title: Cauza T-120/18: Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (500 PANORAMICZNYCH)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/61

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (500 PANORAMICZNYCH)
   (Cauza T-120/18)
   (2018/C 142/79)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: C. Rogula, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Date privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu în cauză: Marca Uniunii Europene verbală „500 PANORAMICZNYCH” – cerere de înregistrare nr. 15 299 712

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15.12.2017 în cauza R 2201/20165

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei a cincea de recurs și admiterea căii de atac formulate de reclamantă, precum și înregistrarea mărcii „500 PANORAMICZNYCH”, dat fiind că: semnul verbal „500 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „500 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

         cu titlu subsidiar

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs și obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (denumit în continuare „EUIPO”) să reexamineze cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene în vederea înregistrării semnului verbal „500 PANORAMICZNYCH”, cerere de înregistrare numărul 015299712, în special pentru a evita neregularitățile care apar în prezent, considerând că: semnul verbal „500 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv absolut de refuz al înregistrării;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „500 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza T-159/17: Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2018 – Claro Sol Cleaning/EUIPO – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Claro Sol Facility Services desde 1972 — Marca națională figurativă anterioară SOL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/50

         Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2018 – Claro Sol Cleaning/EUIPO – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972)
   (Cauza T-159/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Claro Sol Facility Services desde 1972 - Marca națională figurativă anterioară SOL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 142/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Claro Sol Cleaning, SLU (Madrid, Spania) (reprezentant: N. Fernández Fernández-Pacheco, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Solemo Oy (Helsinki, Finlanda) (reprezentanţi: M. Müller și A. Fottner, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 (cauza R 478/2016-1), privind o procedură de opoziție între Solemo și Claro Sol Cleaning

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 9 ianuarie 2017 (cauza R478/2016-1).

               2)

               Solemo Oy suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Claro Sol Cleaning, SLU.

               3)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza C-102/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Köln (Germania) la 13 februarie 2018 – Klaus Manuel Maria Brisch

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/35

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Köln (Germania) la 13 februarie 2018 – Klaus Manuel Maria Brisch
   (Cauza C-102/18)
   (2018/C 142/46)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Klaus Manuel Maria Brisch

      Întrebarea preliminară

   Pentru solicitarea unui certificat european de moștenitor conform articolului 65 alineatul (2) din Regulamentul nr. 650/2012 (1), utilizarea, prevăzută la articolul 1 alineatul (4) din Regulamentul de punere în aplicare a Regulamentului nr. 650/2012 (2), a formularului nr. IV (anexa 4) elaborat în conformitate cu procedura de consultare prevăzută la articolul 81 alineatul (2) din Regulamentul nr. 650/2012, este obligatorie sau doar facultativă?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (J0 2012, L 201, p. 107)

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1329/2014 al Comisiei Europene din 9 decembrie 2014 de stabilire a formularelor menționate în Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (JO 2014, L 359, p. 30)


title: Cauza C-529/17 P: Recurs introdus la 5 septembrie 2017 de Isabel Martín Osete împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 29 iunie 2017 în cauza T-427/16, Martín Osete/EUIPO

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/19

         Recurs introdus la 5 septembrie 2017 de Isabel Martín Osete împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 29 iunie 2017 în cauza T-427/16, Martín Osete/EUIPO
   (Cauza C-529/17 P)
   (2018/C 142/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Isabel Martín Osete (reprezentant: V. Wellens, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin Ordonanța din 22 februarie 2018, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-230/17: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Rstudio/EUIPO – Embarcadero Technologies (RSTUDIO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală RSTUDIO — Marca verbală anterioară a Uniunii Europene ER/STUDIO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001)”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/50

