title: Cauza T-326/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 12 februarie 2020 – Gerber/Parlamentul și Consiliul [„Procedură de măsuri provizorii – Teritoriul vamal al Uniunii – Regulamentul (UE) 2019/474 – Directiva (UE) 2019/475 – Includerea comunei Campione d’Italia și a apelor italiene ale lacului Lugano – Cerere de măsuri provizorii – Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale – Inadmisibilitate”]

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/49

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 12 februarie 2020 – Gerber/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-326/19 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Teritoriul vamal al Uniunii - Regulamentul (UE) 2019/474 - Directiva (UE) 2019/475 - Includerea comunei Campione d’Italia și a apelor italiene ale lacului Lugano - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate vădită a acțiunii principale - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 137/77)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Tibor Gerber (Campione d’Italia, Italia) (reprezentant: N. Amadei, avocată)

         Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio și C. Biz, agenți), Consiliul Uniunii Europene (A. Lo Monaco și E. Ambrosini, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 278 TFUE având ca obiect suspendarea executării, pe de o parte, a Regulamentului (UE) 2019/474 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 martie 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2019, L 83, p. 38) și, pe de altă parte, a Directivei (UE) 2019/475 a Consiliului din 18 februarie 2019 de modificare a Directivelor 2006/112/CE și 2008/118/CE în ceea ce privește includerea comunei italiene Campione d'Italia și a apelor italiene ale lacului Lugano în teritoriul vamal al Uniunii și în domeniul de aplicare teritorială al Directivei 2008/118/CE (JO 2019, L 83, p. 42).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererile privind cheltuielile de judecată se soluționează o dată cu fondul.


title: Cauza T-368/19: Ordonanța Tribunalului din 2 martie 2020 – Datenlotsen Informationssysteme/Comisia („Ajutoare de stat – Avantaje fiscale și finanțare publică – Plângere – Decizie de deschidere a procedurii oficiale de investigare – Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Luare de poziție a Comisiei care pune capăt abținerii de a acționa – Decizie de închidere a procedurii oficiale de investigare – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/50

      Ordonanța Tribunalului din 2 martie 2020 – Datenlotsen Informationssysteme/Comisia
      (Cauza T-368/19) (1)

      („Ajutoare de stat - Avantaje fiscale și finanțare publică - Plângere - Decizie de deschidere a procedurii oficiale de investigare - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Luare de poziție a Comisiei care pune capăt abținerii de a acționa - Decizie de închidere a procedurii oficiale de investigare - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2020/C 137/78)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: T. Lübbig, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și K. Blanck, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 265 TFUE prin care se urmărește să se constate că, în urma plângerii depuse la 15 martie 2012, Comisia s-a abținut în mod nelegal să închidă într-un termen rezonabil procedura oficială de investigare, prin adoptarea unei decizii în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE sau al articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 [TFUE] (JO 2015, L 248, p. 9)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Datenlotsen Informationssysteme GmbH.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza T-795/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 martie 2020 – HB/Comisia („Procedură de măsuri provizorii – Contracte de achiziții publice de servicii – Neregularități în procedura de atribuire a contractului – Recuperarea sumelor deja plătite – Notă de debit – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/50

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 martie 2020 – HB/Comisia
      (Cauza T-795/19 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Neregularități în procedura de atribuire a contractului - Recuperarea sumelor deja plătite - Notă de debit - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2020/C 137/79)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: HB (reprezentanți: M. Vandenbussche și L. Levi, avocate)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà și A. Katsimerou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Deciziei C(2019) 7319 final a Comisiei din 15 octombrie 2019 privind reducerea sumelor datorate în temeiul contractului CARDS/2008/166-429 și recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-796/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 martie 2020 – HB/Comisia („Procedură de măsuri provizorii – Contracte de achiziții publice de servicii – Neregularități în procedura de atribuire a contractului – Recuperarea sumelor deja plătite – Notă de debit – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/51

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 5 martie 2020 – HB/Comisia
      (Cauza T-796/19 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Neregularități în procedura de atribuire a contractului - Recuperarea sumelor deja plătite - Notă de debit - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2020/C 137/80)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: HB (reprezentanți: M. Vandenbussche și L. Levi, avocate)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà și A. Katsimerou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Deciziei C(2019) 7318 final a Comisiei din 15 octombrie 2019 privind reducerea sumelor datorate în temeiul contractului TACIS/2006/101-510 și recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-797/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 februarie 2020 – Anglo Austrian AAB Bank și Belegging-Maatschappij „Far-East”/BCE [„Măsuri provizorii – Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit – Decizie de retragere a licenței unei instituții de credit – Lipsa urgenței”]

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/51

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 februarie 2020 – Anglo Austrian AAB Bank și Belegging-Maatschappij „Far-East”/BCE
      (Cauza T-797/19 R)
      („Măsuri provizorii - Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit - Decizie de retragere a licenței unei instituții de credit - Lipsa urgenței”)
      (2020/C 137/81)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Anglo Austrian AAB Bank AG (Viena, Austria), Belegging-Maatschappij „Far-East BV” (Velp, Țările de Jos) (reprezentanți: M. Fischer, J. Willheim și M. Ketzer, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: C. Hernández Saseta, E. Yoo și V. Hümpfner, agenți)

         Obiectul

      Suspendarea executării deciziei din 14 noiembrie 2019, ref.: ECB-SSM-2019-AT-8, WHD-2019-0009, prin care Banca Centrală Europeană a retras licența de instituție de credit a Anglo Austrian AAB Bank AG începând de la data notificării deciziei

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea.

                  2)

                  Revocă Ordonanța din 20 noiembrie 2019, Anglo Austrian AAB Bank și Belegging-Maatschappij „Far-East”/BCE (T-797/19 R, nepublicată, EU:T:2019:801).

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-24/20 R: Ordonanța vicepreședintelui Tribunalului din 3 martie 2020 – Junqueras i Vies/Parlamentul („Măsuri provizorii – Drept instituțional – Membri ai Parlamentului – Invalidarea mandatului – Imunitate parlamentară – Cerere de măsuri provizorii – Inadmisibilitate parțială – Lipsa fumus boni juris”)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/52

      Ordonanța vicepreședintelui Tribunalului din 3 martie 2020 – Junqueras i Vies/Parlamentul
      (Cauza T-24/20 R)
      („Măsuri provizorii - Drept instituțional - Membri ai Parlamentului - Invalidarea mandatului - Imunitate parlamentară - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate parțială - Lipsa fumus boni juris”)
      (2020/C 137/82)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spania) (reprezentant: A. Van den Eynde, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz și C. Burgos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE având ca obiect în special suspendarea executării deciziei Parlamentului din 13 ianuarie 2020, prin care se constată că locul reclamantului este vacant începând cu 3 ianuarie 2020, și respingerea cererii de dispunere a unor măsuri urgente vizând protejarea imunității sale parlamentare, prezentată la 20 decembrie 2019.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-94/20: Acțiune introdusă la 19 februarie 2020 – Campine și Campine Recycling/Comisia

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/52

      Acțiune introdusă la 19 februarie 2020 – Campine și Campine Recycling/Comisia
      (Cauza T-94/20)
      (2020/C 137/83)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Campine (Beerse, Belgia), Campine Recycling (Beerse) (reprezentanți: C. Verdonck, B. Gielen și Q. Silvestre, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  obligarea Comisiei, în vederea executării Hotărârii Campine pronunțate de Tribunal (1), la plata unei despăgubiri corespunzătoare dobânzii de întârziere pentru perioada cuprinsă între data plății provizorii a amenzii de către Campine și 11 decembrie 2019. Această dobândă de întârziere ar trebui să fie calculată la o rată corespunzătoare ratei de refinanțare a BCE aplicabilă plus 3,5 puncte procentuale – fiind, mai precis, în cuantum de 300 637,32 EUR sau, cu titlu subsidiar, la o rată a dobânzii pe care Tribunalul o va considera adecvată;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata unei dobânzi de întârziere pentru suma de mai sus, cu alte cuvinte pentru despăgubirea corespunzătoare dobânzii de întârziere aferente părții din amendă care a fost anulată. Această dobândă de întârziere ar trebui să fie calculată la o rată corespunzătoare ratei de refinanțare a BCE aplicabilă plus 3,5 puncte procentuale (aplicată despăgubirii de 300 637,32 EUR, care reprezintă 28,83 EUR pe zi), sau, cu titlu subsidiar, la o rată a dobânzii pe care Tribunalul o va considera adecvată. Această dobândă de întârziere ar trebui să fie calculată pentru perioada care începe la data restituirii de către Comisie a principalului, la 11 decembrie 2019 sau, cu titlu subsidiar, care începe la data pronunțării hotărârii Tribunalului în prezenta cauză sau, cu titlu încă mai subsidiar, pentru perioada care începe la o dată pe care Tribunalul o va considera adecvată;

