.


title: Cauza T-136/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 decembrie 2008 — Colgate-Palmolive/OAPI — CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE) ( Marcă comunitară — Procedură în nulitate — Marcă verbală comunitară VISIBLE WHITE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 decembrie 2008 — Colgate-Palmolive/OAPI — CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE)
   (Cauza T-136/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură în nulitate - Marcă verbală comunitară VISIBLE WHITE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 32/57)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: M. Zintler, H. Harmeling și K. U. Plath, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: CMS Hasche Sigle (Köln, Germania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 februarie 2007 (Cauza R 165/2005-4) privind o procedură de nulitate între CMS Hasche Sigle și Colgate-Palmolive Co.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Colgate-Palmolive Co. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-202/09: Acțiune introdusă la 25 mai 2009 — Deichmann-Schuhe/OAPI (Reprezentarea unei benzi îndoite cu linii punctate)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/55

         Acțiune introdusă la 25 mai 2009 — Deichmann-Schuhe/OAPI (Reprezentarea unei benzi îndoite cu linii punctate)
   (Cauza T-202/09)
   2009/C 180/103
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Essen, Germania) (reprezentant: C. Rauscher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 aprilie 2009 (R 224/2007-4 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marcă figurativă care reprezintă o bandă îndoită cu linii punctate pentru produse din clasele 10 și 25 (înregistrarea internațională pentru Comunitatea Europeană nr. W 00881226)

      Decizia examinatorului: refuză protecția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) ] ca urmare a contestării caracterului distinctiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-105/08 P: Recurs introdus la 26 februarie 2008 de Kris Van Neyghem împotriva hotărârii pronunțate la 13 decembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-73/06, Van Neyghem/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/39

         Recurs introdus la 26 februarie 2008 de Kris Van Neyghem împotriva hotărârii pronunțate la 13 decembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-73/06, Van Neyghem/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-105/08 P)
   (2008/C 107/66)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Kris Van Neyghem (Vissenken, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Constatarea faptului că prezentul recurs este admisibil;

               —

               anularea hotărârii pronunțate la 13 decembrie 2007 de Camera a doua a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-73/06;

               —

               admiterea concluziilor privind anularea și despăgubirile formulate de recurent în fața Tribunalului funcției publice;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul său, recurentul solicită anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) ce a respins acțiunea prin care acesta a solicitat, pe de o parte, anularea deciziei comisiei de selecție din cadrul concursului general EPSO/A/19/04 de a nu îl admite la proba orală a concursului menționat și, pe de altă parte, daune interese pentru repararea prejudiciului material și moral pe care pretinde că l-a suferit.
   În susținerea recursului său, recurentul invocă un motiv întemeiat pe denaturarea unui element de probă prezentat în fata TFP, mai precis o copie a probei scrise.
   În plus, acesta invocă un motiv întemeiat pe o eroare de motivare pe care ar fi comis-o TFP în ceea ce privește lipsa erorii vădite de apreciere a președintelui comisiei de evaluare în comparația între nota atribuită recurentului și aprecierea literală realizată în fișa de evaluare.


title: Cauza C-116/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy Poznań Stare Miasto w Poznaniu — Polonia) — Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU „ADAX” /Ryszard Adamiak/Christianapol sp. z o.o. [Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Proceduri de insolvență — Noțiunea „închiderea procedurii” — Posibilitatea instanței sesizate cu o procedură secundară de insolvență de a aprecia insolvența debitorului — Posibilitatea de a deschide o procedură de lichidare ca procedură secundară de insolvență în cazul în care procedura principală este o procedură de protecție]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy Poznań Stare Miasto w Poznaniu — Polonia) — Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU „ADAX”/Ryszard Adamiak/Christianapol sp. z o.o.
   (Cauza C-116/11) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Proceduri de insolvență - Noțiunea „închiderea procedurii” - Posibilitatea instanței sesizate cu o procedură secundară de insolvență de a aprecia insolvența debitorului - Posibilitatea de a deschide o procedură de lichidare ca procedură secundară de insolvență în cazul în care procedura principală este o procedură de protecție)
   2013/C 26/07
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy Poznań Stare Miasto w Poznaniu

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU „ADAX”/Ryszard Adamiak

      Pârâtă: Christianapol sp. z o.o.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Sąd Rejonowy Poznań — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) și alineatul (2) litera (j), precum și a articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143) — Proceduri secundare de insolvență — Dreptul instanței competente să deschidă o astfel de procedură de a examina capacitatea de plată a debitorului

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (2) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 788/2008 al Consiliului din 24 iulie 2008, trebuie interpretat în sensul că dreptul național al statului membru în care a fost deschisă procedura de insolvență determină momentul în care survine închiderea acestei proceduri.

               2.

               Articolul 27 din Regulamentul nr. 1346/2000, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 788/2008, trebuie interpretat în sensul că permite deschiderea unei proceduri secundare de insolvență în statul membru în care se află un sediu al debitorului atunci când procedura principală are un scop de protecție. Instanța competentă să deschidă o procedură secundară are obligația să ia în considerare obiectivele procedurii principale și să țină cont de economia regulamentului pentru respectarea principiului cooperării loiale.

               3.