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2018 – Rstudio/EUIPO – Embarcadero Technologies (RSTUDIO)
   (Cauza T-230/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală RSTUDIO - Marca verbală anterioară a Uniunii Europene ER/STUDIO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 47 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001)”])
   (2018/C 142/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Rstudio, Inc. (Boston, Massachusetts, Statele Unite) (reprezentanţi: M. Edenborough, QC și G. Smith, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Embarcadero Technologies, Inc. (San Francisco, California, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 februarie 2017 (cauza R 493/2016-5), privind o procedură de opoziție între Embarcadero Technologies și Rstudio.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Rstudio, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 178 din 6.6.2017.


title: Cauza C-693/17 P: Recurs introdus la 10 decembrie 2017 de BMB sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 3 octombrie 2017 în cauza T-695/15: BMB sp. z o.o./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/20

         Recurs introdus la 10 decembrie 2017 de BMB sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 3 octombrie 2017 în cauza T-695/15: BMB sp. z o.o./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-693/17 P)
   (2018/C 142/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: BMB sp. z o.o. (reprezentant: K. Czubkowski, radca prawny)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Ferrero SpA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 3 octombrie 2017 în cauza T-695/15, notificată recurentei la 11 octombrie 2017; și

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 8 septembrie 2015 în cauza R 1150/2012-3;

         Cu titlu subsidiar, anularea hotărârii și retrimiterea cauzei Tribunalului dacă stadiul procedurii nu permite pronunțarea unei hotărâri de către Curte.
   În conformitate cu articolul 138 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, recurenta solicită de asemenea Curții:

               —

               obligarea Ferrero Spa și a EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentului recurs; și

               —

               obligarea Ferrero Spa și a EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în procedura în fața Tribunalului; și

               —

               obligarea Ferrero Spa la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața EUIPO cu privire la decizia acestuia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.
   Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului privind desenele sau modelele industriale comunitare (1) ca urmare a unei erori de drept și a unei erori vădite de apreciere săvârșite de Tribunal atunci când a considerat că:

               i.

               reprezentarea grafică a mărcii anterioare este inclusă în desenul sau modelul industrial contestat;

               ii.

               marca anterioară și desenul sau modelul industrial contestat sunt foarte similare; și

               iii.

               Camera de recurs nu a săvârșit o eroare atunci când a considerat că există un risc de confuzie între marca anterioară și desenul sau modelul industrial contestat.

         Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare coroborat cu principiile generale ale bunei administrări și protecției încrederii legitime ca urmare a unei erori de drept și a unei erori vădite de apreciere potrivit căreia trimiterea făcută de camera de recurs la articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (2), la punctul 33 din decizia sa, este o simplă eroare de formă care nu a avut un efect decisiv asupra soluției litigiului și că nu este necesar să se ia în considerare jurisprudența națională privind înregistrarea internațională în aprecierea unui risc de confuzie.

      (1)  JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială 13/vol. 33, p. 70.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza C-672/16: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – Imofloresmira – Investimentos Imobiliários SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva TVA — Scutire pentru operațiunile de leasing și de închiriere a bunurilor imobile — Drept de opțiune al persoanelor impozabile — Punere în aplicare de către statele membre — Deducerea taxei achitate în amonte — Utilizare în scopul operațiunilor taxabile ale persoanei impozabile — Regularizarea deducerii inițiale — Inadmisibilitate)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/10

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalia) – Imofloresmira – Investimentos Imobiliários SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-672/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva TVA - Scutire pentru operațiunile de leasing și de închiriere a bunurilor imobile - Drept de opțiune al persoanelor impozabile - Punere în aplicare de către statele membre - Deducerea taxei achitate în amonte - Utilizare în scopul operațiunilor taxabile ale persoanei impozabile - Regularizarea deducerii inițiale - Inadmisibilitate))
   (2018/C 142/14)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Imofloresmira – Investimentos Imobiliários SA

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Dispozitivul

   Articolele 167, 168, 184, 185 și 187 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care prevede regularizarea taxei pe valoarea adăugată deduse inițial, pentru motivul că un imobil pentru care a fost exercitat dreptul de opțiune pentru impozitare este considerat ca nemaifiind utilizat de persoana impozabilă în scopul operațiunilor sale taxabile atunci când acest imobil a rămas neocupat pentru o perioadă mai mare de doi ani, chiar dacă se dovedește că persoana impozabilă a încercat să îl închirieze în această perioadă.

