title: Cauza C-514/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Guimarães – Portugalia) – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade/José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto (Trimitere preliminară — Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto — Directiva 72/166/CEE — Articolul 3 alineatul (1) — Noțiunea „circulația vehiculelor” — Accident produs într o exploatație agricolă — Accident în care a fost implicat un tractor agricol staționat, dar care avea motorul în funcțiune pentru a acționa o pompă utilizată la dispersia de erbicid)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Guimarães – Portugalia) – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade/José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto
   (Cauza C-514/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto - Directiva 72/166/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - Noțiunea „circulația vehiculelor” - Accident produs într o exploatație agricolă - Accident în care a fost implicat un tractor agricol staționat, dar care avea motorul în funcțiune pentru a acționa o pompă utilizată la dispersia de erbicid))
   (2018/C 032/04)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade

      Pârâți: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi trebuie interpretat în sensul că nu se încadrează în noțiunea „circulația vehiculelor”, menționată în această dispoziție, o situație în care un tractor agricol a fost implicat într-un accident în timp ce funcția sa principală, în momentul producerii accidentului, nu consta în a servi drept mijloc de transport, ci în a genera, ca mașină de lucru, forța motrice necesară pentru acționarea pompei unui pulverizator de erbicid.

      (1)  JO C 475, 19.12.2016.


title: Cauza T-755/17: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2017 – Republica Federală Germania/ECHA

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/37

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2017 – Republica Federală Germania/ECHA
   (Cauza T-755/17)
   (2018/C 032/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: D. Klebs și T. Henze)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei camerei de recurs din 8 septembrie 2017 a Agenției Europene pentru Produse Chimice (cauza nr. A-026-2015), în măsura în care

                           —

                           a anulat în parte decizia comitetului statelor membre din 1 octombrie 2015 privind substanța 1,4-benzen-diamină, N, N’- amestec de fenil și derivați din benzil (denumită în continuare „BENPAT”), CAS-nr. 68953-84-4 (nr. CE 273-227-8), în sensul că această din urmă decizie a prevăzut ca declaranții să identifice metaboliții în cursul studiului, conform testului OCDE TG 309;

                           —

                           a anulat în parte decizia menționată, în sensul că această din urmă decizie a prevăzut efectuarea unui studiu conform testului OCDE TG 308 și

                           —

                           a stabilit că declarația privind bioacumularea trebuia să fie eliminată din expunerea de motive a deciziei respective;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.
   Reclamanta impută în special camerei de recurs că și-a depășit competențele, în sensul că, în cadrul procedurii de recurs, camera de recurs a examinat și a analizat din nou și în integralitate decizia de evaluare, concluzionând astfel (în mod eronat, atât cu privire la formă, cât și cu privire la fond) că decizia comitetului statelor membre trebuie să fie anulată și reformată în parte.

               1.

               Primul motiv: necompetența camerei de recurs în ceea ce privește chestiunile de fond în cadrul procedurii de evaluare

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea jurisprudenței Meroni a Curții, întrucât camera de recurs, în calitate de organ al unei agenții a Uniunii, nu dispune de putere proprie de apreciere pentru adoptarea unei decizii

               3.

               Al treilea motiv: încălcarea principiului subsidiarității și a principiului atribuirii competențelor, întrucât camera de recurs a încălcat drepturile statelor membre, instituționalizate prin competența acestora de a adopta decizii în comitetul statelor membre din cadrul agenției, deoarece dreptul Uniunii nu prevede un temei juridic pentru acțiunea acesteia

               4.

               Al patrulea motiv: încălcarea dispozițiilor Regulamentului REACH (1), întrucât camera de recurs nu dispune de competență de fond în privința deciziei de evaluare
               Cu titlu subsidiar, reclamanta susține că, potrivit articolului 51 alineatul (8) din Regulamentul REACH, camera de recurs dispune doar de o competență limitată de control a deciziilor de evaluare.

               5.

               Al cincilea motiv: încălcarea obligației de motivare potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE, întrucât camera de recurs nu și-a determinat pretinsa competență de examinare

               6.

               Al șaselea motiv: eroarea și nelegalitatea pe fond a deciziei

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Comisiei din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84).


title: Cauza C-486/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 23 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata – Italia) – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture [Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curţii — Contracte de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii — Directiva 2014/24/UE — Articolul 4 — Valoarea pragurilor pentru contractele de achiziții publice — Contracte de achiziții care pot prezenta un interes transfrontalier cert — Cerere vădit inadmisibilă]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/10

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 23 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata – Italia) – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture
   (Cauza C-486/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curţii - Contracte de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii - Directiva 2014/24/UE - Articolul 4 - Valoarea pragurilor pentru contractele de achiziții publice - Contracte de achiziții care pot prezenta un interes transfrontalier cert - Cerere vădit inadmisibilă])
   (2018/C 032/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Olympus Italia Srl

      Pârât: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture

      cu participarea: Crimo Italia Srl

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Tribunale amministrativo regionale per la Basilicata (Tribunalul Administrativ Regional din Basilicata, Italia) prin decizia din 22 iulie 2017, primită de Curte la 10 august 2017, este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-622/16: Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2017 – sheepworld/EUIPO (Alles wird gut) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Alles wird gut — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/28

         Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2017 – sheepworld/EUIPO (Alles wird gut)
   (Cauza T-622/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Alles wird gut - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 032/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: sheepworld AG (Ursensollen, Germania) (reprezentant: S. von Rüden, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 iunie 2016 (cauza R 212/2016-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Alles wird gut ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă sheepworld AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza C-453/17 P: Recurs introdus la 27 iulie 2017 de Laure Camerin împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 1 iunie 2017 în cauza T-647/16, Camerin/Parlamentul

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/11

         Recurs introdus la 27 iulie 2017 de Laure Camerin împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 1 iunie 2017 în cauza T-647/16, Camerin/Parlamentul
   (Cauza C-453/17 P)
   (2018/C 032/16)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Laure Camerin (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European
   Prin ordonanța din 30 noiembrie 2017, Curtea (Camera a zecea) a respins recursul.


title: Cauza T-728/16: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – Tuerck/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor de pensie naționale — Aprecierea capitalului între data la care a fost depusă cererea de transfer și data realizării efective a transferului”)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/29

         Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – Tuerck/Comisia
   (Cauza T-728/16) (1)

   ((„Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transferul drepturilor de pensie naționale - Aprecierea capitalului între data la care a fost depusă cererea de transfer și data realizării efective a transferului”))
   (2018/C 032/39)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sabine Tuerck (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și L. Radu Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Cerere formulată în temeiul articolului 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Comisiei din 10 decembrie 2015 de confirmare a transferului la sistemul de pensii al Uniunii Europene a drepturilor de pensie dobândite de reclamantă anterior intrării sale în serviciul Uniunii

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei Europene din 10 decembrie 2015 privind confirmarea transferului către sistemul de pensii al Uniunii Europene al drepturilor de pensie dobândite de doamna Sabine Tuerck anterior intrării sale în serviciul Uniunii.

