title: Cauza C-405/12: Recurs introdus la 27 august 2012 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 14 iunie 2012 în cauza T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe/Comisia

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/28

         Recurs introdus la 27 august 2012 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 14 iunie 2012 în cauza T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe/Comisia
   (Cauza C-405/12)
   2013/C 9/46
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver, J.-P. Keppenne, P. van Nuffel, agenți)

      Celelalte părți în proces: Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe, Republica Polonă, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 14 iunie 2008, în cauza T-338/08;

               —

               soluționarea cauzei și respingerea cererii de anulare a deciziilor Comisiei din 1 iulie 2008;

               —

               obligarea reclamantei din cauza T-338/08 să suporte cheltuielile efectuate de Comisie în acea cauză, precum și în prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Primul motiv invocat de recurentă coincide cu cel din cauza C-403/12 P.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, Comisiei susține în subsidiar că Tribunalul a interpretat în mod eronat domeniul de aplicare al articolului 9 alineatul (3) din Convenția de la Aarhus (1), în lumina articolului 2 alineatul (2) al doilea paragraf din convenție, atunci când a reținut că Regulamentul (CE) nr. 149/2008 (2) nu a fost adoptat de Comisie „în exercitarea competențelor sale legislative” în sensul articolului 2 alineatul (2) menționat mai sus.

      (1)  Convenția de la Aarhus din 25 iunie 1998 privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului, aprobată prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 14, p. 201)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 149/2008 al Comisiei din 29 ianuarie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului, prin elaborarea anexelor II, III și IV de stabilire a conținuturilor maxime aplicabile reziduurilor pentru produsele care fac obiectul anexei I la regulamentul menționat (JO L 58, p. 1)


title: Cauza T-276/13: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2016 – Growth Energy și Renewable Fuels Association/Consiliul („Dumping — Importuri de bioetanol originar din Statele Unite — Taxă antidumping definitivă — Acțiune în anulare — Asociație — Lipsa afectării directe a membrilor — Inadmisibilitate — Taxă antidumping la nivel național — Tratament individual — Eșantionare — Dreptul la apărare — Nediscriminare — Obligația de diligență”)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/38

         Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2016 – Growth Energy și Renewable Fuels Association/Consiliul
   (Cauza T-276/13) (1)

   ((„Dumping - Importuri de bioetanol originar din Statele Unite - Taxă antidumping definitivă - Acțiune în anulare - Asociație - Lipsa afectării directe a membrilor - Inadmisibilitate - Taxă antidumping la nivel național - Tratament individual - Eșantionare - Dreptul la apărare - Nediscriminare - Obligația de diligență”))
   (2016/C 270/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Growth Energy (Washington, DC, Statele Unite) și Renewable Fuels Association (Washington) (reprezentanți: inițial P. Vander Schueren, ulterior P. Vander Schueren și M. Peristeraki, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, asistat de B. Byrne, solicitor și G. Berrisch, avocat, ulterior de R. Bierwagen și C. Hipp, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și T. Maxian Rusche, agenți) și ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (reprezentanți: O. Prost și A. Massot, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 157/2013 al Consiliului din 18 februarie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de bioetanol originar din Statele Unite ale Americii (JO L 49, p. 10), în măsura în care le privește pe reclamante și pe membrii acestora.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 157/2013 al Consiliului din 18 februarie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de bioetanol originar din Statele Unite ale Americii, în măsura în care privește Patriot Renewable Fuels LLC, Plymouth Energy Company LLC, POET LLC și Platinum Ethanol LLC.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Growth Energy și Renewable Fuels Association, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană și ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza F-9/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 aprilie 2007 — Canteiro Lopes/Comisie (Promovare — Absența unui raport de evaluare definitiv — analiză comparativă a meritelor)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/39

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 aprilie 2007 — Canteiro Lopes/Comisie
   (Cauza F-9/06) (1)

   (Promovare - Absența unui raport de evaluare definitiv - analiză comparativă a meritelor)
   (2007/C 96/81)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Rui Canteiro Lopes (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și M. Velardo, agenți)
   Obiectul cauzei
   Anularea deciziei Comisiei din 4 martie 2005 de a nu adăuga numele reclamantului la lista funcționarilor considerați a fi cei mai merituoși și de a nu îl promova în gradul A4 pentru exercițiul de promovare 2000.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006, p. 35.


title: Cauza C-488/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okrazhen sad — Targovishte (Bulgaria) la 9 septembrie 2013 — Parva Investitsionna Banka AD, UniKredit Bulbank AD, Siyk Faundeyshan LLS/Ear Proparti Developmant — v nesastoyatelnost AD, administratorul judiciar al Ear Proparti Developmant — v nesastoyatelnost AD

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/47

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Okrazhen sad — Targovishte (Bulgaria) la 9 septembrie 2013 — Parva Investitsionna Banka AD, UniKredit Bulbank AD, Siyk Faundeyshan LLS/Ear Proparti Developmant — v nesastoyatelnost AD, administratorul judiciar al Ear Proparti Developmant — v nesastoyatelnost AD
   (Cauza C-488/13)
   2013/C 344/81
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Okrazhen sad — Targovishte

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Parva Investitsionna Banka AD, UniKredit Bulbank AD, Siyk Faundeyshan LLS

      Pârâți:„Ear Proparti Developmant — v nesastoyatelnost” AD, administratorul judiciar al „Ear Proparti Developmant — v nesastoyatelnost” AD

      Întrebările preliminare

               1.

               Având în vedere considerentul (6) al Regulamentului (CE) nr. 1896/2006 și articolul 1 din acesta, cum trebuie interpretat criteriul privind caracterul „necontestat” al creanței pecuniare ce trebuie executată?

               2.

               În cazurile în care legislația națională a unui stat membru al Uniunii Europene pe teritoriul căruia se execută creanța pecuniară nu prevede dacă ordinul de executare pentru o creanță pecuniară este aplicabil într-o procedură de insolvență deschisă împotriva persoanei al cărei patrimoniu este vizat de executare, interdicția prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (b) din regulament trebuie să facă obiectul unei interpretări restrictive și trebuie aplicată numai în privința executării creanțelor pecuniare contestate, sau această interdicție se referă și la creanțele pecuniare necontestate care trebuie să fie executate?

               3.

               Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din regulament, conform căruia falimentele, concordatele și alte proceduri similare sunt excluse de la aplicarea regulamentului, trebuie interpretat în sensul că limitarea se referă numai la deschiderea procedurii menționate, sau această limitare cuprinde și întreaga desfășurare a procedurii în conformitate cu stadiile și etapele procedurale prevăzute de legislația națională a statului membru respectiv al Uniunii Europene?

               4.

               Conform doctrinei supremației dreptului comunitar și în cazul existenței unei lacune în reglementarea unui stat membru al Uniunii Europene, instanța națională a acestui stat membru în care a fost deschisă o procedură de insolvență împotriva unei persoane al cărei patrimoniu este vizat de executare poate să pronunțe, pe cale de interpretare și în temeiul considerentului (10) al regulamentului și al articolului 26 din regulament, o decizie care este diferită și contrară principiilor regulamentului?


title: Cauza T-78/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Baldesberger/OAPI (Forma unei pensete) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unei pensete — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009] ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/48

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Baldesberger/OAPI (Forma unei pensete)
   (Cauza T-78/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unei pensete - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009]”)
   2009/C 180/89
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Fides B. Baldesberger (reprezentant: F. Nielsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Kicia, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a șasea a OAPI din 12 decembrie 2007 (cauza R 1405/2007-4) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional constituit din forma unei pensete

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Fides B. Baldesberger la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza C-244/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 19 mai 2010 — Mesopotamia Broadcast A/S METV/Republica Federală Germania

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 19 mai 2010 — Mesopotamia Broadcast A/S METV/Republica Federală Germania
   (Cauza C-244/10)
   ()
   2010/C 234/32
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Mesopotamia Broadcast A/S METV

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebarea preliminară

   Se solicită Curții Europene de Justiție pronunțarea unei hotărâri cu privire la întrebarea dacă și, după caz, în ce condiții aplicarea unei dispoziții naționale referitoare la interzicerea unei asociații ca urmare a încălcării principiului înțelegerii între popoare intră sub incidența domeniului coordonat definit de Directiva 89/552/CEE (1) a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE (2) din 30 iunie 1997, și este exclusă, prin urmare, în temeiul articolului 2a din directivă?