               Articolul 27 din Regulamentul nr. 1346/2000, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 788/2008, trebuie interpretat în sensul că instanța sesizată cu o cerere de deschidere a unei proceduri secundare de insolvență nu poate verifica insolvența debitorului împotriva căruia a fost deschisă o procedură principală în alt stat membru, chiar dacă această din urmă procedură are un scop de protecție.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza C-169/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Castellón (Spania) la 7 aprilie 2014 – Juan Carlos Sánchez Morcillo şi María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Castellón (Spania) la 7 aprilie 2014 – Juan Carlos Sánchez Morcillo şi María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Cauza C-169/14)
   2014/C 175/40
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Castellón

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: Juan Carlos Sánchez Morcillo şi María del Carmen Abril García

      Pârâtă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Este incompatibilă cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1), care impune statelor membre obligația de a asigura, în interesul consumatorilor, existența mijloacelor adecvate și eficiente pentru a preveni utilizarea clauzelor abuzive în contractele încheiate cu consumatorii de către vânzători sau furnizori, o normă procesuală care, precum articolul 695.4 din Codul spaniol de procedură civilă, atunci când reglementează calea de atac împotriva deciziei prin care se soluționează contestația la executare care are ca obiect bunuri ipotecate sau gajate, permite atacarea cu apel doar a ordonanței prin care se dispune încetarea procedurii sau neaplicarea unei clauze abuzive și exclude calea de atac în celelalte cazuri, ceea ce are ca rezultat imediat faptul că, în timp ce creditorul urmăritor poate formula apel atunci când contestația debitorului urmărit este admisă și se dispune încetarea procedurii sau neaplicarea unei clauze abuzive, consumatorul executat nu poate formula cale de atac în cazul în care contestația sa este respinsă?

               2)

               În domeniul de aplicare al reglementării Uniunii Europene privind protecția consumatorilor prevăzută în Directiva 93/13/CEE, este compatibilă cu principiul dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă și cu dreptul la un proces echitabil, desfășurat cu egalitate de arme, consacrat de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2), o dispoziție de drept național precum articolul 695.4 din Codul spaniol de procedură civilă care, prin reglementarea apelului împotriva deciziei prin care se soluționează contestația la executare cu privire la bunurile ipotecate sau gajate, permite atacarea cu apel doar a ordonanței prin care se dispune încetarea procedurii sau neaplicarea unei clauze abuzive și exclude calea de atac în celelalte cazuri, ceea ce are ca rezultat imediat faptul că, în timp ce creditorul urmăritor poate formula apel atunci când contestația debitorului urmărit este admisă și se dispune finalizarea procedurii sau neaplicarea unei clauze abuzive, consumatorul executat nu poate formula cale de atac în cazul în care contestația sa este respinsă?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza C-240/16 P: Recurs introdus la 26 aprilie 2016 de Vedran Vidmar și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 februarie 2016 în cauza T-507/14, Vedran Vidmar și Darko Graf/Comisia Europeană

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/13

         Recurs introdus la 26 aprilie 2016 de Vedran Vidmar și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 februarie 2016 în cauza T-507/14, Vedran Vidmar și Darko Graf/Comisia Europeană
   (Cauza C-240/16 P)
   (2016/C 251/15)
   Limba de procedură: croata

      Părțile

      Recurenți: Vedran Vidmar, Saša Čaldarević, Irena Glogovšek, Gordana Grancarić, Martina Grgec, Ines Grubišić, Sunčica Horvat Peris, Zlatko Ilak, Mirjana Jelavić, Romuald Kantoci, Svjetlana Klobučar, Ivan Kobaš, Tihana Kušeta Šerić, Damir Lemaić, Željko Ljubičić, Gordana Mahovac, Martina Majcen, Višnja Merdžo, Tomislav Perić, Darko Radić, Damjan Saridžić (reprezentant: D. Graf, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții:

               —

               anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului din 26 februarie 2016 în cauza T-507/14 și admiterea concluziilor formulate de recurenți în procedura în primă instanță în cererea lor introductivă din 1 iulie 2014 și obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurenți în cadrul prezentei proceduri;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului din 26 februarie 2016 în cauza T-507/14 și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, precum și obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurenți în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenții contestă următoarele pasaje din hotărârea atacată:

               —

               punctul 40, în care se constată că comportamentul nelegal activ al unei instituții a Uniunii Europene este doar unul dintre elementele necesare pentru angajarea răspunderii extracontractuale pentru daune interese a Uniunii Europene, întrucât această constatare a Tribunalului este contrară articolului 340 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene (Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 19 mai 1992, Mulder/Consiliul și Comisia, cauzele conexate C-104/89 și C-37/90);

               —

               punctul 47, în care, contrar dispozițiilor articolului 36 și ale anexei VII la Actul de aderare a Republicii Croația (denumită în continuare „RC”) la Uniunea Europeană (denumită în continuare „Uniunea”), angajamentele pe care, pe parcursul negocierilor de aderare la Uniune, RC și le-a asumat față de Uniune sunt denumite în mod eronat „principii”, întrucât în prezenta cauză nu este vorba de vreun principiu, ci de 11 angajamente concrete convenite de RC cu Uniunea și care au intrat în vigoare la 9 decembrie 2011;