               2)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 475, 19.12.2016.


title: Cauza T-121/16: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2017 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă BURLINGTON THE ORIGINAL — Mărcile naționale verbale anterioare BURLINGTON și BURLINGTON ARCADE — Mărcile Uniunii Europene și națională figurative anterioare BURLINGTON ARCADE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001] — Profit necuvenit obținut de pe urma caracterului distinctiv sau a renumelui mărcilor anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”}

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/24

         Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2017 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Cauza T-121/16) (1)

   ({„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă BURLINGTON THE ORIGINAL - Mărcile naționale verbale anterioare BURLINGTON și BURLINGTON ARCADE - Mărcile Uniunii Europene și națională figurative anterioare BURLINGTON ARCADE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Utilizare în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001] - Profit necuvenit obținut de pe urma caracterului distinctiv sau a renumelui mărcilor anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”})
   (2018/C 032/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Tulliallan Burlington Ltd (Saint-Hélier, Jersey) (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Germania) (reprezentant: A. Parr, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2016 (cauza R 2501/2013-4), referitoare la o procedură de opoziție între Tulliallan Burlington și Burlington Fashion

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Tulliallan Burlington Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-757/17: Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2017 – Kerstens/Comisia

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/38

         Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2017 – Kerstens/Comisia
   (Cauza T-757/17)
   (2018/C 032/52)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Petrus Kerstens (Overijse, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 27 martie 2017 adresate reclamantului în măsura în care dispune reluarea cazului CMS 15/017 ab initio;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 7 aprilie 2017 adresate reclamantului în măsura în care dispune reluarea cazului CMS 12/063 ab initio;

               —

               acordarea în favoarea reclamantului a unei despăgubiri totale de 40 000 de euro, cu titlu de daune morale speciale, care trebuie plătită de Comisia Europeană;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, în aplicarea articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o executare necorespunzătoare a Hotărârii de anulare din 14 februarie 2017, Kerstens/Comisia (T-270/16 P, nepublicată, EU:T:2017:74) și pe o încălcare a principiului non bis in idem care ar fi fost săvârșite de autoritatea împuternicită să facă numiri (denumită în continuare „AIPN”) prin care s-a decis redeschiderea unor proceduri disciplinare al căror obiect fusese reclamantul.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o executare necorespunzătoare a hotărârii citate anterior și pe o încălcare a principiului bunei administrări care include obligația de tratare imparțială și echitabilă a cauzelor, pe o încălcare a principiului prezumției de nevinovăție și pe încălcarea dreptului la apărare, în măsura în care aceste decizii de redeschidere a respectivelor proceduri disciplinare nu ar oferi garanții de imparțialitate și de echitate în tratarea cauzei reclamantului.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe o executare necorespunzătoare a hotărârii citate anterior și pe o încălcare a principiilor securității juridice și bunei administrări, și în special a principiului termenului rezonabil, în condițiile în care, potrivit reclamantului, o nouă procedură disciplinară ar trebui de asemenea să intervină într-un termen rezonabil, ceea ce nu s-ar întâmpla în speță.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe o cerere de despăgubire specială ca urmare a nelegalităților citate anterior pentru repararea prejudiciului moral pretins cauzat de administrație reclamantului, în condițiile în care anularea actelor atacate nu ar putea, în sine, să repare respectivul prejudiciu.


title: Cauza C-467/17 P: Recurs introdus la 1 august 2017 de Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 6 iunie 2017 în cauza T-172/17, Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio/Parlamentul și Consiliul

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/11

         Recurs introdus la 1 august 2017 de Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 6 iunie 2017 în cauza T-172/17, Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio/Parlamentul și Consiliul
   (Cauza C-467/17 P)
   (2018/C 032/17)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss (reprezentant: F. Longo, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   Prin ordonanța din 29 noiembrie 2017, Curtea (Camera a opta) a respins recursul și a obligat Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-815/16: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2017 – For Tune/EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative opus AETERNATUM — Marca Uniunii Europene verbală anterioară OPUS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [în prezent articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/29

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2017 – For Tune/EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM)
   (Cauza T-815/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative opus AETERNATUM - Marca Uniunii Europene verbală anterioară OPUS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [în prezent articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 032/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: For Tune sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: K. Popławska, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Simplicity trade GmbH (Oelde, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 septembrie 2016 (cauza R 152/2016-2), privind o procedură de opoziție între Simplicity trade și For Tune.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă For Tune sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza C-593/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 13 octombrie 2017 – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 13 octombrie 2017 – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover
   (Cauza C-593/17)
   (2018/C 032/18)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Pârât: Hauptzollamt Hannover

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 767/2014 al Comisiei din 11 iulie 2014 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (1) este aplicabil în speță?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: nota explicativă a Comisiei Europene referitoare la subpoziția 1902 3010 din Nomenclatura combinată, care a fost publicată la 4 martie 2015, trebuie avută în vedere la interpretarea subpoziției 1902 3010 NC, în măsura în care la această poziție termenul prăjit este menționat ca exemplu de proces industrial de uscare?

      (1)  JO 2014, L 209, p. 12.


title: Cauza T-761/17: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2017 – UR/Comisia

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/39

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2017 – UR/Comisia
   (Cauza T-761/17)
   (2018/C 032/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: UR (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei juriului concursului din 11 august 2017, luată într-o procedură de reexaminare, de a nu îi înscrie numele pe lista de rezervă a concursului EPSO/AD/322/16;

               —

               obligarea, în orice ipoteză, a Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere pe care juriul concursului ar fi comis-o atunci când a considerat că diploma reclamantului nu îndeplinește una dintre condițiile de admitere la concurs.

               2.

               Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe excepția de nelegalitate a avizului de concurs, întemeiată pe articolul 27 primul paragraf din Statutul funcționarilor. În special, condiția de admitere în litigiu nu ar fi legată de exigențele locurilor de muncă scoase la concurs, astfel cum sunt descrise în avizul de concurs, și ar fi, prin urmare, contrară interesului serviciului.

               3.

               Al treilea motiv, invocat cu titlu și mai subsidiar, întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate, întrucât nu au fost expuse criteriile stabilite de juriu pentru aprecierea pertinenței diplomei reclamantului din perspectiva condiției de admitere în litigiu, ceea ce ar împiedica reclamantul să își asigure apărarea în mod adecvat.


title: Cauza C-624/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Den Haag (Țările de Jos) la 6 noiembrie 2017 – Procedură penală împotriva Tronex BV

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Den Haag (Țările de Jos) la 6 noiembrie 2017 – Procedură penală împotriva Tronex BV
   (Cauza C-624/17)
   (2018/C 032/19)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Den Haag

      Partea din procedura principală

   Tronex BV

      Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Un comerciant cu amănuntul care, pe baza unei convenții încheiate cu furnizorul său (fie acesta importator, comerciant cu ridicata, distribuitor, producător sau altă persoană de la care a achiziționat bunul), restituie un bun restituit de un consumator sau care a devenit excedentar în asortimentul său trebuie considerat un deținător care aruncă bunul în sensul articolului 3 punctul 1 din Directiva cadru (1)?

                           b)

                           Pentru răspunsul la întrebarea 1.a este relevantă împrejurarea că este vorba despre un bun care prezintă un viciu sau un defect ușor de remediat?

                           c)

                           Pentru răspunsul la întrebarea 1.a este relevantă împrejurarea că este vorba despre un bun care prezintă un viciu sau un defect de o asemenea amploare sau gravitate încât, pentru acest motiv, bunul nu mai este adecvat sau util în raport cu destinația sa inițială?

               2)

                           a)

                           Un comerciant cu amănuntul sau un furnizor care revinde unui cumpărător de loturi (de articole reziduale) un bun restituit de un consumator sau care a devenit excedentar în asortimentul său trebuie considerat un deținător care aruncă bunul respectiv în sensul articolului 3 punctul 1 din Directiva cadru?

                           b)

                           Pentru răspunsul la întrebarea 2.a este relevantă valoarea prețului de vânzare datorat de cumpărătorul de loturi comerciantului cu amănuntul sau furnizorului?