      (1)  Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215).

      (2)  Directiva 97/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997 de modificare a Directivei 89/552/CEE a Consiliului privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 202, p. 60, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 232).


title: Cauza C-439/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 24 septembrie 2014 – SC Star Storage SA/Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 24 septembrie 2014 – SC Star Storage SA/Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)
   (Cauza C-439/14)
   (2014/C 448/09)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bucureşti

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: SC Star Storage SA

      Pârât: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile art[icolului] 1 alineatul (1) al treilea paragraf și alin[eatul] (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la aplicarea procedurilor privind căile de atac în ceea ce privește atribuirea contractelor de achiziții publice de bunuri și de lucrări (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66 CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 (2) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări care condiționează accesul la căile de atac împotriva deciziilor autorității contractante de obligativitatea depunerii în prealabil a unei „garanții de bună conduită”, precum cea reglementată de art[icolul] 2711 și art[icolul] 2712 din [Ordonanța de urgență a Guvernului] nr. 34/2006?

      (1)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395 p. 33, Ediție specială 06/vol. 1, p. 237).

      (2)  Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (JO L 335, p. 31).


title: Cauza T-373/13 P: Recurs introdus la 17 iulie 2013 de Geoffroy Alsteens împotriva Ordonanței din 8 mai 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-87/12, Alsteens/Comisia

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/32

         Recurs introdus la 17 iulie 2013 de Geoffroy Alsteens împotriva Ordonanței din 8 mai 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-87/12, Alsteens/Comisia
   (Cauza T-373/13 P)
   2013/C 325/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, D. Abreu Caldas și J.N. Louis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 8 mai 2013 în cauza F-87/12, Alsteens/Comisia Europeană;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului recurentul invocă un motiv unic întemeiat pe o eroare de drept, întrucât TFP a considerat că printr-o anulare a limitării duratei prelungirii contractului său de agent temporar, recurentul ar fi situat retroactiv sub regimul unui contract pe perioadă nedeterminată. Recurentul consideră că nu aceasta este situația și arată că TFP a încălcat dreptul la o cale de atac efectivă, apreciind că nu era admisibilă cererea recurentului de anulare în parte a deciziei de prelungire a contractului său și anume anularea dispozitivului deciziei prin care se limita în timp durata prelungirii.


title: Cauza T-49/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 7 septembrie 2007 — González Sánchez/OAPI — Bankinter (ENCUENTA) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Articolul 63 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Lipsa calității procesuale — Inadmisibilitate )

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/48

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 7 septembrie 2007 — González Sánchez/OAPI — Bankinter (ENCUENTA)
   (Cauza T-49/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Articolul 63 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Lipsa calității procesuale - Inadmisibilitate’)
   (2007/C 269/86)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Francisco Javier González Sánchez (Madrid, Spania) (reprezentant: G. Justicia González, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI: Bankinter, SA (Madrid, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 decembrie 2005 (cauza R 1116/2005-2) privind o procedură de opoziție între Bankinter, SA și Confederación Española de Cajas de Ahorros.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă pe Francisco Javier González Sánchez la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 16.12.2006.


title: Cauza T-401/04: Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2009 — Bactria/Comisia

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/48

         Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2009 — Bactria/Comisia
   (Cauza T-401/04) (1)

   2010/C 37/71

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 19, 22.1.2005.


title: Cauza F-112/10: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2010 — Trentea/FRA

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/43

         Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2010 — Trentea/FRA
   (Cauza F-112/10)
   ()
   2011/C 13/88
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cornelia Trentea (Viena, Austria) (reprezentanți: L. Levi și M.Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   În primul rând, cerere de anulare a deciziei autorității abilitate să încheie contracte de muncă de respingere a candidaturii reclamantei pentru un post de asistent administrativ în domeniul „Finance and Procurement”și a deciziei de numire a altui candidat. În al doilea rând, cerere de despăgubiri pentru prejudiciile materiale și morale pretins suferite de reclamantă

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei autorității abilitate să încheie contracte de muncă din 5 iunie 2010 de respingere a candidaturii reclamantei pentru postul TAADMIN-AST4-2009 și a deciziei de numire a altui candidat;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 22 iulie 2010 de respingere a reclamației reclamantei și a deciziei din 27 septembrie 2010 de respingere a cererii de reexaminare și a reclamației suplimentare formulate de reclamantă;

               —

               obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciul material suferit, corespunzător diferenței dintre salariul actual al acesteia și salariul corespunzător gradului AST 4, până la vârsta pensionării și tuturor alocațiilor și indemnizațiilor, precum și plata corespunzătoare a drepturilor de pensie;

               —

               obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciul moral evaluat ex aequo et bono la 10 000 de euro;

               —

               obligarea Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA) la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-31/13 P: Recurs introdus la 22 ianuarie 2013 de Ungaria împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțată la 18 noiembrie 2012 în cauza T-194/10, Ungaria/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/13

         Recurs introdus la 22 ianuarie 2013 de Ungaria împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțată la 18 noiembrie 2012 în cauza T-194/10, Ungaria/Comisia
   (Cauza C-31/13 P)
   2013/C 71/20
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Recurentă: Ungaria (reprezentanți: M.Z. Fehér y K. Szíjjártó, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Slovacă

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului atacate;