      (1)  JO C 86, 20.3.2017


title: Cauza T-35/18: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – La Marchesiana/EUIPO – Marchesi Angelo (MARCHESI)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/51

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2018 – La Marchesiana/EUIPO – Marchesi Angelo (MARCHESI)
   (Cauza T-35/18)
   (2018/C 142/68)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: La Marchesiana Srl (Milano, Italia) (reprezentanți: M. Franzosi, F. Santonocito, A. Sobol, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Marchesi Angelo Srl (Milano, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă MARCHESI compusă din șapte trăsături de penel în culorile portocaliu, albastru, galben, roșu, verde, negru și violet – Marca Uniunii Europene nr. 4 187 159

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 noiembrie 2017 în cauzele conexate R 1753/2016-4 și R 1802/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               reformarea deciziei atacate și respingerea în tot a cererii formulate de Angelo Marchesi de anulare a mărcii EU’159 din cauza neutilizării;

               —

               constatarea și declararea, prin reformarea deciziei atacate, că marca EU’159 a făcut obiectul unei utilizări efective în perioada de referință în cadrul Uniunii Europene, în conformitate cu articolul 58 din Regulamentul privind marca Uniunii Europene, pentru produse sau servicii din clasele 8 (Unelte și instrumente acționate manual, în special ustensile de bucătărie), 16 (Hârtie, carton, dispozitive pentru imprimare, cărți, reviste, materiale pentru artiști, articole de papetărie confecționate din hârtie, material didactic), 21 (Ustensile și recipiente pentru menaj sau bucătărie, vase de bucătărie, platouri, articole din sticlă pentru băuturi, sticlărie, porțelanuri și ceramică), 29 (Alimente de origine animală, fructe și legume conservate, uscate și gătite; jeleuri, dulcețuri, compoturi; ouă, lapte și produse din lapte; uleiuri și grăsimi), 30 (Cafea și înlocuitori, ceai, cacao, zahăr, orez, făină, pâine, aluat, torturi, înghețată, aditivi destinați îmbunătățirii gustului alimentelor), 33 (Băuturi alcoolice spirtoase), precum și pentru produse sau servicii din clasele 30 (Cafea), 41 (Activități de educare și formare, cursuri de formare), 43 (Servicii de restaurante, servicii prestate de întreprinderi care se obligă să furnizeze alimente și băuturi pregătite pentru consum în baruri, restaurante, self service, cantine);

               —

               cu titlu subsidiar, prin reformarea în parte a deciziei atacate, respingerea cererii de anulare a mărcii EU’159, din cauza neutilizării, în legătură cu produse sau servicii din clasele 30 (Cafea), 41 (Activități de educare și formare, cursuri de formare), 43 (Servicii de restaurante, servicii prestate de întreprinderi care se obligă să furnizeze alimente și băuturi pregătite pentru consum în baruri, restaurante, self service, cantine);

               —

               obligarea părții care cade în pretenții la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și procedurilor anterioare.

      Motivul invocat

               —

               aprecierea eronată a probelor privind neutilizarea, în sensul articolului 58 alineatul (1) litera (a) și al articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-122/18: Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – Lidl Stiftung/EUIPO – Shimano Europe (PRO)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/63

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – Lidl Stiftung/EUIPO – Shimano Europe (PRO)
   (Cauza T-122/18)
   (2018/C 142/81)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanți: A. Berger și A. Marx, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Shimano Europe BV (Nunspeet, Țările de Jos).