               —

               punctele 48-52, dat fiind că articolul 36 și anexa VII punctul 1 la Actul de aderare a RC la Uniune au intrat în vigoare la 9 decembrie 2011, în timp ce erau în vigoare și aplicabile, de la 15 decembrie 2010, strategia de reformă judiciară a Republicii Croația pentru perioada 2011-2015, și, de la 20 mai 2010, Planul de acțiune revizuit al Guvernului Republicii Croația pentru reforma judiciară, și, în consecință, după abrogarea unor astfel de acte juridice de către RC, care fusese în prealabil autorizată în mod expres de Comisie la punctul 3 din Raportul complet de monitorizare a RC din 10 octombrie 2012 în care i se solicită RC să adopte o nouă legislație în materie de executare a deciziilor judecătorești, în mod contrar principiilor generale de drept ale protecției încrederii legitime și securității juridice, întrucât față de recurenți abrogarea actelor juridice menționate a avut un efect retroactiv evident, dat fiind că după 9 decembrie 2012 RC nu a adoptat nicio strategie nouă de reformă judiciară, ci doar o strategie de dezvoltare a sistemului judiciar pentru perioada 2013-2018, și, prin urmare, ultima strategie de reformă judiciară adoptată de către Republica Croația era, în realitate, cea care era în vigoare la 9 decembrie 2011 (a se vedea Hotărârea Curții de Justiție din 30 ianuarie 1974, Louwage/Comisia, 148/73, punctele 12 și 28, Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 1998, Embassy Limousines & Services/Parlamentul, T-203/96, punctele 74-88, și Hotărârea Curții de Justiție din 14 mai 1975, CNTA/Comisia, 74/74, punctele 41-44), trebuind să se precizeze că Tribunalul recunoaște pertinența solicitării de daune interese formulată în cererea introductivă prin constatarea la punctul 53 din hotărârea atacată că „nu trebuie să se deducă că autoritățile croate […] ar putea să modifice în mod liber strategia de reformă judiciară 2011-2015 și planul de acțiune din 2010. Având în vedere dispozițiile Actului de aderare și, în particular, articolul 36 și anexa VII, respectivele autorități erau obligate să respecte nu numai angajamentul nr. 1, ci și toate celelalte angajamente prevăzute în anexa menționată”;

               —

               punctele 54-57 și 59-63, referitoare la încălcarea obligației Comisiei Europene, în temeiul articolului 36 din Actul de aderare a RC la Uniune, de garantare a îndeplinirii obligației RC în conformitate cu anexa VII punctul 3 la Actul de aderare, de îmbunătățire în continuare a eficienței sistemului judiciar, dat fiind că din anexele la cererea introductivă reiese în mod clar că Comisia a introdus în tabelele sale de monitorizare aferente perioadei cuprinse între 1 septembrie 2012 și 28 februarie 2013 informații eronate provenind de la Ministerului Justiției al RC referitoare la reducerea numărului litigiilor și al procedurilor de executare aflate pe rolul instanțelor municipale și comerciale, fără efectuarea vreunui control tehnic sau aritmetic în ceea ce privește analiza sa, manifestând astfel o lipsă de diligență flagrantă având în vedere importanța elaborării tabelelor menționate;

               —

               punctul 68, întrucât Comisia, prin încălcarea obligației sale, care decurge din articolul 36 primul și al doilea paragraf din Actul de aderare a RC la Uniune, de garantare a respectării angajamentului RC de instituire a serviciului croat al executorilor judecătorești la 1 ianuarie 2012, și-a încălcat de asemenea obligația prevăzută la articolul 17 TUE de a asigura punerea în aplicare a Tratatului de aderare a RC la Uniune, care este unul dintre tratatele de bază ale Uniunii;

               —

               punctele 69-82, întrucât, în niciun caz, nu erau necesare acțiuni ulterioare concordante și exprese ale Comisiei care să îi determine pe recurenți să nutrească o încredere legitimă după 9 decembrie 2012, având în vedere că încrederea legitimă a recurenților a luat naștere anterior acestei date.


title: Cauza C-45/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeitsgericht Hamburg — Germania) — Gisela Rosenbladt/Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH (Directiva 2000/78/CE — Discriminări pe motive de vârstă — Încetarea contractului de muncă pentru motivul împlinirii vârstei de pensionare)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeitsgericht Hamburg — Germania) — Gisela Rosenbladt/Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH
   (Cauza C-45/09) (1)

   (Directiva 2000/78/CE - Discriminări pe motive de vârstă - Încetarea contractului de muncă pentru motivul împlinirii vârstei de pensionare)
   2010/C 346/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gisela Rosenbladt

      Pârâtă: Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbeitsgericht Hamburg — Interpretarea articolului 1 și a articolului 2 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Interzicerea discriminărilor pe motiv de vârstă — Dispoziție a unui contract colectiv declarată de aplicabilitate generală, care prevede rezilierea de drept a contractului de muncă la data împlinirii de către angajat a vârstei de 65 de ani, indiferent de situația economică, socială sau demografică ori de situația concretă înregistrată pe piața muncii

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziții naționale precum articolul 10 punctul 5 din Legea generală privind egalitatea de tratament (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz), în temeiul căreia se consideră valabile clauzele de încetare automată a contractelor de muncă pentru motivul împlinirii de către salariat a vârstei de pensionare, în măsura în care, pe de o parte, dispoziția în cauză este justificată în mod obiectiv și rezonabil de un obiectiv legitim referitor la politica ocupării forței de muncă și a pieței muncii și, pe de altă parte, mijloacele de realizare a acestui obiectiv sunt corespunzătoare și necesare. Punerea în aplicare a acestei autorizări prin intermediul unei convenții colective nu este, în sine, scutită de orice control jurisdicțional, ci, potrivit cerințelor de la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78, trebuie, la rândul său, să urmărească un astfel de obiectiv legitim, în mod corespunzător și necesar.