                  —

                  în subsidiar, anularea scrisorii Comisiei din 13 ianuarie 2020 sau, cu titlu subsidiar, a emailului Comisiei din 10 decembrie 2019, prin care Comisia a refuzat să plătească reclamantelor dobânda de întârziere în conformitate cu Hotărârea Tribunalului în cauza T-240/17 și obligarea Comisiei să plătească despăgubiri în temeiul articolului 340 TFUE sau, cu titlu subsidiar, să adopte măsurile adecvate pentru a asigura executarea deplină a Hotărârii Tribunalului din 7 noiembrie 2019, în lumina cerințelor articolului 266 primul paragraf TFUE;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe obligația Comisiei de a plăti despăgubiri în temeiul articolului 266 al doilea paragraf TFUE și al articolului 340 al doilea paragraf TFUE. Reclamantele susțin că, în conformitate cu Hotărârea Campine pronunțată de Tribunal, Comisia era obligată, potrivit articolului 266 primul paragraf TFUE, astfel cum a fost interpretat în jurisprudență, în ceea ce privește măsurile de executare a acestei hotărâri, nu numai să restituie principalul amenzii, ci și să plătească o dobândă de întârziere ca despăgubire, la o rată standard, pentru neutilizarea sumei respective în perioada de referință (mai precis, în perioada cuprinsă între plata provizorie de către reclamante și restituirea de către Comisie), iar Comisia nu dispunea de nicio putere de apreciere în această privință. Având în vedere efectul retroactiv al unei hotărâri de anulare, Comisia trebuie să plătească despăgubiri corespunzătoare dobânzii de întârziere, în vederea executării Hotărârii Tribunalului în cauza Campine.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe obligația Comisiei de a plăti dobânzi de întârziere pentru despăgubirea datorată. Reclamantele arată că principiul restitutio in integrum impune plata de către Comisie a unei dobânzi de întârziere pentru despăgubirea corespunzătoare dobânzii de întârziere aferente părții din amendă care a fost anulată.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că scrisoarea Comisiei din 13 ianuarie 2020 sau, cu titlu subsidiar, emailul Comisiei din 10 decembrie 2019, prin care Comisia a refuzat să plătească dobânda de întârziere, sunt nelegale și, prin urmare, ar trebui să fie anulate. Reclamantele susțin că aceste acte sunt nelegale întrucât încalcă articolul 266 primul paragraf și articolul 296 primul paragraf TFUE.

         (1)  Hotărârea din 7 noiembrie 2019, Campine și Campine Recycling/Comisia, T-240/17, ECLI:EU:T:2019:778.


title: Cauza T-112/20: Acțiune introdusă la 20 februarie 2020 – Intis/EUIPO – Televes (TELEVEND)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/54

      Acțiune introdusă la 20 februarie 2020 – Intis/EUIPO – Televes (TELEVEND)
      (Cauza T-112/20)
      (2020/C 137/84)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Intis d.o.o. (Zagreb, Croația) (reprezentant: T. Nagy, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Televes, SA (Santiago de Compostela, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene TELEVEND – marca Uniunii Europene nr. 15 547 871

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 decembrie 2019 în cauza R 1923/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-124/20: Acțiune introdusă la 25 februarie 2020 – M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (Reprezentarea unor șevroane între două linii paralele)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/54

      Acțiune introdusă la 25 februarie 2020 – M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (Reprezentarea unor șevroane între două linii paralele)
      (Cauza T-124/20)
      (2020/C 137/85)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: M/S. Indeutsch International (Noida, India) (reprezentanți: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, K. Hughes, solicitors, și S. Malynicz, QC)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Crafts Americana Group, Inc. (Vancouver, Washington, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (Reprezentarea unor șevroane între două linii paralele) – marca Uniunii Europene nr. 8 884 264.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Marii Camere de recurs a EUIPO din 13 decembrie 2019 în cauza R 2672/2017-G.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. (EU) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  aplicarea greșită a criteriului distinctivității pentru mărci tridimensionale și similare.


title: Cauza T-564/18: Ordonanța Tribunalului din 6 februarie 2020 – Bernis și alții/BCE

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/55

      Ordonanța Tribunalului din 6 februarie 2020 – Bernis și alții/BCE
      (Cauza T-564/18) (1)

      (2020/C 137/86)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a zecea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza T-582/19: Ordonanța Tribunalului din 13 februarie 2020 – Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)

text:
               27.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 137/55

      Ordonanța Tribunalului din 13 februarie 2020 – Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)
      (Cauza T-582/19) (1)

      (2020/C 137/87)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 348, 14.10.2019.


title: Cauza T-155/19: Ordonanța Tribunalului din 31 martie 2020 – AP/FEI („Acțiune în anulare și în despăgubire – Funcție publică – Personalul FEI – Prezentare de către agent a demisiei sale pentru motive personale – Concediu pentru boală gravă care a început înainte de data încetării contractului de muncă aleasă de agent – Cerere de retragere a demisiei ulterior datei încetării contractului de muncă alese de agent – Refuzul FEI de a accepta retragerea retroactivă a demisiei – Amânarea datei încetării contractului de muncă ca urmare a concediului medical – Aplicabilitatea articolului 33 din Regulamentul personalului FEI – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               8.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/14

      Ordonanța Tribunalului din 31 martie 2020 – AP/FEI
      (Cauza T-155/19) (1)

      („Acțiune în anulare și în despăgubire - Funcție publică - Personalul FEI - Prezentare de către agent a demisiei sale pentru motive personale - Concediu pentru boală gravă care a început înainte de data încetării contractului de muncă aleasă de agent - Cerere de retragere a demisiei ulterior datei încetării contractului de muncă alese de agent - Refuzul FEI de a accepta retragerea retroactivă a demisiei - Amânarea datei încetării contractului de muncă ca urmare a concediului medical - Aplicabilitatea articolului 33 din Regulamentul personalului FEI - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)
      (2020/C 191/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: AP (reprezentant: L. Levi, avocată)

         Pârât: Fondul European de Investiţii (reprezentanți: M. Leander, N. Panayotopoulos şi F. Dascalescu, agenţi, asistaţi de P-E. Partsch şi T. Evans, avocaţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și având ca obiect, în primul rând, anularea adreselor FEI din 30 august și 3 octombrie 2018 de respingere a cererii reclamantei din 20 iunie 2018, în al doilea rând, obligarea FEI la plata către reclamantă a avantajelor prevăzute la articolul 33 din Regulamentul personalului FEI și, în al treilea rând, repararea prejudiciului moral pe care reclamanta pretinde că l-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

                  2)

                  O obligă pe AP la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza C-682/19 P: Recurs introdus la 15 septembrie 2019 de BP împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2019 în cauza T-917 16 REV, BP/FRA

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/2

      Recurs introdus la 15 septembrie 2019 de BP împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 11 iulie 2019 în cauza T-917 16 REV, BP/FRA
      (Cauza C-682/19 P)
      (2020/C 201/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: BP (reprezentant: E. Lazăr, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene
      Prin Ordonanța din19 martie 2020, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarant recursul în parte inadmisibil și în parte vădit nefondat.
      Recurenta a fost obligată la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-779/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Polonia) – Mikrokasa S.A., Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty/XO [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Contracte de credit pentru consumatori – Directiva 2008/48/CE – Articolul 3 litera (g), articolul 10 alineatul (2) și articolul 22 alineatul (1) – Nivel de armonizare – Noțiunea de „cost al creditului, fără dobândă” – Directiva 93/13/CEE – Articolul 1 alineatul (2) – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Plafonul costului total al creditului, fără dobândă – Clauze contractuale care reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii – Excludere]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/15