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă PRO – cererea de înregistrare nr. 14 468 904

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2017 în cauza R 1332/2017-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea opoziției nr. 002654773 formulate împotriva cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 014 468 904;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Shimano Europe B.V. la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața EUIPO.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-7/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 3 ianuarie 2018 – Modesto Jardón Lama/Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 3 ianuarie 2018 – Modesto Jardón Lama/Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social
   (Cauza C-7/18)
   (2018/C 142/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Modesto Jardón Lama

      Intimate: Instituto Nacional de la Seguridad Social și Tesorería General de la Seguridad Social

      Întrebarea preliminară

   Articolul 48 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care impune drept condiție pentru a beneficia de o pensie anticipată ca valoarea pensiei care urmează să fie încasată să fie mai mare decât pensia minimă care i-ar reveni persoanei în cauză în temeiul legislației naționale, expresia „pensia care urmează să fie încasată” fiind interpretată ca fiind pensia efectivă asigurată de statul membru competent (în speță Spania), fără a se lua în calcul și pensia efectivă care ar putea fi încasată pentru o altă prestație de aceeași natură din partea unui alt stat membru sau a altor state membre?


title: Cauza C-116/18: Acţiune introdusă la data de 14 februarie 2018 – Comisia Europeană / România

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/36

         Acţiune introdusă la data de 14 februarie 2018 – Comisia Europeană / România
   (Cauza C-116/18)
   (2018/C 142/47)
   Limba de procedură: română

      Părţile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanţi: J. Samnadda, L. Nicolae şi G. von Rintelen, agenţi)

      Pârâtă: România

      Concluziile reclamantei

               —

               să constate că prin neadoptarea, până la data de 10 aprilie 2016, a actelor cu putere de lege şi a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/26/UE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 februarie 2014 privind gestiunea colectivă a drepturilor de autor şi a drepturilor conexe şi acordarea de licenţe multiteritoriale pentru drepturile asupra operelor muzicale pentru utilizare online pe piaţa internă (1), sau, în orice caz, pentru că nu a comunicat aceste măsuri Comisiei, România şi-a încălcat obligaţiile care-i revin în temeiul articolului 43 alineatul (1) din această directivă;

               —

               să oblige România, în conformitate cu prevederile articolului 260 alineatul (3) din TFUE, la plata unor penalităţi pe zi de întârziere pentru încălcarea obligaţiei de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2014/26/UE în cuantum 42 377,60 euro pe zi de la data pronunţării hotărârii în prezenta cauză;

               —

               să oblige România la plata cheltuielilor de judecată.

      Motive şi argumente principale

   În conformitate cu articolul 43 alineatul (1) din Directiva 2014/26/UE, statele membre au obligaţia de a adopta şi de a pune în aplicare actele cu putere de lege şi actele administrative necesare pentru a se conforma acestei directive până la data de 10 aprilie 2016, precum şi de a comunica Comisiei aceste măsuri. Prin urmare, revine statelor membre obligaţia de a adopta măsurile necesare de transpunere a unei directive în dreptul naţional în termenele pe care aceasta le stabileşte şi să comunice aceste măsuri Comisiei.
   Comisia propune de asemenea aplicarea României de penalităţi pe zi de întârziere pentru încălcarea obligaţiei de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2014/26/UE în cuantum 42 377,60 euro pe zi de la data pronunţării hotărârii în prezenta cauză. Cuantumul acestor penalităţi a fost determinat ţinând seama de gravitatea încălcării, durata acesteia, cât şi de necesitatea asigurării unui efect disuasiv al penalităţii, în funcţie de capacitatea de plată a acestui stat membru.
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 10 aprilie 2016.