               2.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei măsuri precum clauza de încetare automată a contractelor de muncă ale salariaților care au împlinit vârsta de pensionare stabilită la 65 de ani, astfel cum se prevede la articolul 19 punctul 8 din Convenția colectivă general aplicabilă lucrătorilor salariați din sectorul serviciilor de curățenie industrială (Allgemeingültiger Rahmentarifvertrag für die gewerblichen Beschäftigten in der Gebäudereinigung).

               3.

               Articolele 1 și 2 din Directiva 2000/78 trebuie interpretate în sensul că nu se opun posibilității ca un stat membru să declare ca fiind de aplicabilitate generală o convenție colectivă precum cea în discuție în acțiunea principală, în măsura în care convenția respectivă nu privează lucrătorii care intră în domeniul său de aplicare de protecția împotriva discriminărilor pe motive de vârstă care le este conferită prin dispozițiile directivei.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-249/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif de Pau – Franța) – Khaled Boudjlida/Préfet des Pyrénées-Atlantiques (Trimitere preliminară — Vize, azil, imigrare și alte politici legate de libera circulație a persoanelor — Directiva 2008/115/CE — Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Principiul respectării dreptului la apărare — Dreptul resortisantului unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală de a fi ascultat înainte de adoptarea unei decizii care i-ar putea afecta interesele — Decizie de returnare — Dreptul de a fi ascultat înainte de emiterea deciziei de returnare — Conținutul dreptului în cauză)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif de Pau – Franța) – Khaled Boudjlida/Préfet des Pyrénées-Atlantiques
   (Cauza C-249/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Vize, azil, imigrare și alte politici legate de libera circulație a persoanelor - Directiva 2008/115/CE - Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Principiul respectării dreptului la apărare - Dreptul resortisantului unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală de a fi ascultat înainte de adoptarea unei decizii care i-ar putea afecta interesele - Decizie de returnare - Dreptul de a fi ascultat înainte de emiterea deciziei de returnare - Conținutul dreptului în cauză))
   (2015/C 046/09)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Pau

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Khaled Boudjlida

      Pârât: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Dispozitivul

   Dreptul de a fi ascultat în orice procedură, astfel cum se aplică în cadrul Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală și în special în cadrul articolului 6 din aceasta, trebuie interpretat în sensul că include, pentru un resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală, dreptul de a exprima, înainte de adoptarea unei decizii de returnare care îl privește, punctul său de vedere cu privire la legalitatea şederii sale, la eventuala aplicare a articolului 5 și a articolului 6 alineatele (2)-(5) din directiva menționată, precum și cu privire la modalitățile returnării sale.
   În schimb, dreptul de a fi ascultat în orice procedură, astfel cum se aplică în cadrul Directivei 2008/115 și în special în cadrul articolului 6 din aceasta, trebuie interpretat în sensul că nu obligă autoritatea națională competentă nici să îl informeze pe resortisantul în cauză, înainte de audierea organizată în vederea adoptării deciziei în cauză, cu privire la faptul că intenţionează să adopte în privinţa sa o decizie de returnare, nici să îi comunice elementele pe care intenţionează să întemeieze respectiva decizie, nici să îi acorde un termen de reflecţie înainte de a-i primi observaţiile, atunci când resortisantul în cauză are posibilitatea să prezinte, în mod util și efectiv, punctul său de vedere cu privire la ilegalitatea șederii sale și motive care pot justifica, în temeiul dreptului național, abținerea autorității respective de a adopta o decizie de returnare.
   Dreptul de a fi ascultat în orice procedură, astfel cum se aplică în cadrul Directivei 2008/115 și în special în cadrul articolului 6 din aceasta, trebuie interpretat în sensul că resortisantul unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală poate apela, înainte de adoptarea de către autoritatea administrativă națională competentă a unei decizii de returnare care îl privește, la un consilier juridic pentru a beneficia de asistența acestuia în cadrul audierii sale de către autoritatea respectivă, cu condiţia ca exercitarea acestui drept să nu afecteze buna desfăşurare a procedurii de returnare şi să nu compromită punerea eficientă în aplicare a Directivei 2008/115.
   Totuși, dreptul de a fi ascultat în orice procedură, astfel cum se aplică în cadrul Directivei 2008/115 și în special în cadrul articolului 6 din aceasta, trebuie interpretat în sensul că nu impune statelor membre să suporte costurile acestei asistențe în cadrul asistenței juridice gratuite.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-297/11: Acțiune introdusă la 14 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/11