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Polonia) – Mikrokasa S.A., Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty/XO
      (Cauza C-779/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Contracte de credit pentru consumatori - Directiva 2008/48/CE - Articolul 3 litera (g), articolul 10 alineatul (2) și articolul 22 alineatul (1) - Nivel de armonizare - Noțiunea de „cost al creditului, fără dobândă” - Directiva 93/13/CEE - Articolul 1 alineatul (2) - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Plafonul costului total al creditului, fără dobândă - Clauze contractuale care reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii - Excludere)
      (2020/C 215/17)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Mikrokasa S.A., Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty

         Pârâtă: XO

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 litera (g), articolul 10 alineatul (2) și articolul 22 alineatul (1) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care prevede o metodă de calcul al valorii maxime a costului creditului, fără dobândă, care poate fi impusă consumatorului, cu condiția ca această reglementare să nu introducă obligații de informare suplimentare cu privire la acest cost al creditului, fără dobândă, care s ar adăuga la cele prevăzute la articolul 10 alineatul (2) menționat.

                  2)

                  Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală care stabilește costul creditului, fără dobândă, cu respectarea plafonului prevăzut de o dispoziție națională, fără a ține seama neapărat de costurile suportate în mod real, nu este exclusă din domeniul de aplicare al acestei directive.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019


title: Cauza C-2/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Procedură penală privind pe A. P. (Trimitere preliminară – Decizia cadru 2008/947/JAI – Recunoaștere reciprocă a hotărârilor judecătorești și a deciziilor de probațiune – Domeniu de aplicare – Hotărâre judecătorească prin care se pronunță o pedeapsă privativă de libertate cu suspendare – Măsură de probațiune – Obligația de a nu săvârși o nouă infracțiune – Obligație de origine legală)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/17

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Procedură penală privind pe A. P.
      (Cauza C-2/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Decizia cadru 2008/947/JAI - Recunoaștere reciprocă a hotărârilor judecătorești și a deciziilor de probațiune - Domeniu de aplicare - Hotărâre judecătorească prin care se pronunță o pedeapsă privativă de libertate cu suspendare - Măsură de probațiune - Obligația de a nu săvârși o nouă infracțiune - Obligație de origine legală)
      (2020/C 215/19)
      Limba de procedură: estona

         Instanța de trimitere

      Riigikohus

         Partea din procedura penală principală

      A. P.

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (2) din Decizia cadru 2008/947/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești și al deciziilor de probațiune în vederea supravegherii măsurilor de probațiune și a pedepselor alternative coroborat cu articolul 4 alineatul (1) litera (d) din aceasta trebuie interpretat în sensul că recunoașterea unei hotărâri judecătorești prin care s-a pronunțat o pedeapsă privativă de libertate, a cărei executare este suspendată numai cu condiția de a se respecta o obligație legală de a nu săvârși o nouă infracțiune într-o perioadă de încercare, intră în domeniul de aplicare al acestei decizii cadru, cu condiția ca această obligație legală să reiasă din această hotărâre judecătorească sau dintr-o decizie de probațiune pronunțată în temeiul hotărârii judecătorești menționate, aspect a cărui verificare intră în sarcina instanței de trimitere.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.


title: Cauza C-66/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Saarbrücken – Germania) – JC/Kreissparkasse Saarlouis (Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 2008/48/CE – Contracte de credit pentru consumatori – Dreptul de retragere – Termen pentru exercitarea acestui drept – Cerințe privind informațiile care trebuie menționate în contractele de credit – Clauză de informare care se limitează să facă trimitere în cascadă la dispoziții naționale)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/17

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Saarbrücken – Germania) – JC/Kreissparkasse Saarlouis
      (Cauza C-66/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 2008/48/CE - Contracte de credit pentru consumatori - Dreptul de retragere - Termen pentru exercitarea acestui drept - Cerințe privind informațiile care trebuie menționate în contractele de credit - Clauză de informare care se limitează să facă trimitere în cascadă la dispoziții naționale)
      (2020/C 215/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Saarbrücken

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: JC

         Pârâtă: Kreissparkasse Saarlouis

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (p) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că, printre informațiile care trebuie menționate în mod clar și concis într-un contract de credit, în temeiul acestei dispoziții, se numără modalitățile de calcul al termenului de retragere prevăzute la articolul 14 alineatul (1) al doilea paragraf din această directivă.

                  2)

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (p) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că se opune ca un contract de credit să facă trimitere, în ceea ce privește informațiile prevăzute la articolul 10 din această directivă, la o dispoziție națională care trimite ea însăși la alte dispoziții ale dreptului statului membru în cauză.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza C-94/19: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – San Domenico Vetraria SpA/Agenzia delle Entrate („Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxă pe valoarea adăugată (TVA) – A șasea directivă 77/388/CEE – Articolele 2 și 6 – Domeniu de aplicare – Operațiuni impozabile – Prestare de servicii efectuată cu titlu oneros – Detașare de personal de către o societate mamă la filiala sa – Rambursare de către filială limitată la costurile suportate”)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/18

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – San Domenico Vetraria SpA/Agenzia delle Entrate
      (Cauza C-94/19) (1)

      („Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxă pe valoarea adăugată (TVA) - A șasea directivă 77/388/CEE - Articolele 2 și 6 - Domeniu de aplicare - Operațiuni impozabile - Prestare de servicii efectuată cu titlu oneros - Detașare de personal de către o societate mamă la filiala sa - Rambursare de către filială limitată la costurile suportate”)
      (2020/C 215/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: San Domenico Vetraria SpA

         Pârâtă: Agenzia delle Entrate

         Cu participarea: Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Dispozitivul

      Articolul 2 punctul 1 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale în temeiul căreia nu se consideră relevante în scopuri de taxă pe valoarea adăugată împrumuturile sau detașările de personal efectuate de o societate mamă către filiala sa, în schimbul cărora filiala plătește doar rambursarea costurilor aferente, în măsura în care sumele plătite de filială în favoarea societății mamă, pe de o parte, și aceste împrumuturi sau detașări, pe de altă parte, se condiționează reciproc.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza C-192/19: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Amsterdam – Țările de Jos) – Rensen Shipbuilding BV („Trimitere preliminară – Tariful vamal comun – Nomenclatura combinată – Clasificare tarifară – Poziția 8901 – Carcase de nave – Navigație maritimă – Nave concepute pentru a naviga în largul mării – Noțiune”)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/19

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Amsterdam – Țările de Jos) – Rensen Shipbuilding BV
      (Cauza C-192/19) (1)

      („Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Poziția 8901 - Carcase de nave - Navigație maritimă - Nave concepute pentru a naviga în largul mării - Noțiune”)
      (2020/C 215/23)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Gerechtshof Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Rensen Shipbuilding BV

         Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

         Dispozitivul

      Nota complementară 1 din capitolul 89 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul (UE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008, trebuie interpretată în sensul că nu intră în sfera noțiunii de „nave concepute pentru a naviga în largul mării”, care figurează în această notă complementară, nave care, prin proprietățile inerente construcției lor, nu sunt în măsură să navigheze decât la aproximativ 21 de mile marine de coastă în condiții meteo nefavorabile.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-123/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 4 martie 2020 – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 4 martie 2020 – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH
      (Cauza C-123/20)
      (2020/C 215/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ferrari SpA

         Pârâți: Mansory Design & Holding GmbH, WH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Prin divulgarea către public a unei imagini generale a unui produs în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) și alineatul (2) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 (1) pot lua naștere desene sau modele industriale comunitare neînregistrate în legătură cu piese ale produsului?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  Ce criteriu juridic trebuie să fie utilizat în cadrul examinării caracterului individual prevăzut la articolul 4 alineatul (2) litera (b) și la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 în evaluarea impresiei globale în cazul unei piese care – astfel cum este, de exemplu, o parte a unei caroserii de autovehicul – este încorporată într-un produs complex? În special, se poate lua în considerare împrejurarea că, în percepția utilizatorului avizat, aspectul exterior al piesei nu dispare complet în aspectul exterior al produsului complex, ci forma acesteia prezintă o anumită autonomie și un caracter complet, care permite să se constate o impresie estetică globală independentă de forma ansamblului?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).