      (1)  JO 2014 L 84, pag. 72.


title: Cauza C-10/18 P: Recurs introdus la 5 ianuarie 2018 de Marine Harvest ASA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 octombrie 2017 în cauza T-704/14, Marine Harvest ASA/Comisia Europeană

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/22

         Recurs introdus la 5 ianuarie 2018 de Marine Harvest ASA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 octombrie 2017 în cauza T-704/14, Marine Harvest ASA/Comisia Europeană
   (Cauza C-10/18 P)
   (2018/C 142/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Marine Harvest ASA (reprezentant: R. Subiotto QC)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului, în tot sau în parte;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 23 iulie 2014 sau, în subsidiar, anularea amenzilor aplicate recurentei prin decizie ori, cu titlu şi mai subsidiar, reducerea substanţială a amenzilor aplicate recurentei prin decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata către recurentă a cheltuielilor de judecată aferente atât prezentei proceduri, cât şi procedurii din primă instanţă;

               —

               dacă este necesar, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare în conformitate cu hotărârea Curţii;

               —

               luarea oricăror altor măsuri pe care Curtea le consideră adecvate.

      Motivele și principalele argumente

   În susţinerea recursului, recurenta invocă două motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, recurenta invocă săvârşirea de către Tribunal a unei erori de drept ca urmare a încălcării articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 (1) (Regulamentul privind concentrările economice) în această cauză.

                           a)

                           În primul rând, Tribunalul a săvârşit o eroare de drept în interpretarea noţiunii „o singură concentrare”, în special prin înlăturarea considerentului (20) al Regulamentului privind concentrările economice ca temei pentru interpretarea intenţiei legiuitorului Uniunii de a considera drept o „singură concentrare” toate tranzacţiile care sunt „legate între ele printr-o legătură condițională”.

                           b)

                           În al doilea rând, Tribunalul a săvârşit o eroare de drept prin interpretarea sensului articolului 7 alineatul (2) din Regulamentului privind concentrările economice.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta susţine că Tribunalul a săvârşit o eroare de drept prin impunerea a două amenzi pentru acelaşi comportament.

                           a)

                           Hotărârea a încălcat principiul ne bis in idem prin faptul că Marine Harvest a fost amendată de două ori pentru dobândirea participaţiei de 48,5 % a domnului Malek: mai întâi, 10 milioane de euro în temeiul articolului 14 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul privind concentrările economice, pentru pretinsa realizare a concentrării înainte de notificare [pretinsa încălcare a articolului 4 alineatul (1) din regulamentul menţionat] şi, ulterior, 10 milioane de euro în temeiul articolului 14 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul privind concentrările economice, pentru pretinsa realizare a concentrării înainte de autorizarea sa [pretinsa încălcare a articolului 7 alineatul (1) din regulamentul menţionat].

                           b)

                           Cu titlu subsidiar, hotărârea a încălcat principiul deducerii întrucât nu a ţinut seama de prima amendă la stabilirea celei de a doua amenzi.

                           c)

                           Cu titlu şi mai subsidiar, hotărârea este afectată de o eroare de drept, în măsura în care nu s-a aplicat principiul care guvernează concursul de încălcări: încălcarea invocată a obligaţiei de notificare enunţate la articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul privind concentrările economice era încălcarea cea mai specifică şi îngloba, în consecinţă, pretinsa încălcare a obligaţiei de statu quo prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din regulamentul menţionat, care era încălcarea cea mai generală.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi [Regulamentul (CE) privind concentrările economice] (JO 2004, L 24, p. 1, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza T-123/18: Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – Bayer Intellectual Property/EUIPO (reprezentarea unei inimi)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/64

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – Bayer Intellectual Property/EUIPO (reprezentarea unei inimi)
   (Cauza T-123/18)
   (2018/C 142/82)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Germania) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (reprezentarea unei inimi) – cererea de înregistrare nr. 15 701 568

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2017 în cauza R 145/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               admiterea căii de atac formulate de reclamantă în fața camerei de recurs a EUIPO; și