               —

               soluționarea în mod definitiv a cauzei de către Curte, în temeiul articolul 61 din statutul acesteia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În recursul formulat, guvernul maghiar susține în primul rând că, în hotărârea atacată, Tribunalul a aplicat în mod eronat dreptul Uniunii prin faptul că a declarat că înscrierea în baza de date E-Bacchus în litigiu nu produce efecte juridice, astfel încât acțiunea introdusă împotriva acestei înscrieri nu trebuie admisă. Pe de altă parte, guvernul maghiar consideră de asemenea că motivarea hotărârii Tribunalului este insuficientă, în măsura în care, cu diferite ocazii, acesta nu a examinat afirmațiile prin care guvernul maghiar punea la îndoială poziția Comisiei și s-a limitat la a confirma această poziție, fără să se pronunțe cu privire la fondul respectivelor afirmații. În al doilea rând, în susținerea pretențiilor sale formulate în fața Curții — în ipoteza admiterii recursului, soluționarea în mod definitiv a cauzei în temeiul articolului 61 din statutul Curții — guvernul maghiar reiterează în esență argumentația de fond prezentată în procedura în fața Tribunalului.
   Prin crearea bazei de date E-Bacchus, legiuitorul Uniunii a stabilit un registru al drepturilor de proprietate industrială pentru denumirile de origine și pentru indicațiile geografice protejate în Uniunea Europeană, care confirmă existența unei astfel de protecții la nivelul Uniunii. Fiind vorba despre un registru unic, nu se poate admite faptul că numai denumirile noi produc efecte juridice, aceleași efecte trebuie să însoțească orice înscriere în respectiva bază de date
   Este eronată aprecierea Tribunalului potrivit căreia, în cazul denumirilor existente deja, înscrierea în baza de date E-Bacchus nu este decât o tranziție automată (formală) de la un cadru de reglementare la altul. Potrivit guvernului maghiar, este vorba aici despre o transformare de fond care ridică protecția denumirilor, până la momentul respectiv de nivel național, la nivelul Uniunii.
   Nu se poate admite, și se încalcă principiul egalității, că, în ceea ce privește efectele juridice ale înscrierii în registrul E-Bacchus, aprecierea este diferită după cum este vorba despre denumiri vechi sau noi. Efectele juridice ale înscrierii trebuie să fie aceleași, oricare ar fi denumirea, chiar dacă procedura de înscriere diferă după cum este vorba despre o denumire veche sau nouă.
   Mai mult, din efectele juridice ale înscrierii rezultă în mod necesar o obligație concretă de control din partea Comisiei la momentul elaborării și al modificării conținutului bazei de date E-Bacchus. În special, potrivit principiului bunei administrări, Comisia ar fi trebuit să verifice care era situația juridică în Slovacia la data de referință (1 august 2009) și dacă înscrierea originală era de fapt incorectă.
   Tribunalul și-a încălcat de asemenea obligația de motivare întrucât în aprecierile pe care le-a efectuat cu privire la fondul cauzei, nu a examinat afirmațiile prin care guvernul maghiar punea la îndoială poziția Comisiei și s-a limitat la a confirma această poziția, fără să se pronunțe cu privire la fondul respectivelor afirmații.
   În opinia guvernului maghiar, prin modificarea înscrierii, Comisia a încălcat dispozițiile relevante ale Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului (1) și ale Regulamentului (CE) nr. 607/2009 al Comisiei (2), ținând seama de faptul că, prin rectificarea în litigiu a înscrierii originale în registrul E-Bacchus, s-a garantat protecția automată în temeiul noii reglementări a unei denumiri care nu poate fi considerată ca „denumire protejată în prezent” conform articolului 118s din Regulamentul nr. 1234/2007. Guvernul maghiar afirmă că denumirea „Tokajská vinohradnícka oblast”, cuprinsă în Legea 313/2009 din Slovacia, aprobată la 30 iunie 2009 și publicată în jurnalul oficial slovac din 30 iulie 2009, este cea care trebuie considerată protejată în prezent.
   Guvernul maghiar susține de asemenea că în gestionarea bazei de date E-Bacchus, în special la momentul efectuării înscrierii în litigiu în prezenta cauză, Comisia a încălcat principiile fundamentale al bunei administrări, al cooperării loiale și al securității juridice recunoscute de dreptul Uniunii.

      (1)  Regulamentul din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (Regulamentul unic OCP) (JO L 299, p. 1).

      (2)  Regulamentul din 14 iulie 2009 de stabilire a unor norme de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 479/2008 al Consiliului în ceea ce privește denumirile de origine protejate și indicațiile geografice protejate, mențiunile tradiționale, etichetarea și prezentarea anumitor produse vitivinicole (JO L 193, p. 60).


title: Cauza T-687/13: Hotărârea Tribunalului din 3 septembrie 2014 – Unibail Management/OAPI (Reprezentarea a două linii și cinci stele) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care reprezintă două linii și cinci stele — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa unei aprecieri concrete — Obligația de motivare” ]

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/7

         Hotărârea Tribunalului din 3 septembrie 2014 – Unibail Management/OAPI (Reprezentarea a două linii și cinci stele)
   (Cauza T-687/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care reprezintă două linii și cinci stele - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa unei aprecieri concrete - Obligația de motivare”])
   2014/C 361/08
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Unibail Management (Paris, Franța) (reprezentanți: L. Bénard, A. Rudoni și O. Klimis, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 septembrie 2013 (cauza R 299/2013-2) privind o cerere de înregistrare a unui semn care reprezintă două linii și cinci stele ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 3 septembrie 2013 (cauza R 299/2013-2) în măsura în care respinge calea de atac formulată de Unibail Management pentru produsele și serviciile din clasele 16, 35, 36, 38, 41 și 42.

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-262/11: Acțiune introdusă la 20 mai 2011 — Ellinikos Chrysos/Comisia

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/18

         Acțiune introdusă la 20 mai 2011 — Ellinikos Chrysos/Comisia
   (Cauza T-262/11)
   2011/C 219/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ellinikos Chrysos AE (Kifissia, Grecia) (reprezentanți: K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova și P. Skouris, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 23 februarie 2011 în cazul C 48/2008 (ex NN 61/2008) privind ajutorul de stat pus în aplicare de Grecia în favoarea Ellinikos Chrysos, în special a articolelor 1-5;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv se susține că au fost săvârșite de către Comisie anumite erori vădite în constatarea și în aprecierea faptelor din speță, care au afectat din punct de vedere material aplicarea și interpretarea de către aceasta a condiției — prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE — privind existența unui avantaj economic în favoarea Ellinikos Chrysos.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv se susține că au fost săvârșite de către Comisie erori vădite de drept în aplicarea și interpretarea sa cu privire la partea de definiție a ajutorului de stat referitoare la existența unui avantaj economic, potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a aplicat în mod eronat sau nu a aplicat principiul relevant al investitorului într-o economie de piață.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se susține că au fost săvârșite de către Comisie anumite erori vădite de drept în aplicarea și interpretarea sa cu privire la condiția existenței unui avantaj economic, potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE, stabilind existența unui astfel de avantaj economic pe baza propriilor argumente nefondate, selective și arbitrare privind pretinsa valoare a activelor transferate.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv se susține că au fost săvârșite de către Comisie erori vădite de drept în aplicarea și interpretarea sa cu privire la condiția existenței unui avantaj economic, potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a stabilit în mod eronat că pretinsa scutire de impozite acordată Ellinikos Chrysos constituia un avantaj economic.

               5.

               Prin intermediul celui de al cincilea motiv se susține că au fost încălcate de către Comisie normele substanțiale de procedură și că aceasta a săvârșit un abuz de putere, încălcându-și astfel obligația de a examina cazul cu diligență și imparțialitate.


title: Cauza T-209/16: Hotărârea Tribunalului din 30 martie 2017 – Apax Partners UK/EUIPO – Apax Partners Midmarket (APAX PARTNERS) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale APAX PARTNER — Marca internațională verbală anterioară APAX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/35

         Hotărârea Tribunalului din 30 martie 2017 – Apax Partners UK/EUIPO – Apax Partners Midmarket (APAX PARTNERS)
   (Cauza T-209/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale APAX PARTNER - Marca internațională verbală anterioară APAX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 151/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Apax Partners UK Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanţi: D. Rose și J. Warner, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Apax Partners Midmarket (Paris, Franța) (reprezentant: C. Joly, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 17 februarie 2016 (cauza R 1611/2014-2) privind o procedură de declarare a nulității între Apax Partners Midmarket și Apax Partners UK

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Apax Partners UK Ltd la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuieilor necesare efectuate de Apax Partners Midmarket în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza T-36/06: Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2010 — Bundesverband deutscher Banken/Comisia ( Ajutoare de stat — Transfer de active publice către Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale — Decizie prin care constată că măsura notificată nu constituie un ajutor — Criteriul investitorului privat — Obligația de motivare — Dificultăți serioase )

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/37

         Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2010 — Bundesverband deutscher Banken/Comisia
   (Cauza T-36/06) (1)