title: Cauza C-136/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Zalaegerszegi Járásbíróság (Ungaria) la 12 martie 2020 – Procedură penală privind pe LU

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Zalaegerszegi Járásbíróság (Ungaria) la 12 martie 2020 – Procedură penală privind pe LU
      (Cauza C-136/20)
      (2020/C 215/26)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Zalaegerszegi Járásbíróság

         Partea din procedura principală

      LU

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Norma stabilită la articolul 5 alineatul (1) din Decizia cadru 2005/214/JAI a Consiliului privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare (1) trebuie interpretată în sensul că, în cazul în care statul membru emitent indică una dintre modalitățile de conduită enumerate la dispoziția respectivă, autoritatea din statul membru executant nu dispune de nicio marjă de apreciere suplimentară pentru a refuza executarea, fiind nevoită să execute [decizia de sancționare]?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, autoritatea din statul membru executant poate susține că conduita indicată în decizia statului membru emitent nu corespunde conduitei descrise în enumerarea menționată?

         (1)  JO 2005, L 76, p. 16, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 150.


title: Cauza C-126/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 6 martie 2020 – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland vertreten durch das Umweltbundesamt

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 6 martie 2020 – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland vertreten durch das Umweltbundesamt
      (Cauza C-126/20)
      (2020/C 215/25)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Berlin

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

         Pârât: Bundesrepublik Deutschland vertreten durch das Umweltbundesamt (Republica Federală Germania, reprezentată prin Oficiul Federal al Mediului)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  CO2-ul eliberat din amestecul de gaze în atmosferă în urma tratării gazului natural (sub formă de gaz acid) în așa-numitul procedeu Claus prin separarea CO2-lui prezent în mod inerent în gazul natural reprezintă emisii care rezultă în urma procedeului menționat la articolul 3 litera (h) punctul (v) în sensul articolului 3 litera (h) prima teză din Decizia 2011/278/UE (1) a Comisiei?

                  2)

                  Emisiile de CO2 pot „[rezulta]” în sensul articolului 3 litera (h) prima teză din Decizia 2011/278/UE a Comisiei dintr-un procedeu în care CO2-ul prezent în resursa naturală este eliberat în atmosferă, fără ca în urma acestui procedeu să rezulte CO2 suplimentar, sau această dispoziție impune ca CO2-ul eliberat în atmosferă să apară pentru prima oară ca rezultat al acestui procedeu?

                  3)

                  O materie primă care conține carbon este „[utilizată]” în sensul articolului 3 litera (h) punctul (v) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei atunci când în așa-numitul procedeu Claus se utilizează gaz natural din zăcămintele naturale pentru producția de sulf, iar CO2-ul prezent în mod inerent în gazul natural este eliberat în atmosferă, fără ca CO2-ul prezent în mod inerent în gazul natural să participe la reacția chimică de proces, sau noțiunea „utilizare” înseamnă că este obligatoriu ca elementul carbon să participe, respectiv să fie neapărat necesar pentru reacția chimică care se produce?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 1-3:
                  În cazul în care o instalație care este supusă obligației de comercializare a cotelor de emisie îndeplinește atât condițiile necesare pentru constituirea unei subinstalații a căldurii de referință, cât și pe cele pentru constituirea unei subinstalații a emisiilor de proces, care este criteriul de referință pe baza căruia se realizează alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisie? Dreptul la alocare pe baza căldurii de referință are prioritate față de dreptul la alocare pe baza emisiilor de proces sau dreptul la alocare pe baza emisiilor de proces este un drept special care are prioritate față de căldura de referință și de combustibilul de referință?

                  5)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 1-4:
                  Drepturile la alocarea cu titlu gratuit de drepturi de emisii suplimentare pentru a treia perioadă de comercializare, după expirarea celei de a treia perioade de comercializare, pot fi realizate prin drepturi aferente celei de a patra perioade de comercializare, în cazul în care existența unui asemenea drept la alocare este stabilită pe cale judecătorească abia după sfârșitul celei de a treia perioade de comercializare sau drepturile la alocare nerealizate se sting odată cu expirarea celei de a treia perioade de comercializare?

         (1)  Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 130, p. 1).


title: Cauza C-147/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 23 martie 2020 – Novartis Pharma GmbH/Abacus Medicine A/S

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 23 martie 2020 – Novartis Pharma GmbH/Abacus Medicine A/S
      (Cauza C-147/20)
      (2020/C 215/27)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Novartis Pharma GmbH

         Pârâtă: Abacus Medicine A/S

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Situația în care elementele de siguranță prevăzute la articolul 54 litera (o) și la articolul 47a din Directiva 2001/83/CE (1) ale unui ambalaj exterior original/ale unui ambalaj original pot fi înlocuite de comerciantul paralel păstrând acest ambalaj original, cu respectarea articolului 47a alineatul (1) litera (b) din Directiva 2001/83/CE, numai într-un mod în care, după îndepărtarea și/sau acoperirea parțială sau totală a elementelor de siguranță disponibile inițial rămân urme vizibile ale deschiderii, este de natură să conducă la o închidere artificială a piețelor în sensul jurisprudenței Curții?

                  2)

                  Pentru a răspunde la prima întrebare, prezintă relevanță aspectul dacă urmele deschiderii devin vizibile numai în cazul în care medicamentul a făcut obiectul unei verificări aprofundate efectuate de distribuitorii angro și/sau de persoanele autorizate sau abilitate să elibereze medicamente către populație, de exemplu de către farmacii, în îndeplinirea obligației care le revine în temeiul articolelor 10, 24 și 30 din Regulamentul (UE) 2016/161 (2), sau dacă aceste urme pot fi ignorate la o verificare superficială?

                  3)

                  Pentru a răspunde la prima întrebare, prezintă relevanță aspectul dacă urmele deschiderii devin vizibile numai atunci când ambalajul unui medicament este deschis, de exemplu, de un pacient?

                  4)

                  Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul 2016/161 trebuie interpretat în sensul că codul de bare care conține identificatorul unic în sensul articolului 3 punctul 2 litera (a) din Regulamentul 2016/161 trebuie să fie imprimat direct pe ambalaj, cu alte cuvinte aplicarea de către un comerciant paralel pe ambalajul original exterior a unui identificator unic cu un autocolant exterior suplimentar nu este în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul 2016/161?

         (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) al Comisiei din 2 octombrie 2015 de completare a Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului prin stabilirea de norme detaliate pentru elementele de siguranță care apar pe ambalajele medicamentelor de uz uman (JO 2016, L 32, p. 1).


title: Cauza C-153/20 P: Recurs introdus la 27 martie 2020 de Republica Lituania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 22 ianuarie 2020 în cauza T-19/18, Lituania/Comisia

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/23

      Recurs introdus la 27 martie 2020 de Republica Lituania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 22 ianuarie 2020 în cauza T-19/18, Lituania/Comisia
      (Cauza C-153/20 P)
      (2020/C 215/28)
      Limba de procedură: lituaniana

         Părțile

         Recurentă: Republica Lituania (reprezentanți: R. Dzikovič, K. Dieninis)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Cehă

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 22 ianuarie 2020 în cauza T-19/18 Lituania/Comisia, EU:T:2020:4, prin care a fost respinsă acțiunea introdusă de Republica Lituania la 19 ianuarie 2018 în anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/2014 a Comisiei din 8 noiembrie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR);

                  —

                  trimiterea cauzei la Tribunal sau rejudecarea cauzei de către Tribunal pe baza motivelor invocate în recurs și pronunțarea hotărârii definitive de anulare a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/2014 a Comisiei din 8 noiembrie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR);

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Lituania solicită Curții anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-19/18 („hotărârea atacată”) și se întemeiază pe următoarele motive:

                  (1)

                  interpretarea eronată a articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul nr. 65/2011 (1) și neîndeplinirea obligației de motivare a hotărârii, întrucât Tribunalul, atunci când a statuat la punctele 61-80 din hotărârea atacată cu privire la criteriile aplicate pentru a stabili dacă solicitanții aveau statutul de IMM-uri, nu a fundamentat în mod clar și fără ambiguitate motivele hotărârii sale;

                  (2)

                  încălcarea articolului 256 alineatul (2) TFUE și a principiului securității juridice, întrucât la punctele 81-90 din hotărârea atacată Tribunalul a statuat cu privire la eficacitatea monitorizării proiectelor cu risc ridicat într-un mod contrar Curții de Justiție în cauze anterioare similare, precum și aprecierea eronată a probelor, întrucât la punctele 88-92 din hotărârea atacată Tribunalul nu a stabilit în mod corect situația de fapt;

                  (3)

                  interpretarea eronată a articolului 26 din Regulamentul nr. 65/2011 și denaturarea elementelor de probă, întrucât Tribunalul, atunci când a statuat la punctele 178-188 din hotărârea atacată cu privire la criteriile de calitate pentru controalele la fața locului, a prezentat motive contradictorii, extinzând așadar în mod nejustificat domeniul de aplicare al articoului 26 din Regulamentul nr. 65/2011, iar la punctele 181 și 191 din hotărârea atacată a apreciat în mod eronat probele;

                  (4)

                  încălcarea articolelor 263 și 256 TFUE și aprecierea eronată a probelor, întrucât la punctele 195-212 din hotărârea atacată Tribunalul nu a verificat dacă informațiile Comisiei referitoare la insuficiența controalelor privind cheltuielile proiectului erau exacte, fiabile și coerente, iar aceasta este un defect în ceea ce privește controlul legalității decziei Comisiei.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 65/2011 al Comisiei din 27 ianuarie 2011 de stabilire a normelor de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de control și a ecocondiționalității în cazul măsurilor de sprijin pentru dezvoltare rurală (JO 2011 L 25, p. 8).


title: Cauza C-511/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Györgyné Lintner/UniCredit Bank Hungary Zrt. [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Contract de împrumut încheiat în monedă străină – Articolul 4 alineatul (1) – Luarea în considerare a tuturor celorlalte clauze ale contractului în vederea aprecierii caracterului abuziv al clauzei atacate – Articolul 6 alineatul (1) – Examinare din oficiu de către instanța națională a caracterului abuziv al clauzelor cuprinse în contract – Întindere]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/2

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Györgyné Lintner/UniCredit Bank Hungary Zrt.
      (Cauza C-511/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Contract de împrumut încheiat în monedă străină - Articolul 4 alineatul (1) - Luarea în considerare a tuturor celorlalte clauze ale contractului în vederea aprecierii caracterului abuziv al clauzei atacate - Articolul 6 alineatul (1) - Examinare din oficiu de către instanța națională a caracterului abuziv al clauzelor cuprinse în contract - Întindere)
      (2020/C 215/02)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Györgyné Lintner

         Pârâtă: UniCredit Bank Hungary Zrt.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că o instanță națională sesizată cu o acțiune introdusă de un consumator, prin care se solicită constatarea caracterului abuziv al anumitor clauze cuprinse într-un contract pe care acest consumator l-a încheiat cu un profesionist, nu are obligația de a examina din oficiu și în mod individual toate celelalte clauze contractuale, care nu au fost atacate de consumatorul menționat, pentru a verifica dacă ele pot fi considerate abuzive, ci trebuie să le examineze numai pe acelea care sunt legate de obiectul litigiului, astfel cum acesta din urmă a fost delimitat de părți, din moment ce dispune de elementele de drept și de fapt necesare în acest scop, completate, dacă este cazul, cu măsuri de cercetare judecătorească.

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că, deși este adevărat că, pentru a aprecia caracterul abuziv al clauzei contractuale pe care se întemeiază pretențiile unui consumator, trebuie să se ia în considerare toate celelalte clauze ale contractului încheiat între un profesionist și respectivul consumator, această luare în considerare nu implică, în sine, o obligație a instanței naționale sesizate de a examina din oficiu caracterul eventual abuziv al tuturor acestor clauze.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza C-56/18 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 martie 2020 – Comisia Europeană/Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o., Republica Polonă [„Recurs – Ajutoare de stat – Articolul 108 alineatul (2) TFUE – Ajutor pentru investiții – Ajutor pentru funcționare – Infrastructură aeroportuară – Finanțare publică acordată de municipalitățile Gdynia și Kosakowo pentru conversia aeroportului Gdynia Kosakowo – Decizia Comisiei Europene – Ajutor incompatibil cu piața internă – Ordin de recuperare a ajutorului – Anulare de către Tribunalul Uniunii Europene – Normă fundamentală de procedură – Drepturile procedurale ale părților interesate”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/3

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 martie 2020 – Comisia Europeană/Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o., Republica Polonă
      (Cauza C-56/18 P) (1)

      („Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 108 alineatul (2) TFUE - Ajutor pentru investiții - Ajutor pentru funcționare - Infrastructură aeroportuară - Finanțare publică acordată de municipalitățile Gdynia și Kosakowo pentru conversia aeroportului Gdynia Kosakowo - Decizia Comisiei Europene - Ajutor incompatibil cu piața internă - Ordin de recuperare a ajutorului - Anulare de către Tribunalul Uniunii Europene - Normă fundamentală de procedură - Drepturile procedurale ale părților interesate”)
      (2020/C 215/03)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann, D. Recchia și S. Noë, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (reprezentanți: T. Koncewicz, adwokat, M. Le Berre, avocat, K. Gruszecka Spychała și P. Rosiak, radcowie prawni), Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și M. Rzotkiewicz, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 17 noiembrie 2017, Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Comisia (T-263/15).

                  2)

                  Respinge a treia critică din cadrul celui de al șaselea motiv al acțiunii în anulare, în măsura în care această critică este întemeiată pe o încălcare a drepturilor procedurale ale părților interesate în speță ca urmare a faptului că acestora din urmă nu li s a dat posibilitatea de a se pronunța, înainte de adoptarea Deciziei (UE) 2015/1586 a Comisiei din 26 februarie 2015 privind măsura SA.35388 (13/C) (ex 13/NN și ex 12/N) – Polonia – Înființarea aeroportului Gdynia Kosakowo, cu privire la pertinența comunicării Comisiei intitulată „Orientări privind ajutoarele de stat destinate aeroporturilor și companiilor aeriene”.

                  3)

                  Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene spre rejudecare pentru ca acesta să se pronunțe, pe de o parte, cu privire la aspectele celei de a treia critici din cadrul celui de al șaselea motiv al acțiunii în anulare asupra cărora acesta nu s a pronunțat în Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 17 noiembrie 2017, Gmina Miasto Gdynia și Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Comisia (T-263/15), și, pe de altă parte, cu privire la primul al cincilea motiv ale acestei acțiuni.