         Acțiune introdusă la 14 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-297/11)
   2011/C 238/16
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Chatzigiannis și A. Marghelis)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neelaborarea planurilor de gestionare a districtelor hidrografice (atât pentru districtele hidrografice situate integral pe teritoriul său, cât și pentru districtele hidrografice internaționale) până la data de 22 decembrie 2009 și prin necomunicarea către Comisie a copiei planurilor de gestionare a districtelor hidrografice până la 22 martie 2010, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatele (1)-(3) și alineatul (6) și al articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În primul rând, în temeiul articolului 13 alineatele (1)-(3) și alineatul (6) și al articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei, statele membre erau obligate să elaboreze, până la până la data de 22 decembrie 2009, planurile de gestionare a districtelor hidrografice (atât pentru districtele hidrografice situate integral pe teritoriul lor, cât și pentru districtele hidrografice internaționale) și să trimită Comisiei copia acestora până la data de 22 martie 2010.
   Din elementele prezentate Comisiei de Republica Elenă rezultă că statul membru menționat nu a elaborat până în prezent niciun plan de gestionare a districtelor hidrografice (atât pentru districtele hidrografice situate integral pe teritoriul său, cât și pentru districtele hidrografice internaționale) și că, prin urmare, nu a trimis Comisiei copia acestora. Comisia concluzionează că Republica Elenă fie nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatele (1)-(3) și alineatul (6), fie pe cele care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (1) din aceasta.
   În al doilea rând, potrivit articolului 14 alineatul (1) litera (c) din aceeași directivă, statele membre erau obligate să supună dezbaterii publice planurile de gestionare a districtelor hidrografice până la data de 22 decembrie 2008.
   Din elementele prezentate Comisiei de Republica Elenă rezultă că această procedură nu a avut încă loc. Comisia concluzionează că Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 alineatul (1) litera (c) din directivă.


title: Cauza C-218/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Campobasso – Italia) – procedură penală împotriva Gianpaolo Paoletti și alții (Trimitere preliminară — Articolul 6 TUE — Articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Principiul retroactivității legii penale mai favorabile — Resortisanți italieni care au organizat intrarea ilegală pe teritoriul italian a unor resortisanți români — Fapte săvârșite înainte de aderarea României la Uniune — Efectul aderării României asupra infracțiunii de facilitare a imigrației ilegale — Punere în aplicare a dreptului Uniunii — Competența Curții)

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/2

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Campobasso – Italia) – procedură penală împotriva Gianpaolo Paoletti și alții
      (Cauza C-218/15) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 6 TUE - Articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Principiul retroactivității legii penale mai favorabile - Resortisanți italieni care au organizat intrarea ilegală pe teritoriul italian a unor resortisanți români - Fapte săvârșite înainte de aderarea României la Uniune - Efectul aderării României asupra infracțiunii de facilitare a imigrației ilegale - Punere în aplicare a dreptului Uniunii - Competența Curții))
      (2016/C 441/02)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale ordinario di Campobasso

         Părțile din procedura penală principală

      Gianpaolo Paoletti, Umberto Castaldi, Domenico Faricelli, Antonio Angelucci, Mauro Angelucci, Antonio D’Ovidio, Camillo Volpe, Giampaolo Canzano, Raffaele Di Giovanni, Antonio Della Valle

         Dispozitivul

      Articolul 6 TUE și articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că aderarea unui stat la Uniune nu se opune ca un alt stat membru să poată aplica o sancțiune penală unor persoane care au săvârșit, anterior acestei aderări, infracțiunea de facilitare a imigrației ilegale a resortisanților din primul stat.

         (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza T-305/11: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – Italmobiliare/Comisia ( „Concurență  — Procedură administrativă  — Decizie de solicitare de informații  — Caracterul necesar al informațiilor solicitate  — Principiul bunei administrări  — Obligația de motivare  — Proporționalitate” )

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/32

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – Italmobiliare/Comisia
   (Cauza T-305/11) (1)

   ((„Concurență - Procedură administrativă - Decizie de solicitare de informații - Caracterul necesar al informațiilor solicitate - Principiul bunei administrări - Obligația de motivare - Proporționalitate”))
   2014/C 135/39
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Italmobiliare SpA (Milano, Italia) (reprezentanţi: iniţial M. Siragusa, F. Moretti, L. Nascimbene, G. Rizza şi M. Piergiovanni, ulterior M. Siragusa, F. Moretti, L. Nascimbene şi G. Rizza, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: iniţial B. Gencarelli, L. Malferrari, É. Gippini Fournier şi C. Hödlmayr, ulterior L. Malferrari, É. Gippini Fournier şi C. Hödlmayr, agenţi, asistaţi de M. Malaguti, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2011) 2364 final a Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cazul 39520 – ciment și produse conexe)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Italmobiliare SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza F-135/11: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2011 — ZZ/EMA

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/24

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2011 — ZZ/EMA
   (Cauza F-135/11)
   2012/C 65/45
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu se reînnoi contractul de agent temporar al reclamantului.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 30 mai 2011 prin care EMA a refuzat examinarea posibilităților de reînnoire a contractului reclamantului;

               —

               obligarea EMA de a plăti reclamantului suma provizorie de 1 euro, sumă care poate fi majorată;

               —

               obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată.


               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/1

         2011/C 30/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 13, 15.1.2011

      Publicații anterioare

      JO C 346, 18.12.2010

      JO C 328, 4.12.2010

      JO C 317, 20.11.2010

      JO C 301, 6.11.2010

      JO C 288, 23.10.2010

      JO C 274, 9.10.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-304/17: Acțiune introdusă la 18 mai 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (5000)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/47

         Acțiune introdusă la 18 mai 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (5000)
   (Cauza T-304/17)
   (2017/C 231/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: M.-C. Simon, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: semnul „5000” – marca Uniunii Europene nr. 12 333 555

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8/3/2017 în cauza R 655/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în cazul în care cealaltă parte intervine în proces, obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiilor egalităţii de tratament şi bunei administrări.


title: Cauza T-328/11: Acțiune introdusă la 21 iunie 2011 — Leifheit/OAPI (EcoPerfect)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/51

         Acțiune introdusă la 21 iunie 2011 — Leifheit/OAPI (EcoPerfect)
   (Cauza T-328/11)
   2011/C 269/113
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Leifheit AG (Nassau, Germania) (reprezentant: G. Hasselblatt, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 martie 2011 (cauza R 1658/2010-1) și admiterea publicării mărcii comunitare „EcoPerfect” cu numărul de înregistrare 8 708 745;

               —

               obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată precum și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „EcoPerfect” pentru produse din clasa 21 — cererea de înregistrare nr. 8 708 745.