                           c)

                           Pentru răspunsul la întrebarea 2.a este relevantă împrejurarea că este vorba despre un bun care prezintă un viciu sau un defect ușor de remediat?

                           d)

                           Pentru răspunsul la întrebarea 2.a este relevantă împrejurarea că este vorba despre un bun care prezintă un viciu sau un defect de o asemenea amploare sau gravitate încât, pentru acest motiv, bunul nu mai este adecvat sau util în raport cu destinația sa inițială?

               3)

                           a)

                           Un cumpărător de loturi care revinde unor terți (din străinătate) un lot mare de bunuri achiziționat de la comercianți cu amănuntul sau de la furnizori, care au fost restituite de consumatori sau au devenit excedentare, trebuie considerat un deținător care aruncă lotul respectiv de bunuri în sensul articolului 3 punctul 1 din Directiva cadru?

                           b)

                           Pentru răspunsul la întrebarea 3.a este relevantă valoarea prețului de vânzare datorat de terț cumpărătorului loturilor?

                           c)

                           Pentru răspunsul la întrebarea 3.a este relevantă împrejurarea că lotul de bunuri conține și articole care prezintă un viciu sau un defect ușor de remediat?

                           d)

                           Pentru răspunsul la întrebarea 3.a este relevantă împrejurarea că este vorba despre un bun care prezintă un viciu sau un defect de o asemenea amploare sau gravitate încât, pentru acest motiv, bunul respectiv nu mai este adecvat sau util în raport cu destinația sa inițială?

                           e)

                           Pentru răspunsul la întrebările 3.c sau 3.d, este relevantă proporția bunurilor defecte din întregul lot de bunuri revândute terților? Dacă da, ce procentaj constituie punctul de inflexiune?

      (1)  Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO 2008, L 312, p. 3).


title: Cauza C-107/16: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 23 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Pordenone – Italia) – Procedură penală privind pe Giorgio Fidenato [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Agricultură — Produse alimentare și furaje modificate genetic — Măsuri de urgență — Măsură națională prin care se urmărește interzicerea cultivării porumbului modificat genetic MON 810 — Adoptarea și menținerea măsurii — Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 — Articolul 34 — Regulamentul (CE) nr. 178/2002 — Articolele 53 și 54 — Condiții de aplicare — Principiul precauției]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/4

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 23 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Pordenone – Italia) – Procedură penală privind pe Giorgio Fidenato
   (Cauza C-107/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Agricultură - Produse alimentare și furaje modificate genetic - Măsuri de urgență - Măsură națională prin care se urmărește interzicerea cultivării porumbului modificat genetic MON 810 - Adoptarea și menținerea măsurii - Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 - Articolul 34 - Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Articolele 53 și 54 - Condiții de aplicare - Principiul precauției])
   (2018/C 032/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Pordenone

      Partea din procedura principală

   Giorgio Fidenato

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 34 din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic, coroborat cu articolul 53 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare, trebuie interpretat în sensul că Comisia nu este obligată să adopte măsuri de urgență în sensul acestui din urmă articol în cazul în care un stat membru o informează oficial, în conformitate cu articolul 54 alineatul (1) din acest din urmă regulament, în privința necesității de a se lua asemenea măsuri, în condițiile în care nu este evident că un produs autorizat de Regulamentul nr. 1829/2003 sau în conformitate cu acesta este susceptibil să prezinte un risc grav pentru sănătatea umană, pentru sănătatea animală sau pentru mediu.

               2)

               Articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003, coroborat cu articolul 54 din Regulamentul nr. 178/2002, trebuie interpretat în sensul că un stat membru poate, după ce a informat oficial Comisia Europeană în privința necesității de a se lua măsuri de urgență, iar Comisia nu a hotărât în conformitate cu articolul 53 din Regulamentul nr. 1829/2003, să adopte asemenea măsuri la nivel național.

               3)

               Articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003, coroborat cu principiul precauției astfel cum este prevăzut la articolul 7 din Regulamentul nr. 178/2002, trebuie interpretat în sensul că nu conferă statelor membre facultatea de a adopta măsuri de urgență provizorii, în conformitate cu articolul 54 din Regulamentul nr. 178/2002, numai în temeiul acestui principiu, fără să fie îndeplinite condițiile de fond prevăzute la articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003.

      (1)  JO C 165, 10.05.2016.


title: Cauza C-629/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 18 octombrie 2017 – J. Portugal Ramos Vinhos SA/Adega Cooperativa de Borba CRL

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 18 octombrie 2017 – J. Portugal Ramos Vinhos SA/Adega Cooperativa de Borba CRL
   (Cauza C-629/17)
   (2018/C 032/20)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: J. Portugal Ramos Vinhos SA

      Pârâtă: Adega Cooperativa de Borba CRL

      Întrebarea preliminară

   În contextul examinării admisibilității unei cereri de înregistrare a unor semne sau indicii pentru desemnarea unor produse vinicole, expresia „indicii putând servi, în comerț, pentru a desemna […] alte caracteristici ale [produsului sau ale prestării de servicii]”, care este prevăzută la articolul [3] alineatul (1) litera (c) din Directiva 2008/95/CE (1), trebuie interpretată în sensul că include trimiterea, în expresii verbale adoptate ca marcă ce includ o denumire geografică protejată ca denumire de origine a unui vin, la termenul „adega”, ca expresie utilizată în mod curent pentru identificarea instalațiilor și a incintelor în care se desfășoară procesul de fabricație a acestui tip de produse, în expresia verbală adoptată ca marcă, în cazurile în care această expresie („adega”) este unul dintre elementele verbale ce compun denumirea persoanei juridice care dorește să obțină înregistrarea mărcii?

      (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 2008, L 299, p. 25).


title: Cauza T-122/16: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2017 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (Burlington) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală BURLINGTON — Mărcile naționale verbale anterioare BURLINGTON și BURLINGTON ARCADE — Mărcile Uniunii Europene și națională figurative anterioare BURLINGTON ARCADE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizarea în comerț a unui semn a cărui aplicabilitate nu este numai locală — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001] — Profit obținut în mod nejustificat ca urmare a caracterului distinctiv sau a renumelui mărcilor anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/24

         Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2017 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (Burlington)
   (Cauza T-122/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală BURLINGTON - Mărcile naționale verbale anterioare BURLINGTON și BURLINGTON ARCADE - Mărcile Uniunii Europene și națională figurative anterioare BURLINGTON ARCADE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Utilizarea în comerț a unui semn a cărui aplicabilitate nu este numai locală - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001] - Profit obținut în mod nejustificat ca urmare a caracterului distinctiv sau a renumelui mărcilor anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”])
   (2018/C 032/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tulliallan Burlington Ltd (Saint-Hélier, Jersey) (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Germania) (reprezentant: A. Parr, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2016 (cauza R 2409/2013-4) privind o procedură de opoziție între Tulliallan Burlington și Burlington Fashion

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Tulliallan Burlington Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza C-637/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa (Portugalia) la 15 noiembrie 2017 – Cogeco Communications Inc/Sport TV Portugal și alții

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa (Portugalia) la 15 noiembrie 2017 – Cogeco Communications Inc/Sport TV Portugal și alții
   (Cauza C-637/17)
   (2018/C 032/21)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cogeco Communications Inc

      Pârâte: Sport TV Portugal, SA, Controlinvest-SGPS SA, Nos-SGPS SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 9 alineatul (1) și articolul 10 alineatele (2), (3) și (4) din Directiva 2014/104/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 noiembrie 2014 privind anumite norme care guvernează acțiunile în despăgubire în temeiul dreptului intern în cazul încălcărilor dispozițiilor legislației în materie de concurență a statelor membre și a Uniunii Europene, precum și celelalte dispoziții ale acesteia sau principiile generale ale dreptului Uniunii Europene aplicabile pot fi interpretate în sensul că creează drepturi pentru un justițiabil (în speță o societate comercială pe acțiuni de drept canadian) de care el se poate prevala în justiție împotriva unui alt justițiabil (în speță o societate comercială pe acțiuni de drept portughez) în cadrul unei acțiuni în despăgubire privind un pretins prejudiciu suferit ca urmare a unei încălcări a dreptului concurenței, în special atunci când, la data introducerii acțiunii în justiție în cauză (27 februarie 2015), termenul de transpunere în dreptul național acordat statelor membre, în conformitate cu articolul 21 alineatul (1) din directivă, nu a expirat încă?