   („Ajutoare de stat - Transfer de active publice către Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale - Decizie prin care constată că măsura notificată nu constituie un ajutor - Criteriul investitorului privat - Obligația de motivare - Dificultăți serioase”)
   2010/C 100/56
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bundesverband deutscher Banken eV (Berlin, Germania) (reprezentanți: H.-J. Niemeyer și K.-S. Scholz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan și T. Scharf, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Land Hessen (Germania) (reprezentanți: inițial H.-J. Freund și M. Holzhäuser, ulterior H.-J. Freund și S. Lehr, avocați); și Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: H.-J. Freund, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2005) 3232 final a Comisiei din 6 septembrie 2005 privind transferarea Hessischer Investitionsfonds către Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale în calitate de aport tacit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Bundesverband deutscher Banken eV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene, ale landului Hessen și ale Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauze conexate C-29/12 şi C-30/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – Global Trans Lodzhistik OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna (Trimitere preliminară  — Codul vamal comunitar  — Articolele 243 și 245  — Regulamentul (CEE) nr. 2454/93  — Articolul 181a  — Decizie supusă căilor de atac  — Admisibilitatea unei acțiuni jurisdicționale dacă nu s-a formulat în prealabil o cale de atac administrativă  — Principiul respectării dreptului la apărare)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – Global Trans Lodzhistik OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
   (Cauze conexate C-29/12 şi C-30/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Codul vamal comunitar - Articolele 243 și 245 - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 181a - Decizie supusă căilor de atac - Admisibilitatea unei acțiuni jurisdicționale dacă nu s-a formulat în prealabil o cale de atac administrativă - Principiul respectării dreptului la apărare))
   2014/C 135/12
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad f

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Global Trans Lodzhistik OOD

      Pârât: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Administrativen sad Sofia-grad – Interpretarea articolelor 243 și 245 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58), precum și a articolului 181a alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3) – Principiile dreptului la apărare și autorității de lucru judecat – Drept la acțiune împotriva unei decizii a autorității vamale de recuperare ulterioară a datoriilor vamale, chiar și în cazurile de decizii definitive ale autorității menționate – Admisibilitatea unei acțiuni în justiție fără o plângere administrativă prealabilă – Decizie a autorității vamale luată cu încălcarea cerințelor procedurale – Obligație a unei instanțe, într-o astfel de situație, de a se pronunța asupra cererii fără a ține seama de obligația unei plângeri administrative prealabile

      Dispozitivul

               1)

               Pe de o parte, o decizie precum una dintre cele în discuție în litigiile principale, având ca obiect o rectificare, efectuată în temeiul articolului 30 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996, a valorii în vamă a mărfurilor cu consecința notificării către declarant a rectificării impunerii privind taxa pe valoarea adăugată constituie un act atacabil, în sensul articolului 243 din Regulamentul nr. 2913/92. Pe de altă parte, având în vedere principiile generale referitoare la respectarea dreptului la apărare și a autorității de lucru judecat, articolul 245 din Regulamentul nr. 2913/92 nu se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede două căi de atac distincte pentru contestarea deciziilor autorităților vamale, atât timp cât această legislație nu aduce atingere nici principiului echivalenței, nici principiului efectivității.

               2)

               Articolul 243 din Regulamentul nr. 2913/92 nu condiționează admisibilitatea unei acțiuni în justiție formulate împotriva deciziilor adoptate în temeiul articolului 181a alineatul (2) din Regulamentul nr. 2454/93, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 3254/94, de epuizarea prealabilă a căilor de atac administrative care pot fi exercitate împotriva acestor decizii.

               3)

               Articolul 181a alineatul (2) din Regulamentul nr. 2454/93, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 3254/94, trebuie interpretat în sensul că o decizie adoptată în temeiul acestui articol trebuie să fie considerată finală și susceptibilă să facă obiectul unei acțiuni directe în fața unei autorități judiciare independente chiar și în cazul în care ea a fost adoptată cu încălcarea dreptului persoanei interesate de a fi ascultată și de a formula obiecțiuni.

               4)

               În caz de încălcare a dreptului persoanei interesate de a fi ascultată și de a formula obiecțiuni, prevăzut la articolul 181a alineatul (2) din Regulamentul nr. 2454/93, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 3254/94, revine instanței naționale sarcina să determine, având în vedere împrejurările particulare ale speței cu care este sesizată și în lumina principiilor echivalenței și efectivității, dacă, atunci când decizia care a fost adoptată cu încălcarea principiului referitor la respectarea dreptului la apărare trebuie anulată pentru acest motiv, are obligația să se pronunțe asupra acțiunii formulate împotriva acestei decizii sau dacă poate lua în considerare trimiterea litigiului în fața autorității administrative competente.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza C-331/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Legislație privind hrana pentru animale și produsele alimentare — Regulamentul (CE) nr. 882/2004 — Insuficiența efectivelor alocate pentru serviciile responsabile cu controalele veterinare]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-331/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Legislație privind hrana pentru animale și produsele alimentare - Regulamentul (CE) nr. 882/2004 - Insuficiența efectivelor alocate pentru serviciile responsabile cu controalele veterinare)
   2009/C 141/08
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe și F. Erlbacher, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: S. Charitaki și I. Chalkias, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 165, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 58, p. 216) — Insuficiența efectivelor alocate pentru serviciile responsabile cu controalele veterinare

      Dispozitivul

               1)

               Prin neluaarea tuturor măsurilor necesare pentru a remedia insuficiența de efective alocate pentru serviciile responsabile cu efectuarea controalelor veterinare din Grecia, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielor de judecată.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-162/15 P: Recurs introdus la 8 aprilie 2015 de Evonik Degussa GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 28 ianuarie 2015 în cauza T-341/12, Evonik Degussa GmbH/Comisia Europeană

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/24

         Recurs introdus la 8 aprilie 2015 de Evonik Degussa GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 28 ianuarie 2015 în cauza T-341/12, Evonik Degussa GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-162/15 P)
   (2015/C 198/33)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Evonik Degussa GmbH (reprezentanți: C. Steinle, C. von Köckritz și A. Richter, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 28 ianuarie 2015 în cauza T-341/12, Evonik Degussa GmbH/Comisia Europeană;

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, a Deciziei C(2012) 3534 final a Comisiei din 24 mai 2012 de respingere a cererii formulate de Evonik Degussa pentru aplicarea regimului de confidențialitate în legătură cu anumite informații din decizia adoptată în cazul COMP/38.620 – Peroxid de hidrogen și perborat, precum și

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în procedurile desfășurate la Tribunal și la Curte.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă în total trei motive de recurs.

      Primul motiv: Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (1) și a negat în mod eronat existența unei încălcări din partea Comisiei a obligației sale de motivare și a unei erori de apreciere din partea consilierului-auditor în cadrul deciziei de publicare a informațiilor în litigiu. Încercarea Tribunalului de a „interpreta”, în decizia consilierului-auditor, considerațiile specialiștilor din cadrul Direcției Generale Concurență rezultate din corespondența acestora cu reclamanta contravine nu numai modului clar de redactare a deciziei consilierului-auditor și se întemeiază, astfel, pe o denaturare vădită a conținutului deciziei atacate, ci determină și o limitare a dreptului recurentei la protecție jurisdicțională efectivă.

      Al doilea motiv de recurs: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la interpretarea articolului 339 TFUE și a articolului 30 din Regulamentul nr. 1/2003 (2). Acesta a considerat în mod neîntemeiat că informațiile în litigiu, provenite din declarațiile date de solicitanții clemenței, nu intră în domeniul protecției secretului profesional, iar potrivit articolului 30 din Regulamentul nr. 1/2003 Comisia dispune de o marjă de apreciere a publicării acestora. Publicarea într-o decizie a Comisiei a unor fragmente textuale din declarațiile date de solicitanții clemenței ar reprezenta o divulgare a unor asemenea declarații care, potrivit punctelor 32 și 33 din Comunicarea din 2002 privind clemența și punctului 40 din Comunicarea din 2006 privind clemența, nu este permisă. În plus, Tribunalul a denaturat sensul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001 (3) și, prin urmare, sensul jurisprudenței Curții referitoare la publicarea unor fragmente din deciziile Comisiei.