      Decizia examinatorului:respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât, în raport cu produsele din clasa 21, marca comunitară solicitată „EcoPerfect” nu este nici descriptivă și nici lipsită de orice caracter distinctiv.


title: Cauza T-437/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Brink's Security Luxembourg/Comisia ( Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Securitatea și supravegherea clădirilor Comisiei din Luxemburg — Respingerea ofertei unui ofertant — Egalitate de tratament — Acces la documente — Protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare — Transfer al unei întreprinderi — Acțiune în despăgubiri )

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Brink's Security Luxembourg/Comisia
   (Cauza T-437/05) (1)

   („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Securitatea și supravegherea clădirilor Comisiei din Luxemburg - Respingerea ofertei unui ofertant - Egalitate de tratament - Acces la documente - Protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Transfer al unei întreprinderi - Acțiune în despăgubiri”)
   2009/C 256/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Brink's Security Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: C. Point și G. Dauphin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Manhaeve, M. Šimerdová și K. Mojzesowicz, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: G4S Security Services SA, fostă Group 4 Falck — Société de surveillance et de securité SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: M. Molitor, P. Lopes Da Silva, N. Cambonie și N. Bogelmann, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 30 noiembrie 2005 de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă 16/2005/OIL (securitatea și supravegherea clădirilor), a Deciziei Comisiei din 30 noiembrie 2005 de atribuire a contractului unui alt ofertant, a unei pretinse decizii implicite a Comisiei prin care aceasta refuză să revoce cele două decizii menționate anterior, precum și a două scrisori ale Comisiei, din 7 și din 14 decembrie 2005, prin care aceasta răspunde cererilor de informații formulate de reclamantă și, pe de altă parte, o acțiune în despăgubiri prin care se solicită repararea prejudiciului pretins a fi fost suferit de reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei din 14 decembrie 2005 prin care se respinge o cerere de comunicare a componenței comisiei de evaluare a cererii de ofertă 16/2005/OIL.

               2.

               Respinge acțiunea în anulare pentru restul motivelor.

               3.

               Respinge acțiunea în despăgubiri.

               4.

               Brink’s Security Luxembourg SA va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie și de G4S Security Services SA, inclusiv cheltuielile de judecată efectuate în procedura măsurilor provizorii.

               5.

               Comisia va suporta jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               6.

               G4S Security Services va suporta jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 48, 25.2.2006.


title: Cauza F-72/08: Acțiune introdusă la 25 august 2008 — Ketselidis/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/51

         Acțiune introdusă la 25 august 2008 — Ketselidis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-72/08)
   (2008/C 272/99)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Michalis Ketselidis (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei implicite de respingere a cererii reclamantului privind modificarea calculului anilor de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii care trebuie luați în considerare la transferul drepturilor sale de pensie dobândite în Grecia către sistemul comunitar.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a cererii privind calculului anilor de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii care trebuie luați în considerare la transferul drepturilor sale de pensie către sistemul comunitar;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-123/12: Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 10 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Giurgiu — România) — SC Volksbank România SA/Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Giurgiu

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/8

         Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 10 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Giurgiu — România) — SC Volksbank România SA/Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Giurgiu
   (Cauza C-123/12) (1)

   2013/C 304/15
   Limba de procedură: româna
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Cauza T-97/15: Acțiune introdusă la 26 februarie 2015 – Mozzetti/OAPI – di Lelio (ALFREDO'S GALLERY alla Scrofa Roma)

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/38

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2015 – Mozzetti/OAPI – di Lelio (ALFREDO'S GALLERY alla Scrofa Roma)
   (Cauza T-97/15)
   (2015/C 127/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamant: Mario Mozzetti (Roma, Italia) (reprezentant: E. Montelione, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ines di Lelio (Roma, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „ALFREDO'S GALLERY alla Scrofa Roma” — Marca comunitară nr. 3 108 289

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 decembrie 2014 în cauza R 656/2014-1

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii de pe rolul Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 50 alineatul (1), și implicit, a articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-301/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Cascina Tre Pini s.s./Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lombardia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Consorzio Parco Lombardo della Valle del Ticino, Comune di Somma Lombardo (Trimitere preliminară — Mediu — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Directiva 92/43/CEE — Situri de importanță comunitară — Revizuirea statutului unui astfel de sit în cazul survenirii unor fenomene de poluare sau de degradare a mediului — Legislație națională care nu prevede posibilitatea persoanelor vizate de a solicita o asemenea revizuire — Atribuirea unei puteri discreționare de a angaja din oficiu o procedură de revizuire a respectivului statut autorităților naționale competente)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Cascina Tre Pini s.s./Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lombardia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Consorzio Parco Lombardo della Valle del Ticino, Comune di Somma Lombardo
   (Cauza C-301/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mediu - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Directiva 92/43/CEE - Situri de importanță comunitară - Revizuirea statutului unui astfel de sit în cazul survenirii unor fenomene de poluare sau de degradare a mediului - Legislație națională care nu prevede posibilitatea persoanelor vizate de a solicita o asemenea revizuire - Atribuirea unei puteri discreționare de a angaja din oficiu o procedură de revizuire a respectivului statut autorităților naționale competente))
   2014/C 159/04
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cascina Tre Pini s.s.