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-9/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – procedură inițiată de Maria Tirkkonen (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Procedură de atribuire de contracte de achiziții publice de servicii de consiliere agricolă — Existența sau inexistența unui contract de achiziții publice — Sistem de achiziționare de servicii care constă în a admite ca furnizor orice operator economic care îndeplinește condițiile fixate în prealabil — Sistem inaccesibil ulterior altor operatori economici)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – procedură inițiată de Maria Tirkkonen
   (Cauza C-9/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Procedură de atribuire de contracte de achiziții publice de servicii de consiliere agricolă - Existența sau inexistența unui contract de achiziții publice - Sistem de achiziționare de servicii care constă în a admite ca furnizor orice operator economic care îndeplinește condițiile fixate în prealabil - Sistem inaccesibil ulterior altor operatori economici))
   (2018/C 142/16)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

   Maria Tirkkonen

      cu participarea: Maaseutuvirasto

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că nu constituie un contract de achiziții publice în sensul acestei directive un sistem de consiliere agricolă precum cel în discuție în litigiul principal, prin care o entitate publică reține toți operatorii economici care îndeplinesc cerințele de aptitudine impuse prin cererea de ofertă și care au promovat examenul menționat în cererea de ofertă în cauză, chiar dacă niciun nou operator nu poate fi acceptat pe durata de valabilitate limitată a acestui sistem.

      (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza C-144/18 P: Recurs introdus la 23 februarie 2018 de River Kwai International Food Industry Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 14 decembrie 2017 în cauza T-460/14: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD)/Consiliul Uniunii Europene

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/37

         Recurs introdus la 23 februarie 2018 de River Kwai International Food Industry Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 14 decembrie 2017 în cauza T-460/14: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD)/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-144/18 P)
   (2018/C 142/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: River Kwai International Food Industry Co. Ltd (reprezentanți: F. Graafsma și J. Cornelis, advocați)

      Celelalte părți din procedură: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD), Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 14 decembrie 2017 în cauza T-460/14, Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD)/Consiliul Uniunii Europene; și

               —

               obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în prezentul recurs, precum și a celor efectuate în procedura în fața Tribunalului în cauza T-460/14.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că constatările Tribunalului sunt afectate de mai multe erori de drept și de o denaturare a faptelor și a probelor prezentate. Prin urmare, recurenta susține că hotărârea atacată trebuie să fie anulată.
   Recurenta invocă trei motive de recurs.
   În primul rând, lipsa unui răspuns, în hotărârea atacată, la excepția ridicată de recurentă cu privire la admisibilitatea acțiunii principale – inclusiv în ceea ce privește al patrulea motiv – a încălcat dreptul la apărare al recurentei în fața Tribunalului. Hotărârea atacată nu a ținut seama de susținerile recurentei în ceea ce privește inadmisibilitatea, fără a motiva de ce nu este necesară examinarea excepțiilor ridicate de recurentă.
   În al doilea rând, prin calificarea problemei alocării costurilor ca fiind una legată de determinarea valorii normale și, prin urmare, de calculul marjei de dumping, iar nu ca fiind una legată de existența unei modificări durabile a circumstanțelor, hotărârea atacată a denaturat probele. Niciuna dintre observațiile făcute de reclamantă în timpul procedurii administrative nu a legat problema alocării costurilor de calculul marjei de dumping.
   În sfârșit, hotărârea atacată încalcă articolul 10 din regulamentul de bază (1), precum și principiul general al neretroactivității, întrucât taxa antidumping aplicată recurentei a crescut efectiv în mod retroactiv de la 3,6 % la 12,8 %.

      (1)  Regulamentul (CE) nr . 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza C-13/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Republica Ungară) la 8 ianuarie 2018 – Sole-Mizo Zrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Republica Ungară) la 8 ianuarie 2018 – Sole-Mizo Zrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Cauza C-13/18)
   (2018/C 142/31)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sole-Mizo Zrt.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Întrebările preliminare

               1)