      Al treilea motiv de recurs: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la aprecierea principiilor securității juridice și a protecției încrederii legitime. În hotărâre, acesta a considerat în mod neîntemeiat că, printr-o nouă publicare avută în vedere a deciziei într-o versiune extinsă, recurentei nu i s-a încălcat încrederea legitimă care face obiectul protecției. Procedura în domeniul înțelegerilor desfășurată de Comisie în privința recurentei a fost încheiată odată cu publicarea în anul 2007 a versiunii neconfidențiale a deciziei. Publicarea unei versiuni extinse neconfidențiale după terminarea acestei proceduri nu este permisă.

      (1)  JO L 275, p. 29.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-73/10 P: Recurs introdus la 17 februarie 2010 de Svetoslav Apostolov împotriva Hotărârii pronunțate la 15 decembrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-8/09, Apostolov/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/63

         Recurs introdus la 17 februarie 2010 de Svetoslav Apostolov împotriva Hotărârii pronunțate la 15 decembrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-8/09, Apostolov/Comisia
   (Cauza T-73/10 P)
   2010/C 100/93
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Svetoslav Apostolov (Saarwellingen, Germania) (reprezentant: D. Schneider-Addae-Mensah, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Ordonanței pronunțate de Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) la 15 decembrie 2009 în cauza F-8/09;

               —

               anularea deciziei Comisiei cuprinse în scrisoarea din 23 octombrie 2008;

               —

               obligarea Comisiei și a serviciilor sale specializate, în principal a Oficiului European de Selecție a Personalului (EPSO), să considere corecte răspunsurile date de recurent la întrebările 9, 30 și 32 din testul de competență care s-a desfășurat la 14 decembrie 2007;

               —

               în subsidiar, autorizarea recurentului să susțină din nou testul de competență;

               —

               în subsidiar față de al doilea, al treilea și al patrulea capăt de cerere de mai sus, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene;

               —

               obligarea Comisiei la suportarea cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și procedurii derulate în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene.

      Motivele și principalele argumente

   Prin recursul formulat, recurentul solicită anularea Ordonanței pronunțate de Tribunalul Funcției Publice (Camera întâi) la 15 decembrie 2009 în cauza F-8/09, Apostolov/Comisia, prin care Tribunalul Funcției Publice a respins ca inadmisibilă acțiunea recurentului având ca obiect anularea unei decizii a Comisiei din 21 octombrie 2008 prin care Oficiul European de Selecție a Personalului (EPSO) a respins reclamația sa împotriva deciziei din 25 aprilie 2008 care îi indica faptul că notele pe care le obținuse la testele de selecție din cadrul cererii de exprimare a interesului EPSO/CAST27/4/07 erau insuficiente pentru a-i permite înscrierea în baza de date cuprinzând candidații selecționați.
   În susținerea recursului, reclamantul susține în principal că a existat o confuzie privind termenul de introducere a acțiunii și că, prin urmare, este vorba despre o eroare scuzabilă care face ca acțiunea introdusă de reclamant la Tribunalul Funcției Publice la 9 iulie 2009 să fie admisibilă.
   Recurentul susține de asemenea că EPSO a săvârșit o eroare vădită de apreciere a anumitor răspunsuri date de el la testele de selecție din cadrul cererii de exprimare a interesului EPSO/CAST27/4/07. În plus, recurentul susține că EPSO a optat pentru o procedură total neadecvată pentru testarea candidaților în vederea asigurării unei proceduri de selecție corecte.


title: Cauza T-385/09: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2009 — Annco/OAPI — Freche et fils (ANN TAYLOR LOFT)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/61

         Acțiune introdusă la 2 octombrie 2009 — Annco/OAPI — Freche et fils (ANN TAYLOR LOFT)
   (Cauza T-385/09)
   2009/C 282/113
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Annco, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentant: G. Triet, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Freche et fils associés SARL (Paris, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că recursul este fondat;

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 iulie 2009 în cauza R 1485/2008-1;

               —

               modificarea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 iulie 2009 în cauza R 1485/2008-1, în sensul înregistrării mărcii comunitare în cauză pentru clasele 18 și 25, în plus față de clasa 35;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca „ANN TAYLOR LOFT”, pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte la procedurile în fața camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca înregistrată franceză „LOFT” pentru produse din clasele 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a decis în mod eronat că exista o posibilitate de confuzie între mărcile în cauză; încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs s-a întemeiat în mod eronat pe dovezi și motive cu privire la care reclamanta nu a avut ocazia să comenteze.


title: Cauza C-235/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Luxemburg) la 12 mai 2010 — David Claes/Landsbanki Luxembourg SA, aflată în lichidare

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Luxemburg) la 12 mai 2010 — David Claes/Landsbanki Luxembourg SA, aflată în lichidare
   (Cauza C-235/10)
   ()
   2010/C 209/28
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: David Claes

      Intimată: Landsbanki Luxembourg SA, aflată în lichidare

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 1, 2 și 3 din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (1) trebuie interpretate în sensul că acestea se aplică în cazul unei încetări a operațiunilor comerciale survenite ca urmare a unei declarații de faliment a angajatorului sau a unei decizii judiciare prin care se dispune dizolvarea și lichidarea instituției de credit angajatoare pentru insolvabilitate în temeiul articolului 61 alineatul (l) literele (a) și (b) din Legea din 5 aprilie 1993 privind sectorul financiar, cu modificările ulterioare, încetare în privința căreia legea națională prevede rezilierea cu efect imediat a contractului de muncă?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, articolele 1, 2 și 3 din Directiva 98/59/CE trebuie interpretate în sensul că administratorul sau lichidatorul trebuie asimilat unui angajator care a avut în vedere efectuarea unor concedieri colective și care este în măsură să realizeze, în această perspectivă, actele prevăzute la articolele 2 și 3 din directivă și să efectueze concedierile (cauza C-323/08, punctele 39, 40 și 41) (2)?

      (1)  JO L 225, p. 16, Ediție specială 05/vol. 5, p. 95.

      (2)  Hotărârea din 10 decembrie 2009, Rodríguez Mayor și alții, nepublicată încă în Repertoriu.


title: Cauza T-576/08: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2008 — Germania/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/43

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2008 — Germania/Comisia
   (Cauza T-576/08)
   (2009/C 55/77)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și B. Klein)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 983/2008 al Comisiei din 3 octombrie 2008 de adoptare a planului de repartizare către statele membre a resurselor imputabile exercițiului financiar 2009 pentru furnizarea de produse alimentare din stocurile de intervenție persoanelor celor mai defavorizate din Comunitate;