               2)

               Articolul 10 alineatele (2), (3) și (4) din directivă, precum și celelalte dispoziții ale sale sau principiile generale ale dreptului Uniunii Europene aplicabile pot fi interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum cea a articolului 498 alineatul (1) din Codul civil portughez, care, din moment ce se aplică unor fapte care au avut loc înainte de data publicării directivei menționate, înainte de intrarea sa în vigoare și înainte de data limită de transpunere a acesteia, în cadrul unei acțiuni în justiție introduse de asemenea înaintea acestei din urmă date:

                           a)

                           stabilește un termen de prescripție de 3 ani pentru un drept la repararea prejudiciului întemeiat pe răspunderea civilă extracontractuală;

                           b)

                           prevede că acest termen de 3 ani se calculează de la data la care persoana lezată a avut cunoștință de dreptul său la repararea prejudiciului, chiar dacă nu se cunosc responsabilul și întinderea exactă a prejudiciului; și

                           c)

                           nu prevede nicio normă care să impună sau să autorizeze suspendarea sau întreruperea acestui termen numai pentru că o autoritate din domeniul concurenței a luat măsuri în cadrul unei anchete sau al unei proceduri referitoare la o încălcare a dispozițiilor de drept al concurenței de care este legată acțiunea în despăgubire?

               3)

               Articolul 9 alineatul (1) din directivă, precum și celelalte dispoziții ale sale sau principiile generale ale dreptului Uniunii Europene aplicabile pot fi interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum cea a articolului 623 din Codul de procedură civilă portughez, care, din moment ce se aplică unor fapte care au avut loc înainte de data publicării directivei menționate, înainte de intrarea sa în vigoare și înainte de data limită de transpunere a acesteia, în cadrul unei acțiuni în justiție introduse de asemenea înaintea acestei din urmă date:

                           a)

                           dispune că o condamnare definitivă pronunțată într-o procedură administrativă privind o încălcare este lipsită de efect în acțiunile civile privind raporturile juridice care depind de săvârșirea încălcării? Sau (în funcție de interpretarea reținută)

                           b)

                           prevede că o asemenea condamnare definitivă pronunțată într-o procedură administrativă privind o încălcare constituie pentru terți o prezumție simplă în ceea ce privește existența faptelor care caracterizează încălcarea sancționată și care îndeplinesc cerințele legale, în orice acțiune civilă care privește raporturile juridice care depind de săvârșirea încălcării?

               4)

               Articolul 9 alineatul (1) și articolul 10 alineatele (2), (3) și (4) din directivă, articolul 288 al treilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene sau orice altă dispoziție de drept primar sau derivat, jurisprudență sau principiu general al dreptului Uniunii Europene aplicabile pot fi interpretate în sensul că se opun unor norme de drept național precum articolul 498 alineatul (1) din Codul civil portughez și articolul 623 din Codul de procedură civilă portughez, care, din moment ce se aplică unor fapte care au avut loc înainte de data publicării directivei menționate, înainte de intrarea sa în vigoare și înainte de data limită de transpunere a acesteia, în cadrul unei acțiuni în justiție introduse de asemenea înaintea acestei din urmă date, nu iau în considerare textul și finalitatea directivei și nu urmăresc atingerea obiectivului vizat de aceasta?

               5)

               Cu titlu subsidiar, numai în cazul în care Curtea ar răspunde afirmativ la oricare dintre întrebările care precedă, articolul 22 din directivă, precum și celelalte dispoziții relevante ale acesteia sau principiile generale ale dreptului Uniunii Europene aplicabile pot fi interpretate în sensul că se opun ca instanța națională să aplice în speță articolul 498 alineatul (1) din Codul civil portughez sau articolul 623 din Codul de procedură civilă portughez, în redactarea lor actuală, dar interpretate și aplicate astfel încât să fie compatibile cu dispozițiile articolului 10 din directivă?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 5, un justițiabil se poate prevala de articolul 22 din directivă împotriva unui alt justițiabil în fața unei instanțe naționale într-o acțiune în despăgubire introdusă pentru obținerea reparării unui prejudiciu suferit în urma unei încălcări a dreptului concurenței?

      (1)  Directiva 2014/104/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 noiembrie 2014 privind anumite norme care guvernează acțiunile în despăgubire în temeiul dreptului intern în cazul încălcărilor dispozițiilor legislației în materie de concurență a statelor membre și a Uniunii Europene (JO 2014, L 349, p. 1).


title: Cauza T-562/15: Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2017 – Federcaccia Toscana și alții/Comisia Europeană („Mediu — Conservarea păsărilor sălbatice — Specii care pot face obiectul unor acțiuni de vânătoare — Condiții care trebuie respectate de legislațiile naționale privind vânătoarea — Armonizarea criteriilor de aplicare de la articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2009/147/CE — Perioadă de interzicere a activităților de vânătoare în Toscana”)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/31

         Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2017 – Federcaccia Toscana și alții/Comisia Europeană
   (Cauza T-562/15) (1)

   ((„Mediu - Conservarea păsărilor sălbatice - Specii care pot face obiectul unor acțiuni de vânătoare - Condiții care trebuie respectate de legislațiile naționale privind vânătoarea - Armonizarea criteriilor de aplicare de la articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2009/147/CE - Perioadă de interzicere a activităților de vânătoare în Toscana”))
   (2018/C 032/42)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Federcaccia Toscana (Florența, Italia) și celelalte cinci reclamante ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: A. Bruni, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și C. Hermes, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE prin care se solicită constatarea faptului că Comisia s-ar fi abținut în mod nelegal să actualizeze anumite date cu privire la Italia, cuprinse în documentul referitor la noțiunile-cheie, stabilit de comitetul ORNIS, prevăzut de Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea pasărilor sălbatice (JO 2010, L 20, p. 7), o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea scrisorii Comisiei din 6 octombrie 2014 în care se arată că prelungirea în Italia a sezonului de vânătoare la anumite specii de păsări nu este conformă cu reglementarea europeană și o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamantele pretind că l-au suferit ca urmare a neactualizării de către Comisie a datelor cu privire la Italia

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Federcaccia Toscana și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza C-662/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 27 noiembrie 2017 – E.G./Republica Slovenă

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 27 noiembrie 2017 – E.G./Republica Slovenă
   (Cauza C-662/17)
   (2018/C 032/22)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Recurent: E.G.

      Intimată: Republica Slovenă

      Întrebările preliminare

               1)

               Interesul solicitantului în sensul articolului 46 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva privind procedurile II (1) trebuie interpretat în sensul că statutul de protecție subsidiară nu oferă aceleași drepturi și beneficii precum cele oferite de statutul de refugiat în cazul în care, în temeiul reglementării naționale, străinii beneficiari ai protecției internaționale au aceleași drepturi și beneficii, însă este diferit modul de definire a duratei sau a încetării protecției internaționale, întrucât statutul este acordat refugiatului pe durată nedeterminată, dar încetează atunci când încetează circumstanțele pe baza cărora a fost acordat, în timp ce protecția subsidiară se acordă pentru o perioadă determinată și se prelungește în situația în care există motive în acest sens?