                  4)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-160/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X BV/Staatssecretaris van Financiën [„Trimitere preliminară – Uniunea vamală și Tariful vamal comun – Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 – Regulamentul (CE) nr. 1484/95 – Importul de carne de pasăre congelată originară din Brazilia – Recuperare ulterioară a taxelor suplimentare la import – Mecanismul de verificare – Metoda de calcul al taxelor suplimentare”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X BV/Staatssecretaris van Financiën
      (Cauza C-160/18) (1)

      („Trimitere preliminară - Uniunea vamală și Tariful vamal comun - Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Regulamentul (CE) nr. 1484/95 - Importul de carne de pasăre congelată originară din Brazilia - Recuperare ulterioară a taxelor suplimentare la import - Mecanismul de verificare - Metoda de calcul al taxelor suplimentare”)
      (2020/C 215/04)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: X BV

         Pârât: Staatssecretaris van Financiën

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1484/95 al Comisiei din 28 iunie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului de drepturi de import suplimentare și de stabilire a drepturilor de import suplimentare în sectoarele cărnii de pasăre și ouălor și pentru albumina din ouă și de abrogare a Regulamentului nr. 163/67/CEE, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 248/2010 al Comisiei din 24 martie 2010, trebuie interpretat în sensul că împrejurarea potrivit căreia mărfurile importate în Uniune au fost vândute în pierdere, și anume la un preț inferior prețului CIF la import, astfel cum figurează în declarația vamală, nu este suficientă, în sine, pentru a se constata că nu este dovedită corectitudinea prețului la import CIF, atunci când importatorul dovedește că toate condițiile aferente derulării expediției mărfurilor menționate confirmă corectitudinea acestui preț.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (5) și articolul 4 din Regulamentul nr. 1484/95, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 248/2010, trebuie interpretate în sensul că, în ipoteza în care importatorul nu a fost în măsură să dovedească corectitudinea prețului CIF la import care figurează în declarația vamală, autoritățile vamale trebuie, pentru a aplica taxe suplimentare, să înlăture acest preț și să recurgă la metodele de stabilire a valorii în vamă a mărfurilor importate, prevăzute la articolele 29-31 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza C-215/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Obvodní soud pro Prahu 8 – Republica Cehă) – Libuše Králová/Primera Air Scandinavia [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Regulamentul (CE) nr. 44/2001 – Articolul 5 punctul 1 – Competență în materie contractuală – Articolele 15-17 – Competență în materia contractelor încheiate de consumatori – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolele 6 și 7 – Drept la compensație în eventualitatea întârzierii prelungite a zborurilor – Contract de transport care oferă o combinație între călătorie și cazare încheiat între pasager și o agenție de turism – Acțiune în despăgubire îndreptată împotriva operatorului de transport aerian care nu este parte la acest contract – Directiva 90/314/CEE – Pachet de servicii turistice]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/4

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Obvodní soud pro Prahu 8 – Republica Cehă) – Libuše Králová/Primera Air Scandinavia
      (Cauza C-215/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 5 punctul 1 - Competență în materie contractuală - Articolele 15-17 - Competență în materia contractelor încheiate de consumatori - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolele 6 și 7 - Drept la compensație în eventualitatea întârzierii prelungite a zborurilor - Contract de transport care oferă o combinație între călătorie și cazare încheiat între pasager și o agenție de turism - Acțiune în despăgubire îndreptată împotriva operatorului de transport aerian care nu este parte la acest contract - Directiva 90/314/CEE - Pachet de servicii turistice)
      (2020/C 215/05)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Obvodní soud pro Prahu 8

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Libuše Králová

         Pârâtă: Primera Air Scandinavia

         Dispozitivul

                  1)

                  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că un pasager al unui zbor cu o întârziere de trei ore sau mai mult poate introduce o acțiune în despăgubire în temeiul articolelor 6 și 7 din acest regulament împotriva operatorului efectiv de transport aerian, chiar dacă acest pasager și acest operator de transport aerian nu au încheiat un contract între ei, iar zborul în cauză face parte dintr-un pachet de servicii turistice care intră sub incidența Directivei 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite.

                  2)

                  Articolul 5 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o acțiune în despăgubire introdusă în temeiul Regulamentului nr. 261/2004 de către un pasager împotriva operatorului efectiv de transport aerian intră în sfera noțiunii de „materie contractuală”, în sensul acestei dispoziții, chiar dacă nu a fost încheiat niciun contract între aceste părți, iar zborul efectuat de acest operator de transport aerian era prevăzut de un contract privind un pachet de servicii turistice, care includea și o cazare, încheiat cu un terț.

                  3)

                  Articolele 15-17 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretate în sensul că o acțiune în despăgubire introdusă de un pasager împotriva operatorului efectiv de transport aerian, cu care acest pasager nu a încheiat un contract, nu intră în domeniul de aplicare al acestor articole referitoare la competența specială în materia contractelor încheiate de consumatori.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza C-244/18 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 martie 2020 – Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE/Comisia Europeană (Recurs – Ajutoare de stat – Injecție de capital și garanții de stat – Noțiunea de ajutor de stat – Noțiunea de „avantaj” – Principiul operatorului privat – Criteriul investitorului privat – Obligație de examinare diligentă și imparțială care revine Comisiei Europene – Control jurisdicțional – Sarcina probei – Noțiunea de „întreprindere aflată în dificultate” – Liniile directoare privind ajutoarele de stat pentru salvare și restructurare – Comunicarea privind garanțiile – Cadrul temporar din 2011 – Valoarea ajutoarelor care trebuie recuperate – Obligații de motivare care revin Comisiei și Tribunalului Uniunii Europene)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 martie 2020 – Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE/Comisia Europeană
      (Cauza C-244/18 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Injecție de capital și garanții de stat - Noțiunea de ajutor de stat - Noțiunea de „avantaj” - Principiul operatorului privat - Criteriul investitorului privat - Obligație de examinare diligentă și imparțială care revine Comisiei Europene - Control jurisdicțional - Sarcina probei - Noțiunea de „întreprindere aflată în dificultate” - Liniile directoare privind ajutoarele de stat pentru salvare și restructurare - Comunicarea privind garanțiile - Cadrul temporar din 2011 - Valoarea ajutoarelor care trebuie recuperate - Obligații de motivare care revin Comisiei și Tribunalului Uniunii Europene)
      (2020/C 215/06)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (reprezentanți: I. Drillerakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou şi G. Psaroudakis, dikigoroi)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier şi A. Bouchagiar, agenţi)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 1 februarie 2018 Larko/Comisia (T-423/14, EU:T:2018:57), în măsura în care, prin aceasta, Tribunalul a respins primul aspect al primului motiv al acțiunii referitor la o garanție acordată în anul 2008 de statul elen în favoarea Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE și aferentă unui împrumut de 30 de milioane de euro acordat acestei societăți de ATE Bank.

                  2)

                  Respinge recursul în rest.

                  3)

                  Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene spre rejudecare.

                  4)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza C-314/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Exécution du mandat d’arrêt européen émis à l’encontre de SF [„Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Decizia cadru 2002/584/JAI – Mandat european de arestare – Articolul 5 punctul 3 – Predare suspusă condiției ca persoana în cauză să fie returnată în statul membru de executare pentru a executa acolo pedeapsa sau măsura de siguranță privative de libertate care au fost pronunțate împotriva sa în statul membru emitent – Momentul returnării – Decizia cadru 2008/909/JAI – Articolul 3 alineatul (3) – Domeniu de aplicare – Articolul 8 – Adaptare a sancțiunii pronunțate în statul membru emitent – Articolul 25 – Executarea unei pedepse în cadrul articolului 5 punctul 3 din Decizia cadru 2002/584/JAI”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Exécution du mandat d’arrêt européen émis à l’encontre de SF
      (Cauza C-314/18) (1)

      („Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Decizia cadru 2002/584/JAI - Mandat european de arestare - Articolul 5 punctul 3 - Predare suspusă condiției ca persoana în cauză să fie returnată în statul membru de executare pentru a executa acolo pedeapsa sau măsura de siguranță privative de libertate care au fost pronunțate împotriva sa în statul membru emitent - Momentul returnării - Decizia cadru 2008/909/JAI - Articolul 3 alineatul (3) - Domeniu de aplicare - Articolul 8 - Adaptare a sancțiunii pronunțate în statul membru emitent - Articolul 25 - Executarea unei pedepse în cadrul articolului 5 punctul 3 din Decizia cadru 2002/584/JAI”)
      (2020/C 215/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

      SF

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 punctul 3 din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre coroborat cu articolul 1 alineatul (3) din aceasta, precum și cu articolul 1 litera (a), cu articolul 3 alineatele (3) și (4) și cu articolul 25 din Decizia cadru 2008/909/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană, astfel cum au fost modificate prin Decizia cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care statul membru de executare supune predarea persoanei care, fiind resortisant sau rezident al acestuia, face obiectul unui mandat european de arestare în scopul urmăririi penale, condiției ca persoana menționată să îi fie returnată, după ce a fost audiată, pentru a executa acolo pedeapsa sau măsura de siguranță privative de libertate care au fost pronunțate împotriva sa în statul membru emitent, acest stat membru trebuie să procedeze la returnarea respectivă de îndată ce această decizie de condamnare a rămas definitivă, cu excepția cazului în care motive concrete legate de respectarea dreptului la apărare al persoanei în cauză sau de buna administrare a justiției fac indispensabilă prezența acesteia în statul membru menționat, până la pronunțarea unei hotărâri definitive în celelalte etape procedurale care se înscriu în cadrul procedurii penale în legătură cu infracțiunea pentru care a fost emis mandatul european de arestare.