               —

               menținerea efectelor regulamentului anulat;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 983/2008 al Comisiei din 3 octombrie 2008 (1), care cuprinde planul anual pentru anul 2009 al programului de distribuire de produse alimentare către persoanele cele mai defavorizate din Comunitate.
   Potrivit reclamantei, regulamentul este lipsit de temei juridic în dreptul comunitar. Într-adevăr, acesta a fost adoptat în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 (2) care, la rândul său, își găsește temeiul juridic în politica agricolă comună a Comunității (articolele 36 CE și 37 CE în coroborare cu articolul 33 CE), însă nu îndeplinește cerințele prevăzute de aceasta.
   În opinia sa, programul a fost conceput inițial ca o competență accesorie a politicii agricole comune întrucât stocurile de intervenție existente au fost utilizate, în principal, într-un scop social. Or, de mai mulți ani, programul lucrează exclusiv cu achiziționarea de alimente pe piață, întrucât din cauza reformelor politicii externe comune aproape că nu mai există stocuri de intervenție. Reclamanta consideră că în prezent programul este numai un instrument de politică socială al Comunității, pentru care nu există temei juridic (principiul competențelor de atribuire).
   Regulamentul atacat nu este compatibil cu prevederile articolului 27 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1234/2007, care permite o achiziționare de alimente pentru program numai în cazul în care stocurile de intervenție și-au atins temporar capacitatea. Or, între timp, achiționarea pe scară largă a devenit o situație permanentă.
   Reclamanta susține de asemenea că regulamentul atacat nu urmărește niciunul dintre obiectivele consacrate de articolul 33 alineatul (1) CE.
   Pentru evitarea dificultăților în desfășurarea programului anual, reclamanta solicită Curții să limiteze efectele anulării la dispoziția privind achizițiile de pe piață, cuprinsă în articolul 2 din Regulamentul nr. 983/2008 coroborat cu anexa II la acest regulament.

      (1)  Regulamentului (CE) nr. 983/2008 al Comisiei din 3 octombrie 2008 de adoptare a planului de repartizare către statele membre a resurselor imputabile exercițiului financiar 2009 pentru furnizarea de produse alimentare din stocurile de intervenție persoanelor celor mai defavorizate din Comunitate (JO L 268, p. 3).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”), JO L 299, p. 1.


title: Cauza C-525/06: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 24 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van koophandel Hasselt — Belgia) — NV de Nationale Loterij/BVBA Customer Service Agency (Apel împotriva unei hotărâri în care se formulează o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Instanță de apel care soluționează ea însăși litigiul principal — Lipsa necesității de a răspunde)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/20

         Ordonanța Curții (Camera a doua) din 24 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van koophandel Hasselt — Belgia) — NV de Nationale Loterij/BVBA Customer Service Agency
   (Cauza C-525/06) (1)

   (Apel împotriva unei hotărâri în care se formulează o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Instanță de apel care soluționează ea însăși litigiul principal - Lipsa necesității de a răspunde)
   2009/C 141/34
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van koophandel Hasselt

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: NV de Nationale Loterij

      Pârâtă: BVBA Customer Service Agency

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank van koophandel te Hasselt — Interpretarea articolului 49 CE — Loterie națională deținătoare a unui monopol legal pe teritoriul unui stat membru, care își propune să limiteze dependența de jocuri de noroc, dar care face cu regularitate publicitate în scopul de a încuraja participarea la loterie — Legislație națională care interzice vânzarea de către alte întreprinderi, în scop comercial, fără avizul loteriei naționale, de buletine colective de participare

      Dispozitivul

   Nu este necesar să se răspundă la cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare în cauza C-525/06.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-457/13 P: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2015 – CC/Parlamentul („Recurs — Recurs incident — Funcție publică — Concurs general — Erori în gestionarea listei de candidați care au reușit la concurs — Răspundere extracontractuală — Prejudiciu material — Încredere legitimă — Denaturare a faptelor — Pierderea unei șanse — Prejudiciu moral — Obligația de motivare”)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/35

         Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2015 – CC/Parlamentul
   (Cauza T-457/13 P) (1)

   ((„Recurs - Recurs incident - Funcție publică - Concurs general - Erori în gestionarea listei de candidați care au reușit la concurs - Răspundere extracontractuală - Prejudiciu material - Încredere legitimă - Denaturare a faptelor - Pierderea unei șanse - Prejudiciu moral - Obligația de motivare”))
   (2015/C 198/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: CC (Bridel, Luxemburg) (reprezentant: G. Maximini, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: M. Ecker și E. Despotopoulou, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 11 iulie 2013, CC/Parlamentul (F-9/12, RecFP, EU:F:2013:116), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 11 iulie 2013, CC/Parlamentul (F-9/12).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza F-26/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 iulie 2007 — Bertolete și alții/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Agenți contractuali — Încadrare și remunerare — Oficiul Infrastructură și logistică din Bruxelles (OIB) — Institutoare — Foști salariați angajați de drept belgian — Modificarea regimului aplicabil — Egalitate de tratament)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 iulie 2007 — Bertolete și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-26/06) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Încadrare și remunerare - Oficiul „Infrastructură și logistică’ din Bruxelles (OIB) - Institutoare - Foști salariați angajați de drept belgian - Modificarea regimului aplicabil - Egalitate de tratament)
   (2007/C 199/91)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Marli Bertolete (Woluwé-Saint-Lambert) și alții (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și L. Lozano Palacios, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei Comisiei de respingere a plângerilor introduse de reclamanți împotriva deciziilor de stabilire a încadrării și remunerației lor în calitate de agenți contractuali.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile prin care Comisia Comunităților Europene a stabilit remunerația reclamanților, în temeiul contractelor de agenți contractuali semnate în aprilie 2005.

               2)

               Respinge restul capetelor de cerere.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de reclamanți.

               4)

               Reclamanții suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006, p. 34.


title: Cauza T-663/14: Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – International Gaming Projects/OAPI (BIG BINGO) [„Marcă comunitară — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIG BINGO — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/18

         Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – International Gaming Projects/OAPI (BIG BINGO)
   (Cauza T-663/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIG BINGO - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 078/27)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: International Gaming Projects Ltd (Valetta, Malta) (reprezentant: D. Garayalde Niño, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 iunie 2014 (cauza R 755/2014-1), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ BIG BINGO ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă International Gaming Projects Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 395, 10.11.2014.


title: Cauza T-585/10: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2010 — Aitic Penteo/OAPI — Atos Worldline (PENTEO)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/30

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2010 — Aitic Penteo/OAPI — Atos Worldline (PENTEO)
   (Cauza T-585/10)
   2011/C 63/57
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aitic Penteo, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. Carbonell, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Atos Worldline SA (Bruxelles, Belgia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea deciziei pronunțate la 23 septembrie 2010 de Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 774/2010-1 și admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5480561;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei pronunțate la 23 septembrie 2010 de Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 774/2010-1 și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PENTEO” pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 42 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 5480561.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „XENTEO”, înregistrată în Benelux cu numărul 772120 pentru produse și servicii din clasele 9, 36, 37, 38 și 42; marca verbală „XENTEO” care a făcut obiectul înregistrării internaționale nr. 863851 pentru produse și servicii din clasele 9, 36, 37, 38 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: reclamanta consideră că decizia atacată încalcă: (i) articolul 14 din Convenția pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale, care interzice orice discriminare și impune egalitatea de tratament potrivit legii, (ii) articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a luat în considerare drepturile anterioare ale reclamantei, (iii) articolele 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a luat în considerare faptele și elementele de probă prezentate de reclamantă în termenele acordate și (iv) articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare în aprecierea riscului de confuzie.


               20.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/9

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Frostating lagmannsrett la data de 24 octombrie 2016 în cauza Fosen-Linjen AS v AtB AS
   (Cauza E-16/16)
   (2017/C 123/10)
   Prin scrisoarea din 24 octombrie 2016, înregistrată la grefa Curții de Justiție a AELS la 31 octombrie 2016, Frostating lagmannsrett (Curtea de Apel din Frostating) a înaintat Curții o cerere pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Fosen-Linjen AS v AtB AS, cu privire la următoarele chestiuni:

               1.

               Articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 89/665/CEE sau alte dispoziții prevăzute de această directivă sunt în contradicție cu normele naționale privind acordarea de despăgubiri atunci când acordarea de despăgubiri ce rezultă din faptul că autoritatea contractantă nu a respectat legislația SEE referitoare la contractele de achiziții publice este condiționată de:

                           (a)

                           existența vinovăției și de cerința ca autoritatea contractantă să aibă un comportament care se abate considerabil de la o linie de conduită justificabilă?

                           (b)

                           existența unei erori materiale prin care vinovăția autorității contractante face parte dintr-o evaluare globală mai cuprinzătoare?

                           (c)

                           faptul că autoritatea contractantă a comis o eroare materială, gravă și evidentă?

               2.

               Ar trebui ca articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 89/665/CEE sau alte dispoziții prevăzute de această directivă să fie interpretate în sensul unei încălcări a unei dispoziții a dreptului SEE în materie de achiziții publice conform căreia autoritatea contractantă nu are libertatea de a exercita puteri discreționare și că aceasta constituie, în sine, o încălcare suficient de calificată ce poate declanșa un drept la despăgubiri în anumite condiții?

               3.

               Articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 89/665/CEE sau alte dispoziții prevăzute de această directivă sunt în contradicție cu normele naționale privind acordarea de despăgubiri atunci când acordarea de despăgubiri rezultă din faptul că autoritatea contractantă nu a respectat legislația SEE referitoare la contractele de achiziții publice cu condiția ca furnizorul care sesizează cazul și solicită despăgubiri să dovedească în mod clar, cu elemente relevante care se califică drept probe, că [respectivului furnizor] ar fi trebuit să i se acorde contractul în cazul în care autoritatea contractantă nu ar fi comis eroarea?

               4.

               Articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 89/665/CEE sau alte dispoziții prevăzute această directivă sunt în contradicție cu normele naționale conform cărora autoritatea contractantă se poate sustrage de la obligația de a plăti daune-interese invocând faptul că procedura de licitație ar fi trebuit în orice caz să fie anulată pe motiv că autoritatea contractantă ar fi comis o eroare, alta decât cea invocată de reclamant, în cazul în care această eroare nu a fost invocată, de facto, în cursul procedurii de licitație? În cazul în care autoritatea contractantă poate invoca o astfel de eroare, Directiva 89/665/CEE se opune unei norme naționale potrivit căreia furnizorul care introduce acțiunea are sarcina probei în ceea ce privește inexistența unei asemenea erori?

               5.

               Care sunt cerințele principiului egalității de tratament consacrat de legislația SEE în baza cărora autoritatea contractantă are obligația de a verifica în mod efectiv informațiile furnizate în cadrul ofertelor cu privire la criteriile de atribuire? Această cerință privind verificarea efectivă va fi îndeplinită dacă autoritatea contractantă poate să verifice, pe baza documentației furnizate în ofertă, faptul că în cererea de ofertă caracteristicile oferite au fost stabilite în mod fiabil? Care este nivelul de acuratețe de care trebuie să dea dovadă autoritatea contractantă, astfel încât să fie în măsură să verifice caracteristicile care fac obiectul contractului prezentat în ofertă? În cazul în care ofertantul se angajează la o anumită cifră reprezentând consumul referitor la obiectul licitat, iar această cifră este inclusă în evaluarea ofertei, se poate spune că autoritatea contractantă și-a îndeplinit obligația în materie de verificare în cazul în care aceasta este în măsură să verifice dacă această cifră este fiabilă, cu o anumită marjă de incertitudine, de exemplu de ordinul plus/minus 20 de procente?
               Atunci când autoritatea contractantă trebuie să verifice informațiile furnizate de un ofertant în legătură cu un criteriu de atribuire, poate autoritatea contractantă să îndeplinească cerința privind verificarea eficace a ofertelor, în temeiul principiului egalității de tratament, pe baza documentelor furnizate în altă parte în cererea de oferte?


title: Cauza T-154/17: Acțiune introdusă la 9 martie 2017 – Deichmann/Comisia

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/36

         Acțiune introdusă la 9 martie 2017 – Deichmann/Comisia
   (Cauza T-154/17)
   (2017/C 129/55)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Deichmann SE (Essen, Germania) (reprezentanți: A. Willems, S. De Knop și M. Meulenbelt, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/2257 al Comisiei din 14 decembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. și Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd., precum și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 5 alineatele (1) și (2) TUE ca urmare a lipsei unui temei juridic al regulamentului atacat. Cu titlu subsidiar, reclamanta susține că Comisia nu era competentă să adopte regulamentul atacat.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE prin omisiunea de a adopta măsurile necesare pentru punerea în aplicare a Hotărârii din 4 februarie 2016, C & J Clark International și Puma (C-659/13 și C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 1 alineatul (1) și a articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/1036 (1) și a principiului securității juridice prin instituirea de taxe antidumping asupra importurilor de încălțăminte care au avut loc în perioada de aplicare a Regulamentelor nr. 1472/2006 (2) și nr. 1294/2009 (3).

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 21 din Regulamentul (UE) 2016/1036 prin instituirea de taxe antidumping fără a efectua o nouă evaluare a interesului Uniunii. Reclamanta consideră că, în orice caz, ar fi vădit incorect să se decidă că instituirea de taxe antidumping era în interesul Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 5 alineatele (1) și (4) TUE prin adoptarea unui act care depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului pe care îl urmărește.

      (1)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO 2006, L 275, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 50, p. 3).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO 2009, L 352, p. 1).


title: Cauza C-608/12 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 8 mai 2014 – Greinwald GmbH/Nicolas Wessang, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 169 alineatul (2) din același regulament — Cuprinsul necesar al cererii de recurs]

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/3

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 8 mai 2014 – Greinwald GmbH/Nicolas Wessang, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-608/12 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 169 alineatul (2) din același regulament - Cuprinsul necesar al cererii de recurs])
   2014/C 261/03
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Greinwald GmbH (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Celelalte părţi din procedură: Nicolas Wessang (reprezentant: A. Grolée, avocat), Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul principal și recursul incident.

               2)

               Obligă Greinwald GmbH la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recursul principal.

               3)

               Îl obligă pe domnul Nicolas Wessang la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recursul incident.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza C-493/06: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 11 decembrie 2007 — Tesco Stores Ltd/MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/32

         Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 11 decembrie 2007 — Tesco Stores Ltd/MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-493/06) (1)

   (2008/C 64/47)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza T-189/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — ASM Brescia/Comisia [ Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună — Acțiune în anulare — Afectare individuală — Admisibilitate — Articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE — Articolul 86 alineatul (2) CE ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/40

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — ASM Brescia/Comisia
   (Cauza T-189/03) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună - Acțiune în anulare - Afectare individuală - Admisibilitate - Articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE - Articolul 86 alineatul (2) CE”)
   2009/C 180/72
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: ASM Brescia SpA (Brescia, Italia) (reprezentanți: F. Capelli, F. Vitale și M. Valcada, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Di Bucci, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din Decizia 2003/193/CE a Comisiei din 5 iunie 2002 privind un ajutor de stat sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi în condiții preferențiale acordate de Italia unor întreprinderi de servicii publice al căror acționariat este în majoritate public (JO 2003, L 77, p. 21)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               ASM Brescia SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată ale Comisiei.