      Pârâte: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lombardia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Consorzio Parco Lombardo della Valle del Ticino, Comune di Somma Lombardo

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare – Consiglio di Stato – Interpretarea articolelor 9 și 10 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale, precum și a faunei și a florei sălbatice (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109) – Situri de importanță comunitară (SIC) – Revizuirea statutului SIC în cazul survenirii unor fenomene de poluare sau de degradare a mediului – Legislație națională care nu prevede posibilitatea persoanelor vizate de a solicita o asemenea revizuire – Atribuirea unei puteri discreționare autorităților competente în ceea ce privește inițierea din oficiu a procedurii de revizuire a statutului SIC – Lipsa evaluării periodice a condițiilor de revizuire a statutului SIC – Lipsa unei obligații de a informa persoanele vizate cu privire la o asemenea procedură

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) și articolele 9 și 11 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, astfel cum a fost modificată prin Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, trebuie interpretate în sensul că autoritățile competente din statele membre au obligația să propună Comisiei Europene declasarea unui sit înscris pe lista siturilor de importanță comunitară în cazul în care aceste autorități au fost sesizate cu o cerere din partea proprietarului unui teren inclus în acest sit care invocă degradarea acestuia din urmă din punctul de vedere al mediului, în măsura în care această cerere se întemeiază pe împrejurarea că, în pofida respectării dispozițiilor articolului 6 alineatele (2)-(4) din această directivă, cu modificările ulterioare, situl respectiv nu mai poate în mod definitiv contribui la conservarea habitatelor naturale, precum și a faunei și a florei sălbatice sau la constituirea rețelei Natura 2000.

               2)

               Articolul 4 alineatul (1) și articolele 9 și 11 din Directiva 92/43, astfel cum a fost modificată prin Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care atribuie competența de a propune adaptarea listei siturilor de importanță comunitară doar colectivităților teritoriale, iar nu și statului, cel puțin cu titlu subsidiar în cazul abținerii de a acționa a acestor autorități, în măsura în care această atribuire a competențelor garantează aplicarea corectă a prevederilor directivei menționate.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012.


title: Cauza T-867/16: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – Nomacorc/Comisia

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/21

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – Nomacorc/Comisia
   (Cauza T-867/16)
   (2017/C 046/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nomacorc (Thimister-Clermont, Belgia) (reprezentanți: S. Verschuur, M. Stroungi și L. Mélia, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolelor 1-4 din Decizia Comisiei din 11 ianuarie 2016 legată de ajutorul de stat SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) privind schema de ajutoare de stat privind scutirea aplicabilă profitului excedentar pusă în aplicare de Belgia (denumită în continuare „decizia atacată”) (1);

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 1 litera (d) din Regulamentul 2015/1589 (2) prin calificarea incorectă a deciziilor privind profitul excedentar drept schemă de ajutoare, săvârșind astfel diferite erori de drept, de fapt și de apreciere vădite și oferind o motivare necorespunzătoare.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE prin săvârșirea unei erori substanțiale de drept și a unei erori vădite de apreciere la interpretarea și aplicarea sistemului de referință în scopul de a evalua dacă deciziile privind profitul excedentar au conferit un avantaj selectiv.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că s-a constatat în mod incorect că deciziile privind profitul excedentar au conferit un avantaj selectiv, săvârșindu-se astfel diferite erori de fapt și de apreciere vădite, nefiind realizată o examinare diligentă și imparțială și oferindu-se o motivare necorespunzătoare.

      (1)  Decizia (UE) 2016/1699 a Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat privind scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Belgia [notificată cu numărul C(2015) 9837] (JO 2016, L 260, p. 61).

      (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-636/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht München I — Germania) — Karl Berger/Freistaat Bayern [Regulamentul (CE) nr. 178/2002 — Protecția consumatorilor — Siguranța alimentară — Informarea publicului — Introducerea pe piață a unui produs alimentar care nu este adecvat consumului uman, dar care nu prezintă un risc pentru sănătate]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht München I — Germania) — Karl Berger/Freistaat Bayern
   (Cauza C-636/11) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Protecția consumatorilor - Siguranța alimentară - Informarea publicului - Introducerea pe piață a unui produs alimentar care nu este adecvat consumului uman, dar care nu prezintă un risc pentru sănătate)
   2013/C 156/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht München I

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Karl Berger

      Pârât: Freistaat Bayern

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Landgericht München I — Interpretarea art. 10 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68) — Domeniu de aplicare ratione temporis — Reglementare națională care permite informarea cetățenilor în cazul introducerii pe piață a unui produs alimentar impropriu consumului și cu aspect respingător, dar care nu prezintă un risc concret pentru sănătate

      Dispozitivul

   Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare trebuie interpretat în sensul că nu este de natură să se opună unei reglementări naționale care permite informarea publicului prin menționarea numelui produsului alimentar, precum și a celui al întreprinderii sub al cărei nume sau nume comercial a fost fabricat, prelucrat sau distribuit produsul, în situația în care un astfel de produs, deși nu este dăunător sănătății, nu este adecvat consumului uman. Articolul 17 alineatul (2) al doilea paragraf din regulamentul menționat trebuie interpretat în sensul că permite, în împrejurări precum cele din cauza principală, ca autoritățile naționale să adreseze o astfel de informare publicului, cu respectarea cerințelor prevăzute la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza T-415/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 26 aprilie 2007 — Tebaldi și alții/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2003 — Refuz de promovare — Atribuirea de puncte de promovare — Inadmisibilitate vădită )