               2)

               Interesul solicitantului în sensul articolului 46 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva privind procedurile II trebuie interpretat în sensul că statutul conferit prin protecția subsidiară nu oferă aceleași drepturi și beneficii precum cele oferite de statutul de refugiat în cazul în care, în temeiul reglementării naționale, străinii beneficiari ai protecției internaționale au aceleași drepturi și beneficii, însă sunt diferite drepturile accesorii care se întemeiază pe astfel de drepturi și beneficii?

               3)

               Având în vedere situația individuală a solicitantului, este necesar să se evalueze dacă, în lumina circumstanțelor concrete care îl privesc, recunoașterea statutului de refugiat i-ar conferi mai multe drepturi decât cele obținute prin acordarea protecției subsidiare sau este suficientă, pentru a exista interesul prevăzut la articolul 46 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva privind procedurile II, o reglementare legislativă care operează o diferențiere între drepturile accesorii care se întemeiază pe drepturile și pe beneficiile ambelor forme de protecție internațională?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO L 180, 29.6.2013, p. 60).


title: Cauza T-123/16: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2017 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală BURLINGTON — Mărcile naționale verbale anterioare BURLINGTON și BURLINGTON ARCADE — Mărcile Uniunii Europene și națională figurative anterioare BURLINGTON ARCADE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizarea în comerț a unui semn a cărui aplicabilitate nu este numai locală — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001] — Profit obținut în mod nejustificat ca urmare a caracterului distinctiv sau a renumelui mărcilor anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/25

         Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2017 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON)
   (Cauza T-123/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală BURLINGTON - Mărcile naționale verbale anterioare BURLINGTON și BURLINGTON ARCADE - Mărcile Uniunii Europene și națională figurative anterioare BURLINGTON ARCADE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Utilizarea în comerț a unui semn a cărui aplicabilitate nu este numai locală - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001] - Profit obținut în mod nejustificat ca urmare a caracterului distinctiv sau a renumelui mărcilor anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”])
   (2018/C 032/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tulliallan Burlington Ltd (Saint-Hélier, Jersey) (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Germania) (reprezentant: A. Parr, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2016 (cauza R 1635/2013-4) privind o procedură de opoziție între Tulliallan Burlington și Burlington Fashion

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Tulliallan Burlington Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza C-476/16: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte – Croația) – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd, Dane Kondić (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Calitatea de „instanță” a organismului de trimitere — Independență — Inadmisibilitate vădită a cererii de decizie preliminară)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/5

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte – Croația) – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd, Dane Kondić
   (Cauza C-476/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Calitatea de „instanță” a organismului de trimitere - Independență - Inadmisibilitate vădită a cererii de decizie preliminară))
   (2018/C 032/06)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo

      Pârâți: Air Serbia A.D. Beograd, Dane Kondić

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Ministerul Afacerilor Maritime, Transporturilor și Infrastructurii – Direcția aviației civile, a telecomunicațiilor și a poștei, Croația), prin decizia din 26 august 2016, este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 419, 14.11.2016.


title: Cauza T-125/16: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2017 – Léon Van Parys/Comisia („Uniunea vamală — Importuri de banane originare din Ecuador — Recuperare ulterioară a taxelor la import — Cerere de remitere a taxelor la import — Decizie adoptată în urma anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare — Termen rezonabil”)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2017 – Léon Van Parys/Comisia
   (Cauza T-125/16) (1)

   ((„Uniunea vamală - Importuri de banane originare din Ecuador - Recuperare ulterioară a taxelor la import - Cerere de remitere a taxelor la import - Decizie adoptată în urma anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare - Termen rezonabil”))
   (2018/C 032/34)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Firma Léon Van Parys NV (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: P. Vlaemminck, B. Van Vooren, R. Verbeke și J. Auwerx, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros, B.-R. Killmann și E. Manhaeve, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 95 final a Comisiei din 20 ianuarie 2016 prin care se constată că se justifică înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import și că remiterea taxelor este justificată în privința unui debitor, însă este justificată doar pentru o parte în privința unui alt debitor într-un caz specific și nu este justificată, pentru cealaltă parte, în privința acestui debitor specific și prin care se modifică Decizia C(2010) 2858 final a Comisiei din 6 mai 2010 și, pe de altă parte, o cerere prin care se solicită constatarea faptului că articolul 909 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO 1993, L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3) și-a produs efectele în privința reclamantei în urma Hotărârii Tribunalului din 19 martie 2013, Firma Van Parys/Comisia (T-324/10, EU:T:2013:136)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 alineatul (4) din Decizia C(2016) 95 final a Comisiei din 20 ianuarie 2016 prin care se constată că este justificată înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import și că remiterea acestor taxe este justificată în privința unui debitor, însă este justificată doar pentru o parte în privința unui alt debitor într-un caz specific și nu este justificată, pentru cealaltă parte, în privința acestui debitor specific și prin care se modifică Decizia C(2010) 2858 final a Comisiei din 6 mai 2010.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Firma Léon Van Parys NV.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza C-663/17 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2017 de Banca Centrală Europeană împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 12 septembrie 2017 în cauza T-247/16, Fursin și alții/Banca Centrală Europeană

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/16

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2017 de Banca Centrală Europeană împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 12 septembrie 2017 în cauza T-247/16, Fursin și alții/Banca Centrală Europeană
   (Cauza C-663/17 P)
   (2018/C 032/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Koupepidou și C. Hernández Saseta, agenți, B. Schneider, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea ordonanței atacate în măsura în care Tribunalul consideră că reclamantele acționare aveau interesul de a exercita acțiunea și dreptul de a introduce la Tribunal o acțiune în anularea deciziei atacate (punctul 2 din dispozitivul ordonanței atacate);

               —

               adoptarea unei decizii definitive în privința fondului și declararea inadmisibilității acțiunii introduse de reclamantele acționare;

               —

               obligarea reclamantelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, recurenta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că reclamantele acționare (și anume acționarele Trasta Komercbanka, spre deosebire de Trasta Komercbanka însăși) nu aveau un interes de a exercita acțiunea diferit de cel al Trasta Komercbanka pentru a introduce o acțiune în anulare
               Primul motiv se întemeiază pe argumentele următoare:

                           —

                           recurenta susține că Tribunalul a realizat o interpretare eronată a jurisprudenței care impune ca acționarii să demonstreze că au un interes distinct de a introduce o acțiune împotriva unei decizii adresate întreprinderii în care dețin o parte din capital. În special, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând, în Ordonanța din 12 septembrie 2017, că această jurisprudență nu se aplică în cauza T-247/16;

                           —

                           reclamantele acționare nu au demonstrat că au un interes de a exercita acțiunea distinct de cel al Trasta Komercbanka: (spre deosebire de decizia de lichidare, care constituie un act distinct,) decizia atacată nu a afectat poziția lor juridică. Nu se poate considera că reclamantele acționare au un interes juridic ca Trasta Komercbanka să dispună de un acord bancar diferit de interesul Trasta Komercbanka înseși de a dispune de un astfel de acord;

                           —

                           în special, interesul de a solicita o despăgubire sau interesul economic al acționarelor de a primi dividende nu ar trebui să fie considerat un interes distinct.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa calității acționarelor de a exercita acțiunea, dat fiind că decizia atacată nu le afectează în mod individual.
               Al doilea motiv se întemeiază pe argumentele următoare:

                           —

                           reclamantele acționare nu sunt afectate în mod individual deoarece decizia atacată nu le afectează în considerarea unor calități care le-ar fi proprii;

                           —

                           decizia atacată nu a schimbat situația juridică a reclamantelor acționare față de cea a celorlalte acționare sau față de cea a Trasta Komercbanka.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa calității acționarelor de a exercita acțiunea, dat fiind că decizia atacată nu le afectează în mod direct
               Al treilea motiv se întemeiază pe argumentele următoare:

                           —

                           reclamantele acționare nu sunt vizate în mod direct de decizia atacată în măsura în care drepturile lor nu au fost afectate substanțial în sensul jurisprudenței;

                           —

                           o simplă pierdere economică care rezultă din decizia atacată nu permite să se concluzioneze că situația lor juridică (spre deosebire de cea a Trasta Komercbanka) a fost afectată, independent de amploarea acestor efecte economice.


title: Cauza T-702/15: Ordonanța Tribunalului din 20 noiembrie 2017 – BikeWorld/Comisia („Acțiune în anulare — Reprezentare de către un avocat care nu are calitate de terț — Inadmisibilitate”)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/31

         Ordonanța Tribunalului din 20 noiembrie 2017 – BikeWorld/Comisia
   (Cauza T-702/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Reprezentare de către un avocat care nu are calitate de terț - Inadmisibilitate”))
   (2018/C 032/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: BikeWorld GmbH (Sankt Ingbert, Germania) (reprezentant: J. Jovy, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, B. Stromsky și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea în parte a Deciziei (UE) 2016/151 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Germania pentru Nürburgring (JO 2016, L 34, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă BikeWorld GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 68, 22.2.2016.


title: Cauza T-250/16 P: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – Spadafora/Comisia („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Respingere a acțiunii în primă instanță ca în mod vădit inadmisibilă și ca în mod vădit nefondată — Cerere de anulare — Post de șef al unității «Consultanță juridică» în cadrul OLAF — Procedură de selecție — Comisie de preselecție — Neînscrierea pe lista scurtă privind candidații propuși în vederea interviului final cu AIPN — Imparțialitate — Cerere de despăgubiri — Pierderea unei șanse — Litigiu în stare de judecată”)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – Spadafora/Comisia
   (Cauza T-250/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Respingere a acțiunii în primă instanță ca în mod vădit inadmisibilă și ca în mod vădit nefondată - Cerere de anulare - Post de șef al unității «Consultanță juridică» în cadrul OLAF - Procedură de selecție - Comisie de preselecție - Neînscrierea pe lista scurtă privind candidații propuși în vederea interviului final cu AIPN - Imparțialitate - Cerere de despăgubiri - Pierderea unei șanse - Litigiu în stare de judecată”))
   (2018/C 032/35)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Sergio Spadafora (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: G. Belotti, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Gattinara și C. Berardis-Kayser, ulterior G. Gattinara și L. Radu Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 7 aprilie 2016, Spadafora/Comisia (F-44/15, EU:F:2016:69), având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 7 aprilie 2016, Spadafora/Comisia (F-44/15), cu excepția respingerii ca vădit inadmisibilă a cererii de declarare a faptului că, urmare a anulării deciziei din 30 iunie 2014, prin care directorul general al Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) l-a numit pe domnul D. în postul de șef al unității „Consultanță juridică” din cadrul Direcției „Sprijin pentru investigații” a OLAF, și a Deciziei Ares (2015) 43686 din 5 ianuarie 2015 a doamnei K. Georgieva, vicepreședinte al Comisiei Europene, de respingere a reclamației reclamantului R/994/14, procedura de selecție a fost afectată de nelegalitate începând cu momentul în care s-a produs nelegalitatea.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Anulează decizia din 30 iunie 2014 prin care directorul general al OLAF l-a numit pe domnul D. în postul de șef al unității „Consultanță juridică” din cadrul Direcției „Sprijin pentru investigații” a OLAF.

               4)

               Anulează Decizia Ares (2015) 43686 din 5 ianuarie 2015 a doamnei K. Georgieva, vicepreședinte al Comisiei Europene, de respingere a reclamației reclamantului R/994/14.

               5)

               Respinge acțiunea în primă instanță în măsura în care domnul Sergio Spadafora solicită repararea prejudiciului material rezultat din pierderea șansei de a fi selectat pentru ocuparea postului de șef al unității „Consultanță juridică” din cadrul Direcției „Sprijin pentru investigații” a OLAF.

               6)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de recurs și a celor aferente procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza C-491/16: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) şi articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii — Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 — Regulamentul (CE, Euratom) no 2988/95 — Articolul 3 alineatul (1) — Protecţia intereselor financiare ale Uniunii Europene — Noţiune „program multianual” — Domeniu de aplicare)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/5

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda
   (Cauza C-491/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) şi articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii - Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 - Regulamentul (CE, Euratom) no 2988/95 - Articolul 3 alineatul (1) - Protecţia intereselor financiare ale Uniunii Europene - Noţiune „program multianual” - Domeniu de aplicare))
   (2018/C 032/07)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

      Pârâtă: Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda

      Dispozitivul

               1)

               Prima şi a treia întrebare adresate de Supremo Tribunal Administrativo (Curtea Administrativă Supremă, Portugalia) sunt vădit inadmisibile.

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf a doua teză din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecţia intereselor financiare ale Comunităţilor Europene trebuie interpretat în sensul că un program operaţional, în sensul articolului 9 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind Fondurile Structurale, precum programul operaţional „Agricultură şi dezvoltare rurală”, aprobat prin Decizia C(2000) 2878 a Comisiei din 30 octombrie 2000, nu intră în sfera noţiunii „program multianual” în sensul primeia dintre aceste dispoziţii, cu excepţia cazului în care s-au întreprins deja acţiuni concrete de punere în aplicare a programului, aspect pe care instanţa de trimitere este obligată să îl verifice.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza T-332/16: Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2017 – Colgate-Palmolive/EUIPO (360°) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale 360° — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/27

         Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2017 – Colgate-Palmolive/EUIPO (360o)
   (Cauza T-332/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale 360o - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001]”])
   (2018/C 032/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: M. Zintler și A. Stolz, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 aprilie 2016 (cauza R 2288/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal 360o ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Colgate-Palmolive Co. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-775/17: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2017 – Estampaciones Rubí/Comisia

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/40

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2017 – Estampaciones Rubí/Comisia
   (Cauza T-775/17)
   (2018/C 032/55)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Estampaciones Rubí, SAU (Vitoria-Gasteiz, Spania) (reprezentanți: D. Armesto Macías și K. Caminos García, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni, precum și a documentelor care figurează în anexe ca admisibile;

               —

               prin măsurile de organizare a procedurii, dispunerea în sensul ca o versiune integrală a următoarelor acte să fie furnizată la dosar de către Comisie, cu eventuala suprimare a datelor confidențiale referitoare la terți pe care le-ar putea conține:

                           a)

                           mesajul informal din 26 martie 2013 în răspuns la înscrisurile transmise la 22 februarie, precum și la 4 și la 12 martie 2013 (Álava);

                           b)

                           „Informal message in reply to the submission of 7 November (Álava)” din 4 decembrie 2012;

               —

               anularea deciziilor Comisiei formulate în documentele menționate.