      (1)  JO C 184, 2.8.2003.


title: Cauza C-251/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Rennes (Franța) la 23 mai 2011 — Martial Huet/Université de Bretagne occidentale

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Rennes (Franța) la 23 mai 2011 — Martial Huet/Université de Bretagne occidentale
   (Cauza C-251/11)
   2011/C 238/07
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Rennes

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Martial Huet

      Pârâtă: Université de Bretagne occidentale

      Întrebările preliminare

   În cazul în care statul decide să reînnoiască angajarea unui agent recrutat anterior în cursul unei perioade de șase ani cu contract pe durată determinată, obligația de a recurge la un contract pe durată nedeterminată prevăzută la articolul 13 din Legea din 26 iulie 2005 implică în mod necesar, în raport cu obiectivele Directivei 1999/70 din 28 iunie 1999 (1), preluarea în mod identic în noul contract a clauzelor principale ale ultimului contract încheiat, în special cele referitoare la denumirea postului și la remunerație?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-192/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — TeliaSonera Finland Oyj/iMEZ Ab [Sectorul telecomunicațiilor — Comunicații electronice — Directiva 2002/19/CE — Articolul 4 alineatul (1) — Rețele și servicii — Acorduri de interconectare între întreprinderi de telecomunicații — Obligația de a negocia cu bună credință — Noțiunea operator de rețele publice de comunicații — Articolele 5 și 8 — Competența autorităților naționale de reglementare — Întreprindere lipsită de o putere semnificativă pe piață]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — TeliaSonera Finland Oyj/iMEZ Ab
   (Cauza C-192/08) (1)

   (Sectorul telecomunicațiilor - Comunicații electronice - Directiva 2002/19/CE - Articolul 4 alineatul (1) - Rețele și servicii - Acorduri de interconectare între întreprinderi de telecomunicații - Obligația de a negocia cu bună credință - Noțiunea «operator de rețele publice de comunicații» - Articolele 5 și 8 - Competența autorităților naționale de reglementare - Întreprindere lipsită de o putere semnificativă pe piață)
   2010/C 11/04
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: TeliaSonera Finland Oyj

      Cu participarea: iMEZ Ab

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Korkein hallinto-oikeus — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) și a articolelor 5 și 8 din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) (JO L 108, p. 7, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 169) — Reglementare națională care obligă orice întreprindere de telecomunicații să negocieze o interconectare cu alte întreprinderi de telecomunicații — Sfera obligației de negociere și cerințele care pot fi impuse de autoritatea de reglementare națională

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) coroborat cu considerentele (5), (6), (8) și (19) și cu articolele 5 și 8 din această directivă se opune unei legislații naționale precum Legea privind piața comunicațiilor (Viestintämarkkinalaki) din 23 mai 2003 în măsura în care aceasta nu limitează posibilitatea de a invoca obligația de negociere în materie de interconectare a rețelelor numai la operatorii de rețele publice de comunicații. Revine instanței de trimitere sarcina de a stabili dacă, având în vedere statutul și natura operatorilor din acțiunea principală, aceștia pot fi calificați drept operatori de rețele publice de comunicații.

               2.

               O autoritate de reglementare națională poate considera că s-a adus atingere obligației de a negocia o interconectare în cazul în care o întreprindere care nu are o putere semnificativă pe piață propune interconectarea cu o altă întreprindere în condiții unilaterale de natură să constituie un obstacol în calea dezvoltării unei piețe cu amănuntul competitive atunci când aceste condiții împiedică clienții celei de a doua întreprinderi să beneficieze de serviciile acesteia din urmă.

               3.

               O autoritate de reglementare națională poate dispune în privința unei întreprinderi care nu are o putere semnificativă pe piață, dar care controlează accesul la utilizatorii finali, ca aceasta să negocieze cu bună-credință cu o altă întreprindere fie interconectarea celor două rețele în cauză, dacă solicitantul unui asemenea acces trebuie calificat drept operator de rețele publice de comunicații, fie interoperabilitatea serviciilor de mesaje text și de mesaje multimedia, dacă acest solicitant nu poate fi calificat astfel.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


               23.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/9

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2010 de Swisscom RE Aktiengesellschaft împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-7/10)
   2010/C 256/09
   La 9 iulie 2010, Swisscom RE Aktiengesellschaft, reprezentată de Dr. Michael Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt pentru Swisscom RE Aktiengesellschaft, Kirchstrasse 12, 9490 Vaduz, LIECHTENSTEIN, a introdus la Curtea de Justiție a AELS o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere.
   Swisscom RE Aktiengesellschaft solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 97/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 24 martie 2010 privind impozitarea societăților de asigurare captive în temeiul Legii fiscale din Liechtenstein;

               2.

               cu titlu subsidiar, să declare nulitatea articolelor 3 și 4 din Decizia nr. 97/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 24 martie 2010, în măsura în care acestea dispun recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 din respectiva decizie;
               și

               3.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele de drept invocate:

               —

               Reclamantul, Swisscom RE Aktiengesellschaft, o filială deținută în totalitate de Swisscom AG, a desfășurat operațiuni captive de reasigurare în Liechtenstein pentru grupul Swisscom de la înființarea sa în 1997.

               —

               Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere a aplicat incorect articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE. Măsurile fiscale din Liechtenstein nu constituie ajutor de stat, deoarece societățile captive nu pot fi considerate drept întreprinderi în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE. De asemenea, măsura fiscală din Liechtenstein nu poate fi considerată drept o măsură selectivă în temeiul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

               —

               În plus, reclamantul susține:

                           —

                           că, în cazul în care Curtea de Justiție ar decide că măsurile fiscale din Liechtenstein implică ajutor de stat, Autoritatea AELS de Supraveghere a comis o eroare când a dispus recuperarea presupusului ajutor începând cu 6 noiembrie 2001; și

                           —

                           că Autoritatea AELS de Supraveghere nu a motivat în mod adecvat puncte esențiale ale evaluării sale, astfel cum se prevede la articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.


title: Cauza C-178/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Polonia) – Alicja Sobczyszyn/Szkoła Podstawowa w Rzeplinie (Trimitere preliminară — Organizarea timpului de lucru — Directiva 2003/88/CE — Dreptul la concediu anual plătit — Cadre didactice — Concediu de recuperare a sănătății — Concediu anual care coincide cu un concediu de recuperare a sănătății — Dreptul de a beneficia de concediu anual într-o altă perioadă)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/17

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Polonia) – Alicja Sobczyszyn/Szkoła Podstawowa w Rzeplinie
   (Cauza C-178/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Dreptul la concediu anual plătit - Cadre didactice - Concediu de recuperare a sănătății - Concediu anual care coincide cu un concediu de recuperare a sănătății - Dreptul de a beneficia de concediu anual într-o altă perioadă))
   (2016/C 335/22)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Alicja Sobczyszyn

      Pârâtă: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări sau unei practici naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite ca unui lucrător care este în concediu de recuperare a sănătății, acordat potrivit dreptului național, în perioada de concediu anual stabilită în calendarul de concedii al instituției în care acesta este angajat să i se poată refuza, la finalul concediului medical, dreptul de a beneficia de concediul său anual la o dată ulterioară, cu condiția ca finalitatea dreptului la concediu de recuperare a sănătății să difere de cea a dreptului la concediu anual, aspect a cărui verificare revine instanței naționale.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza T-197/09: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Slovenia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Culturi arabile” )

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/33

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Slovenia/Comisia
   (Cauza T-197/09) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Culturi arabile)
   2011/C 252/76
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovenia (reprezentanți: inițial Ž. Cilenšek Bončina, agent, ulterior L. Bembič, agent, asistat de J. Sladič, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial T. van Rijn și K. Banks, ulterior F. Jimeno Fernández și M. Žebre, și în final F. Jimeno Fernández și B. Rous, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2009/253/CE a Comisiei din 19 martie 2009 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) (JO L 75, p. 15), în privința Republicii Slovenia

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Slovenia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.