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/23

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 26 aprilie 2007 — Tebaldi și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-415/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2003 - Refuz de promovare - Atribuirea de puncte de promovare - Inadmisibilitate vădită’)
   (2007/C 140/40)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Vittoria Tebaldi (Bruxelles, Belgia); Vicente Tejero Gazo (Tervuren, Belgia); Victor Gonzalez Martinez (Bruxelles) și Alessandro Giovannetti (Ernster, Luxemburg) (reprezentanți: inițial G. Bounéou și F. Frabetti, ulterior F. Frabetti, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și H. Kraemer, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare, în principal, a listei de funcționari promovați la gradul superior cu ocazia exercițiului 2003, în măsura în care această listă nu cuprinde numele reclamanților, precum și a actelor preparatorii pentru această decizie și, în subsidiar, a deciziei privind acordarea de puncte de promovare în cadrul exercițiului de evaluare 2003.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind în mod vădit inadmisibilă.

               2)

               Obligă fiecare parte să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza F-119/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 – Martens și Olsson/Comisia [Funcție publică – Funcționari – Pensii – Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Drepturi de pensie dobândite, înainte de intrarea în serviciul Uniunii, într-un sistem național de pensii – Transfer către sistemul de pensii al Uniunii – Propunere de bonificație de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii – Excepție de inadmisibilitate – Noțiunea de act cauzator de prejudicii – Articolul 83 din Regulamentul de procedură]

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/47

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 – Martens și Olsson/Comisia
      (Cauza F-119/13) (1)

      ([Funcție publică - Funcționari - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Drepturi de pensie dobândite, înainte de intrarea în serviciul Uniunii, într-un sistem național de pensii - Transfer către sistemul de pensii al Uniunii - Propunere de bonificație de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii - Excepție de inadmisibilitate - Noțiunea de act cauzator de prejudicii - Articolul 83 din Regulamentul de procedură])
      (2016/C 364/60)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Lieve Martens (Kessel-Lo, Belgia) și Björn Mikael Olsson (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați, ulterior J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, agenți, ulteior G. Gattinara, agent, și în final G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziilor privind transferul drepturilor de pensie ale reclamanților către sistemul de pensii al Uniunii care aplică noile DGA referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Doamna Lieve Martens și domnul Björn Mikael Olsson suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 129, 28.4.2014, p. 37.


title: Cauza T-251/13: Ordonanța Tribunalului din 3 martie 2015 – Gemeente Nijmegen/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Ajutor acordat de o municipalitate olandeză în favoarea unui club de fotbal profesionist — Decizie de deschidere a procedurii oficiale de investigare prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Măsură de ajutor pusă în aplicare în întregime la data deciziei — Admisibilitate — Act atacabil”)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/49

         Ordonanța Tribunalului din 3 martie 2015 – Gemeente Nijmegen/Comisia
   (Cauza T-251/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Ajutor acordat de o municipalitate olandeză în favoarea unui club de fotbal profesionist - Decizie de deschidere a procedurii oficiale de investigare prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Măsură de ajutor pusă în aplicare în întregime la data deciziei - Admisibilitate - Act atacabil”))
   (2015/C 138/64)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Gemeente Nijmegen (Țările de Jos) (reprezentanți: H. Janssen și S. van der Heul, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2013) 1152 final a Comisiei din 6 martie 2013 privind ajutoarele acordate cluburilor de fotbal profesioniste din Țările de Jos Vitesse, NEC, Willem II, MVV, PSV și FC Den Bosch în perioada 2008-2011 [Ajutor de stat SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Gemeente Nijmegen la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza F-134/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 august 2016 – Cocchi și Falcione/Comisia (Funcție publică – Obligație de asistență – Articolul 24 din statut – Respingerea cererii de asistență – Pensii – Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Cerere de transfer a drepturilor la pensie – Renunțarea la cererea de transfer a drepturilor la pensie în timpul procesului – Nepronunțare asupra respingerii cererii de asistență)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/42

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 august 2016 – Cocchi și Falcione/Comisia
      (Cauza F-134/11) (1)

      ((Funcție publică - Obligație de asistență - Articolul 24 din statut - Respingerea cererii de asistență - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Cerere de transfer a drepturilor la pensie - Renunțarea la cererea de transfer a drepturilor la pensie în timpul procesului - Nepronunțare asupra respingerii cererii de asistență))
      (2016/C 364/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppen, Belgia) și Nicola Falcione (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial S. Orlandi, J.-N. Nouis și D. de Abreu Caldas, avocați, ulterior S. Orlandi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Martin și J. Baquero Cruz, agenți, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți, ulterior G. Gattinara, agent, și în cele din urmă G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei de respingere a cererii de asistență a reclamanților în temeiul articolului 24 din statut ca urmare a retragerii unei propuneri de transfer acceptate de reclamanți și după expirarea unui termen rezonabil pentru a beneficia de posibilitatea de a le transfera drepturile la pensie

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe în cauza F-134/11, Cocchi și Falcione/Comisia.

                  2)

                  Domnul Giorgio Cocchi, domnul Nicola Falcione și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 23.