               —

               cu titlu subsidiar, constatarea încălcării tratatelor, cauzată de tăcerea Comisiei, și dispunerea în sensul ca aceasta din urmă să răspundă solicitării reclamantei formulate prin înscrisul prezentat la 31 iulie 2017, pentru ca reclamanta să poată, în calitate de beneficiar al ajutorului în cauză, să își exercite drepturile procesuale conferite de dreptul Uniunii în cadrul unei proceduri oficiale de investigare a compatibilității ajutorului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta cerere are ca obiect principal anularea deciziilor Comisiei prin care s-a negat compatibilitatea anumitor ajutoare fiscale primite de reclamantă sub forma unui credit fiscal de 45 % aferent anumitor proiecte de investiții, care au fost comunicate autorităților fiscale spaniole reprezentate de Diputación Foral de Álava prin intermediul unor înscrisuri ale Comisiei purtând titlul de „informal message” și de „mesaj informal” din datele de 4 decembrie 2012 și din 26 martie 2013, la care reclamanta a avut acces în cadrul unei proceduri naționale.
   Prezenta cerere are ca obiect subsidiar constatarea omisiunii de către Comisie, în sensul articolului 265 TFUE, constând în tăcerea pârâtei față de cererea reclamantei din 31 iulie 2017, prin care se solicita Comisiei să se pronunțe cu privire la natura juridică obligatorie sau neobligatorie a respectivelor „mesaje informale” și, dacă este cazul, să o audieze în cadrul procedurii pentru a prezenta toate observațiile pe care le considera pertinente.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate au fost adoptate fără respectarea garanțiilor procedurale minime necesare.

                           —

                           Se pretinde în această privință că nu au fost respectate de către Comisie garanțiile procedurale minime necesare, prin faptul că aceasta s-a pronunțat în mesajele informale cu privire la incompatibilitatea unui ajutor de stat fără a fi urmat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE. Această nerespectare a procedurii constituie o încălcare a drepturilor fundamentale ale reclamantei, astfel cum sunt consacrate în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) TFUE.

                           —

                           Se pretinde în această privință că deciziile atacate consideră în mod greșit ajutorul ca incompatibil, constatând o presupusă inexistență a efectului stimulativ.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 265 TFUE.

                           —

                           Se pretinde în această privință că lipsa de răspuns din partea Comisiei la solicitarea reclamantei de a se pronunța cu privire la natura juridică (obligatorie sau neobligatorie) a „mesajelor informale” și, dacă este cazul, de a o audia în cadrul procedurii menționate a constituit o încălcare a tratatelor în detrimentul reclamantei.


title: Cauza C-496/16: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 15 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Germania) – executarea unor mandate europene de arestare emise împotriva lui Pál Aranyosi (Trimitere preliminară — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia-cadru 2002/584/JAI — Mandat european de arestare — Motive de refuzare a executării — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 4 — Interzicerea tratamentelor inumane sau degradante — Condiții de detenție în statul membru emitent — Anularea unui mandat european de arestare de către autoritatea judiciară emitentă — Întrebare de natură ipotetică — Lipsa necesității de pronunțare asupra fondului cauzei)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/6

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 15 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Germania) – executarea unor mandate europene de arestare emise împotriva lui Pál Aranyosi
   (Cauza C-496/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Mandat european de arestare - Motive de refuzare a executării - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 4 - Interzicerea tratamentelor inumane sau degradante - Condiții de detenție în statul membru emitent - Anularea unui mandat european de arestare de către autoritatea judiciară emitentă - Întrebare de natură ipotetică - Lipsa necesității de pronunțare asupra fondului cauzei))
   (2018/C 032/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Partea din procedura principală

   Pál Aranyosi

      Dispozitivul

   Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de decizie preliminară introduse Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Tribunalul Regional Superior din Bremen, Germania), prin decizia din 12 septembrie 2016.

      (1)  JO C 475, 19.12.2016.


title: Cauza T-91/17: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2017 – L/Parlamentul

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/32

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2017 – L/Parlamentul
   (Cauza T-91/17)
   (2018/C 032/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: L (reprezentant: I. Coutant Peyre, lawyer)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Autorității Împuternicite să facă numiri din cadrul Parlamentului European din 31 august 2016 de neacceptare a două certificate medicale prezentate de reclamant pentru a justifica anumite absențe de la serviciu și în mod corespunzător, de declarare a absenței în cauză drept neautorizată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o pretinsă încălcare a principiilor ce decurg din legislația Uniunii Europene și din legislația lituaniană privind protecția denunțătorilor.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o pretinsă încălcare de către Parlament a obligației sale de diligență și a principiului bunei administrări.


title: Cauza C-664/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Areios Pagos (Grecia) la 27 noiembrie 2017 – Ellinika Nafpigeia AE/Panagiotis Anagnostopoulos și alții

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Areios Pagos (Grecia) la 27 noiembrie 2017 – Ellinika Nafpigeia AE/Panagiotis Anagnostopoulos și alții
   (Cauza C-664/17)
   (2018/C 032/24)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Areios Pagos

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Ellinika Nafpigeia AE

      Intimați: Panagiotis Anagnostopoulos și alții

      Întrebările preliminare

               1)

               Potrivit dispozițiilor articolului 1 din Directiva 98/50/CE (1) și pentru a constata existența sau inexistența unui transfer de întreprindere, de unitate sau de parte de întreprindere sau de unitate, prin „entitate economică” trebuie să se înțeleagă o unitate de producție autosuficientă, care este în măsură să funcționeze pentru atingerea propriului scop economic, fără a trebui să procure (prin cumpărare, împrumut, locațiune ori în alt mod) nici un factor de producție (materii prime, manoperă, echipamente mecanice, părți din produsul finit, servicii de asistență, resurse economice și altele) de la terți? Sau, dimpotrivă, pentru a completa noțiunea „entitate economică” sunt suficiente un obiect de activitate distinct, posibilitatea concretă ca un astfel de obiect să constituie scopul întreprinderii economice și o organizare eficientă a factorilor de producție (materii prime, mașini și alte echipamente, manoperă și servicii de asistență) pentru atingerea respectivului scop, fără a fi important aspectul dacă noul operator își procură factorii de producție și din exterior sau că nu și-a îndeplinit în mod precis scopul?

               2)

               Potrivit dispozițiilor articolului 1 din Directiva 98/50/CE, existența transferului este sau nu este exclusă în cazul în care cedentul sau cesionarul ori ambii prevăd nu doar continuarea cu succes a activității de către noul operator, ci și viitoarea încetare a acesteia în vederea unei lichidări a întreprinderii?

      (1)  Directiva 98/50/CE a Consiliului din 29 iunie 1998 de modificare a Directivei 77/187/CEE privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO 1998, L 201, p. 88).


title: Cauza T-778/17: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2017 – Autostrada Wielkopolska/Comisia

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/41

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2017 – Autostrada Wielkopolska/Comisia
   (Cauza T-778/17)
   (2018/C 032/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Autostrada Wielkopolska S.A. (Poznań, Polonia) (reprezentanți: O. Geiss și D. Tayar, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 25 august 2017 în cazul SA.35356 (2013/C) (ex 2013/NN, ex 2012/N) privind ajutorul de stat pus în aplicare de Polonia în favoarea societății Autostrada Wielkopolska S.A.; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a drepturilor de participare ale reclamantei, în special a dreptului acesteia de a fi ascultată înainte de adoptarea deciziei atacate

                           —

                           Comisia nu a oferit reclamantei posibilitatea adecvată de a adopta o poziție cu privire la dovezile prezentate de stat;

                           —

                           Comisia a privat reclamanta de dreptul de a prezenta observații cu privire la anumite documente și concluzii esențiale pe baza cărora Comisia a adoptat decizia atacată;