                  2)

                  Articolul 25 din Decizia cadru 2008/909, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299, trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care executarea unui mandat european de arestare emis în scopul urmăririi penale este supusă condiției prevăzute la articolul 5 punctul 3 din Decizia cadru 2002/584, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299, statul membru de executare, pentru executarea pedepsei sau a măsurii de siguranță privative de libertate pronunțate în statul membru emitent împotriva persoanei în cauză, nu poate adapta durata acestei pedepse decât în condițiile stricte prevăzute la articolul 8 alineatul (2) din Decizia cadru 2008/909, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299.

         (1)  JO C 276, 6.8.2018.


title: Cauza C-344/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidshof te Gent – Belgia) – ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Atalian NV, fostă Euroclean NV [Trimitere preliminară – Directiva 2001/23/CE – Articolul 3 alineatul (1) – Transferuri de întreprinderi – Menținerea drepturilor lucrătorilor – Contract de achiziții publice privind serviciile de curățenie – Atribuirea loturilor contractului către doi noi ofertanți câștigători – Preluare a unui lucrător repartizat tuturor loturilor contractului]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/7

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeidshof te Gent – Belgia) – ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Atalian NV, fostă Euroclean NV
      (Cauza C-344/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2001/23/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Transferuri de întreprinderi - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Contract de achiziții publice privind serviciile de curățenie - Atribuirea loturilor contractului către doi noi ofertanți câștigători - Preluare a unui lucrător repartizat tuturor loturilor contractului)
      (2020/C 215/08)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Arbeidshof te Gent

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ISS Facility Services NV

         Pârâtă: Sonia Govaerts, Atalian NV, fostă Euroclean NV

         Dispozitivul

      În prezența unui transfer al unei întreprinderi care implică mai mulți cesionari, articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că drepturile și obligațiile care rezultă dintr-un contract de muncă sunt transferate fiecăruia dintre cesionari, proporțional cu atribuțiile exercitate de lucrătorul în cauză, cu condiția ca divizarea contractului de muncă rezultată din aceasta să fie posibilă sau să nu conducă la o deteriorare a condițiilor de muncă și nici să nu aducă atingere menținerii drepturilor lucrătorilor garantate de directiva menționată, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere. În ipoteza în care o astfel de divizare ar fi imposibil de realizat sau ar aduce atingere drepturilor lucrătorului respectiv, eventuala reziliere a raportului de muncă care ar rezulta ar fi considerată, în temeiul articolului 4 din directiva menționată, că a intervenit din cauza cesionarului sau a cesionarilor, chiar dacă această reziliere ar fi intervenit la inițiativa lucrătorului.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-454/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Linköping – Suedia) – Baltic Cable AB/Energimarknadsinspektionen [Trimitere preliminară – Piața internă a energiei electrice – Directiva 2009/72/CE – Transport de energie electrică – Noțiunea de „operator de transport și de sistem” – Regulamentul (CE) nr. 714/2009 – Interconexiune – Linie de transport care face legătura între sistemele de transport naționale ale statelor membre – Articolul 16 alineatul (6) – Domeniu de aplicare – Utilizarea veniturilor provenite din alocarea capacității de interconexiune – Întreprindere care exploatează doar o linie de înaltă tensiune transfrontalieră care asigură interconexiunea între două sisteme de transport naționale]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/8

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Linköping – Suedia) – Baltic Cable AB/Energimarknadsinspektionen
      (Cauza C-454/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Piața internă a energiei electrice - Directiva 2009/72/CE - Transport de energie electrică - Noțiunea de „operator de transport și de sistem” - Regulamentul (CE) nr. 714/2009 - Interconexiune - Linie de transport care face legătura între sistemele de transport naționale ale statelor membre - Articolul 16 alineatul (6) - Domeniu de aplicare - Utilizarea veniturilor provenite din alocarea capacității de interconexiune - Întreprindere care exploatează doar o linie de înaltă tensiune transfrontalieră care asigură interconexiunea între două sisteme de transport naționale)
      (2020/C 215/09)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Förvaltningsrätten i Linköping

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Baltic Cable AB

         Pârâtă: Energimarknadsinspektionen

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 16 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 714/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1228/2003 trebuie interpretat în sensul că se aplică unei întreprinderi care exploatează doar o interconexiune transfrontalieră.

                  2)

                  Articolul 16 alineatul (6) primul paragraf litera (b) din Regulamentul nr. 714/2009 trebuie interpretat în sensul că, atunci când un operator de transport și de sistem (OTS) exploatează doar o interconexiune transfrontalieră, costurile de exploatare și de întreținere a acestei interconexiuni nu pot fi considerate investiții în rețea pentru menținerea sau pentru creșterea capacităților de interconexiune în sensul acestei dispoziții.

                  3)

                  Articolul 16 alineatul (6) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 714/2009 trebuie interpretat în sensul că, atunci când o autoritate națională de reglementare aplică această dispoziție unui operator de transport și de sistem (OTS) care exploatează doar o interconexiune transfrontalieră, revine autorității menționate sarcina de a autoriza respectivul OTS să utilizeze o parte din veniturile sale provenite din congestii pentru a obține profit, precum și pentru exploatarea și pentru întreținerea interconexiunii, în scopul de a evita ca acesta să fie discriminat în raport cu alți OTS în cauză și de a asigura că acesta își poate exercita activitatea în condiții economice acceptabile, inclusiv prin obținerea unui profit corespunzător.

         (1)  JO C 352, 01.10.2018.


title: Cauze conexate C-496/18 şi C-497/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 şi C-497/18)/Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (Trimitere preliminară – Achiziții publice – Proceduri care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări – Directiva 89/665/CEE – Proceduri de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor – Directiva 92/13/CEE – Atribuire a contractelor de achiziții publice – Directivele 2014/24/UE și 2014/25/UE – Monitorizare a aplicării normelor referitoare la atribuirea contractelor de achiziții publice – Reglementare națională care permite unor organisme să inițieze o procedură din oficiu în cazul modificării nelegale a unui contract în curs de executare – Decădere din dreptul de a iniția procedura din oficiu – Principiile securității juridice și proporționalității)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 şi C-497/18)/Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság
      (Cauze conexate C-496/18 şi C-497/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Achiziții publice - Proceduri care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări - Directiva 89/665/CEE - Proceduri de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor - Directiva 92/13/CEE - Atribuire a contractelor de achiziții publice - Directivele 2014/24/UE și 2014/25/UE - Monitorizare a aplicării normelor referitoare la atribuirea contractelor de achiziții publice - Reglementare națională care permite unor organisme să inițieze o procedură din oficiu în cazul modificării nelegale a unui contract în curs de executare - Decădere din dreptul de a iniția procedura din oficiu - Principiile securității juridice și proporționalității)
      (2020/C 215/10)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 şi C-497/18)

         Pârâtă: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Cu participarea: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Dispozitivul

                  1)

                  Considerentele (25) și (27) ale Directivei 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice, articolul 1 alineatele (1) și (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66, articolul 1 alineatele (1) și (3) din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66, articolul 83 alineatele (1) și (2) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE și articolul 99 alineatele (1) și (2) din Directiva 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ trebuie interpretate în sensul că nici nu impun, nici nu interzic statelor membre să adopte o reglementare în temeiul căreia o autoritate de monitorizare poate iniția, în scopul protecției intereselor financiare ale Uniunii, o procedură privind o cale de atac din oficiu, pentru monitorizarea încălcărilor reglementării în domeniul achizițiilor publice. Cu toate acestea, atunci când este prevăzută o astfel de procedură, ea intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii, în măsura în care contractele de achiziții publice care fac obiectul unei asemenea căi de atac intră în domeniul de aplicare material al directivelor privind achizițiile publice și trebuie, așadar, să respecte dreptul menționat, inclusiv principiile generale ale acestuia, din care face parte principiul general al securității juridice.