                           —

                           nu poate fi exclusă posibilitatea ca aceste omisiuni să fi afectat soluția acestei cauze.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept și de fapt prin aplicarea unui criteriu eronat pentru a determina dacă elementele constitutive ale articolului 107 alineatul (1) TFUE erau îndeplinite și prin aplicarea criteriului menționat (eronat) cu încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Concluzia Comisiei potrivit căreia a existat un avantaj în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE se bazează numai pe criteriul „comparației punct cu punct”;

                           —

                           Comisia a efectuat aprecierea sa potrivit criteriului investitorului privat după ce decisese deja că exista un avantaj în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE;

                           —

                           criteriul „comparației punct cu punct” al Comisiei este eronat din punct de vedere juridic;

                           —

                           Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere atunci când a aplicat criteriul său de apreciere al „comparației punct cu punct”, în special neluând în considerare informații relevante care erau disponibile acesteia la momentul la care a adoptat decizia atacată.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de drept și de fapt întrucât nu a aplicat criteriul investitorului privat în conformitate cu jurisprudența relevantă și nu și-a motivat suficient decizia, încălcând astfel articolul 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Comisia nu a aplicat criteriul investitorului privat ca parte integrantă a aprecierii sale în temeiul articolului 107 alineatul (1) TFUE, cu încălcarea jurisprudenței relevante;

                           —

                           Comisia nu a luat în considerare anumite informații relevante, care erau disponibile la momentul adoptării deciziei atacate și pe care un proprietar privat normal de prudent și de diligent într-o situație cât se poate de apropiată de cea a statului nu le-ar fi ignorat a priori.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că constatarea Comisiei privind incompatibilitatea ajutorului este bazată pe concluzii eronate și este viciată de contradicții interne

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare de fapt atunci când a constatat că fondurile publice au beneficiat numai investitorilor.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de fapt și de drept atunci când a calculat cuantumul ajutorului de stat, fără a efectua o apreciere proprie și fără a motiva în mod suficient

                           —

                           Concluziile Comisiei privind supracompensarea pentru perioada septembrie 2005-octombrie 2007 sunt viciate de erori fundamentale de apreciere;

                           —

                           Comisia nu a luat în considerare anumite informații relevante care erau disponibile acesteia la momentul deciziei atacate.


title: Cauza T-737/17: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2017 – Wattiau/Parlamentul European

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/33

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2017 – Wattiau/Parlamentul European
   (Cauza T-737/17)
   (2018/C 032/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Francis Wattiau (Bridel, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să hotărască:

                           —

                           anularea deciziei de suportare de către acesta a unui cuantum de 843,01 euro, preluată în decontul nr. 244 al biroului de lichidare a plăților;

                           —

                           în măsura în care este necesar, anularea deciziei AIPN din 2 august 2017;

                           —

                           obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă o excepție de nelegalitate a convenției încheiate între Uniunea Europeană și federația spitalelor luxemburgheze privind majorarea cu 15 % a cheltuielilor medicale suportate de persoanele afiliate la Sistemul comun de asigurări de sănătate (RCAM) în Luxemburg. Această excepție de nelegalitate se întemeiază pe două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării pe motive de cetățenie și a articolelor 12 și 14 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a principiului bunei gestiuni financiare enunțat la articolul 30 din Regulamentul nr. 966/2012 și la articolul 43 din Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de boală a funcționarilor Uniunii Europene.


title: Cauza C-615/16: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Giovanna Judith Kerr/Fazenda Pública [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 15 alineatul (2) și articolul 135 alineatul (1) litera (f) — Drepturi de exploatare a unor bunuri imobile — Exonerări — Domeniu de aplicare — Noțiunea „negociere”]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/7

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Giovanna Judith Kerr/Fazenda Pública
   (Cauza C-615/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 15 alineatul (2) și articolul 135 alineatul (1) litera (f) - Drepturi de exploatare a unor bunuri imobile - Exonerări - Domeniu de aplicare - Noțiunea „negociere”])
   (2018/C 032/09)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Giovanna Judith Kerr

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Dispozitivul

   Articolul 15 alineatul (2) și articolul 135 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretate în sensul că noțiunea „negociere”, în înțelesul acestei din urmă dispoziții, este susceptibilă să privească o activitate, precum cea desfășurată de reclamanta din litigiul principal, cu condiția ca activitatea respectivă să fie cea a unui intermediar remunerat pentru furnizarea unui serviciu uneia dintre părțile la un contract referitor la operațiuni financiare privind titluri, acest serviciu constând în a face ceea ce este necesar pentru ca vânzătorul și cumpărătorul să semneze acest contract, fără ca intermediarul să semneze el însuși contractul respectiv și, în orice caz, fără ca el să aibă un interes propriu cu privire la conținutul aceluiași contract. Revine instanței de trimitere sarcina să verifice dacă aceste condiții sunt întrunite în litigiul cu care este sesizată.

      (1)  JO C 151, 15.5.2017.


title: Cauza T-784/17: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2017 – Strabag Belgium/Parlamentul

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/43

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2017 – Strabag Belgium/Parlamentul
   (Cauza T-784/17)
   (2018/C 032/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Strabag Belgium (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: M. Schoups, K. Lemmens și M. Lahbib, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei cereri de anulare ca fiind admisibilă și întemeiată;

         în consecință:

               —

               pronunțarea anulării (i) deciziei adoptate de Parlamentul European la o dată necunoscută de a nu reține oferta prezentată de Strabag Belgium privind contractul de achiziții publice având ca obiect un contract-cadru de lucrări de antrepriză generală pentru clădirile Parlamentului European (Cererea de ofertă nr. 06/D20/2017/M036) de la Bruxelles, decizie notificată prin scrisoarea din 24 noiembrie 2017, precum și (ii) a deciziei adoptate de Parlamentul European la o dată necunoscută de a atribui contractul de achiziții publice având ca obiect un contract-cadru de lucrări de antrepriză generală pentru clădirile Parlamentului European de la Bruxelles (Cererea de ofertă nr. 06/D20/2017/M036) către cinci ofertanți, alții decât Strabag Belgium, precum și

               —

               admiterea cererii formulate de Strabag Belgium de a prezenta documentele următoare:

                           —

                           documentele din dosarul privind procedura de achiziții publice în care contactele dintre Parlament și ofertanți privind chestiunea prețurilor anormale au fost consemnate conform articolului 160 alineatul (3) din Regulamentul delegat (UE) 2015/2462 al Comisiei din 30 octombrie 2015 de modificare a Regulamentului delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii;

                           —

                           decizia de atribuire a contractului de achiziții publice către cinci alți ofertanți și de neselectare a ofertei formulate de Strabag Belgium, adoptată la o dată necunoscută;

                           —

                           raportul de analiză a ofertelor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata integrală a cheltuielilor de judecată, inclusiv a despăgubirilor procedurale.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea:

               (i)

               articolului 110 alineatul (5) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE, Euratom) 2015/1929 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 octombrie 2015 (JO 2015, L 286, p. 1), care prevede că Comisia este împuternicită adopte acte delegate în conformitate cu articolul 210 în ceea ce privește detaliile referitoare la criteriile de atribuire, inclusiv la cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere economic;

               (ii)

               articolului 151, modificat prin Regulamentul delegat (UE) 2015/2462 al Comisiei din 30 octombrie 2015 de modificare a Regulamentului delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO 2015, L 342, p. 7), prin care se stabilesc normele aplicabile în materia ofertelor anormal de mici, precum și

               (iii)

               articolului 102 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012, care consacră principiile generale ale transparenței, proporționalității, egalității de tratament și nediscrimării în materie de contracte de achiziții publice.