                  2)

                  Principiul general al securității juridice se opune ca, în cadrul unei proceduri privind o cale de atac inițiate din oficiu de o autoritate de monitorizare în scopul protecției intereselor financiare ale Uniunii Europene, o nouă reglementare națională să prevadă, pentru monitorizarea legalității modificărilor unor contracte de achiziții publice, inițierea unei astfel de proceduri în termenul de decădere pe care îl stabilește, chiar dacă a expirat termenul de decădere prevăzut de reglementarea anterioară, care era aplicabil la momentul acestor modificări.

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauzele conexate C-558/18 şi C-563/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 martie 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Sąd Okręgowy w Łodzi şi de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – Miasto Łowicz/Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki (C-558/18) şi Prokurator Generalny, reprezentat de Prokuratura Krajowa, fostă Prokuratura Okręgowa w Płocku/VX, WW, XV (C-563/18) [Trimitere preliminară – Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE – Stat de drept – Protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii – Principiul independenței judecătorilor – Regim disciplinar aplicabil judecătorilor naționali – Competența Curții – Articolul 267 TFUE – Admisibilitate – Interpretare necesară pentru ca instanța de trimitere să poată pronunța hotărârea – Noțiune]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/10

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 martie 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Sąd Okręgowy w Łodzi şi de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – Miasto Łowicz/Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki (C-558/18) şi Prokurator Generalny, reprezentat de Prokuratura Krajowa, fostă Prokuratura Okręgowa w Płocku/VX, WW, XV (C-563/18)
      (Cauzele conexate C-558/18 şi C-563/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE - Stat de drept - Protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii - Principiul independenței judecătorilor - Regim disciplinar aplicabil judecătorilor naționali - Competența Curții - Articolul 267 TFUE - Admisibilitate - Interpretare necesară pentru ca instanța de trimitere să poată pronunța hotărârea - Noțiune)
      (2020/C 215/11)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Łodzi, Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         (Cauza C-558/18)

         Reclamantă: Miasto Łowicz

         Pârât: Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki

         Cu participarea: Prokurator Generalny, reprezentat de Prokuratura Krajowa, fostă Prokuratura Regionalna w Łodzi, Rzecznik Praw Obywatelskich

         (Cauza C-563/18)

         Reclamant: Prokurator Generalny, reprezentat de Prokuratura Krajowa, fostă Prokuratura Okręgowa w Płocku

         Pârâţi: VX, WW, XV

         Dispozitivul

      Cererile de decizie preliminară introduse de Sąd Okręgowy w Łodzi (Tribunalul Regional din Łódź, Polonia) și de Sąd Okręgowy w Warszawie (Tribunalul Regional din Varșovia, Polonia), prin deciziile din 31 august 2018 și din 4 septembrie 2018, sunt inadmisibile.

         (1)  JO C 44, 4.2.2019.


title: Cauza C-576/18: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 martie 2020 – Comisia Europeană/Republica Italiană [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor – Neexecutare – Recuperarea ajutoarelor ilegale acordate sectorului hotelier în Sardinia – Articolul 260 alineatul (2) TFUE – Sancțiuni pecuniare – Penalitate cu titlu cominatoriu și sumă forfetară]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/11

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 martie 2020 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-576/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor - Neexecutare - Recuperarea ajutoarelor ilegale acordate sectorului hotelier în Sardinia - Articolul 260 alineatul (2) TFUE - Sancțiuni pecuniare - Penalitate cu titlu cominatoriu și sumă forfetară)
      (2020/C 215/12)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și D. Recchia, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, F. Varrone și E. Manzo, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea, la data la care a expirat termenul stabilit în scrisoarea de punere în întârziere emisă la 11 iulie 2014 de Comisia Europeană, a tuturor măsurilor pe care le presupune executarea Hotărârii din 29 martie 2012, Comisia/Italia (C-243/10, nepublicată, EU:C:2012:182), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

                  2)

                  Obligă Republica Italiană la plata către Comisia Europeană a unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 80 000 de euro pe zi, începând de la data pronunțării prezentei hotărâri până la data executării pe deplin a Hotărârii din 29 martie 2012, Comisia/Italia (C-243/10, nepublicată, EU:C:2012:182).

                  3)

                  Obligă Republica Italiană la plata către Comisia Europeană a unei sume forfetare de 7 500 000 de euro.

                  4)

                  Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza C-583/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Germania) – Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 2011/83/UE – Domeniu de aplicare – Contract de prestări de servicii – Articolul 2 punctul 6 – Contract de prestare a unor servicii de transport de pasageri – Articolul 3 alineatul (3) litera (k) – Carduri care conferă dreptul de a beneficia de reduceri de preț la încheierea ulterioară de contracte de transport de pasageri – Vânzare online a unor astfel de carduri fără informarea consumatorului cu privire la dreptul de retragere]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/11

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Germania) – Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH
      (Cauza C-583/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 2011/83/UE - Domeniu de aplicare - Contract de prestări de servicii - Articolul 2 punctul 6 - Contract de prestare a unor servicii de transport de pasageri - Articolul 3 alineatul (3) litera (k) - Carduri care conferă dreptul de a beneficia de reduceri de preț la încheierea ulterioară de contracte de transport de pasageri - Vânzare online a unor astfel de carduri fără informarea consumatorului cu privire la dreptul de retragere)
      (2020/C 215/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă și apelantă: Verbraucherzentrale Berlin eV

         Pârâtă și intimată: DB Vertrieb GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 punctul 6 din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului, trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „contract de prestări de servicii” include contractele având ca obiect acordarea către consumator a unei reduceri de preț la încheierea ulterioară de contracte de transport de pasageri.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (3) litera (k) din Directiva 2011/83 trebuie interpretat în sensul că un contract având ca obiect acordarea către consumator a unei reduceri de preț la încheierea ulterioară a unor contracte de transport de pasageri nu intră în sfera noțiunii de „contract de prestare a unor servicii de transport de pasageri” și, în consecință, intră în domeniul de aplicare al acestei directive, inclusiv al dispozițiilor acesteia referitoare la dreptul de retragere.

         (1)  JO C 455, 17.12.2018.


title: Cauza C-622/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – AR/Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la mărci – Directiva 2008/95/CE – Articolul 5 alineatul (1) litera (b) – Articolul 10 alineatul (1) primul paragraf – Articolul 12 alineatul (1) – Decădere din drepturile asupra unei mărci pentru lipsa utilizării serioase – Dreptul titularului mărcii de a invoca încălcarea drepturilor sale exclusive ca urmare a utilizării de către un terț a unui semn identic sau similar pentru perioada anterioară datei de la care produce efecte decăderea]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/12

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 martie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – AR/Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA
      (Cauza C-622/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 5 alineatul (1) litera (b) - Articolul 10 alineatul (1) primul paragraf - Articolul 12 alineatul (1) - Decădere din drepturile asupra unei mărci pentru lipsa utilizării serioase - Dreptul titularului mărcii de a invoca încălcarea drepturilor sale exclusive ca urmare a utilizării de către un terț a unui semn identic sau similar pentru perioada anterioară datei de la care produce efecte decăderea)
      (2020/C 215/14)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Recurent: AR

         Intimate: Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (1) litera (b), articolul 10 alineatul (1) primul paragraf și articolul 12 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci coroborate cu considerentul (6) al acesteia trebuie interpretate în sensul că lasă statelor membre posibilitatea de a permite ca titularul unei mărci decăzut din drepturile sale la expirarea termenului de cinci ani de la data înregistrării sale pentru că nu a dat acestei mărci o utilizare serioasă în statul membru în cauză pentru produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată își păstrează dreptul de a solicita despăgubiri pentru prejudiciul suferit ca urmare a utilizării de către un terț, înainte de data producerii efectelor decăderii, a unui semn similar pentru produse sau servicii identice sau similare care poate fi confundat cu marca sa.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.