               Este conformă cu dispozițiile dreptului Uniunii, cu prevederile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) (denumită în continuare „Directiva privind TVA”) (îndeosebi cu articolul 183 al acesteia) și cu principiul efectivității, al efectului direct și al echivalenței, o practică a unui stat membru prin care, în demersurile de examinare a dispozițiilor relevante în materie de dobânzi de întârziere, se pornește de la premisa că autoritatea fiscală națională nu a săvârșit o încălcare (abținere de a acționa) – adică nu a provocat o întârziere în ceea ce privește plata părții nerecuperabile a taxei pe valoare adăugată (denumită în continuare „TVA”) […] aferentă achizițiilor neplătite ale persoanelor impozabile – întrucât la data deciziei autorității fiscale naționale, reglementarea națională contrară dreptului Uniunii era în vigoare, iar incompatibilitatea cerinței prevăzute de această reglementare cu dreptul Uniunii a fost constatată abia ulterior de Curtea de Justiție?

               2)

               Este conformă cu dreptul Uniunii, îndeosebi cu dispozițiile Directivei privind TVA (mai ales articolul 183 al acesteia), și cu principiul echivalenței, al efectivității și al proporționalității, o practică a unui stat membru care, în aplicarea normelor relevante în materie de dobânzi de întârziere, face distincție după cum nerambursarea taxei de către autoritatea fiscală națională a avut loc cu respectarea legislației naționale în vigoare în acel moment, care, în plus, era contrară dreptului Uniunii sau cu încălcarea acesteia, identificând în ceea ce privește rata dobânzilor datorate pentru TVA-ul a cărui rambursare nu a putut fi solicitată într-un termen rezonabil din cauza unei cerințe din dreptul național declarată contrară dreptului Uniunii de către Curtea de Justiție, două perioade delimitate, astfel încât:

                           —

                           pentru prima perioadă, persoanele impozabile au dreptul la dobânzi de întârziere doar la rata de referință a băncii centrale, având în vedere că, întrucât reglementarea maghiară contrară dreptului Uniunii era încă în vigoare la data respectivă, autoritățile fiscale maghiare nu au acționat în mod nelegal prin neautorizarea plății, într-un termen rezonabil, a TVA-ului inclus în facturi, în timp ce

                           —

                           pentru a doua perioadă trebuie achitată o dobândă echivalentă dublului ratei de referință a băncii centrale – aplicabilă, în plus, în cazul întârzierii în ordinea juridică a statului membru vizat – însă numai pentru plata tardivă a dobânzilor de întârziere aferente primei perioade?

               3)

               Articolul 183 din Directiva privind TVA trebuie interpretat în sensul că principiul echivalenței se opune unei practici a unui stat membru în temeiul căreia, în ceea ce privește TVA-ul nerambursat, autoritatea fiscală plătește dobânzi la rata de referință (simplă) a băncii centrale în cazul încălcării dreptului Uniunii, dar la dublul ratei de referință a băncii centrale în cazul încălcării dreptului național?

      (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-45/13 RENV și T-587/15: Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2018 – Rose Vision/Comisia [„Clauză compromisorie — Al șaptelea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare (2007-2013) — Convenții de subvenționare privind proiectele FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM și SFERA — Termen de comunicare a raportului final de audit financiar — Audituri financiare prin care se constată neregularități în aplicarea proiectelor — Suspendarea plăților — Confidențialitatea auditurilor financiare — Eligibilitatea costurilor declarate — Răspundere necontractuală — Rambursare a sumelor plătite — Prejudiciu cauzat prin înscrierea în sistemul de alertă precoce”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/39

         Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2018 – Rose Vision/Comisia
   (Cauza T-45/13 RENV și T-587/15) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Al șaptelea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare (2007-2013) - Convenții de subvenționare privind proiectele FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM și SFERA - Termen de comunicare a raportului final de audit financiar - Audituri financiare prin care se constată neregularități în aplicarea proiectelor - Suspendarea plăților - Confidențialitatea auditurilor financiare - Eligibilitatea costurilor declarate - Răspundere necontractuală - Rambursare a sumelor plătite - Prejudiciu cauzat prin înscrierea în sistemul de alertă precoce”])
   (2018/C 142/50)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Rose Vision, SL (Pozuelo de Alarcón, Spania) (reprezentant: J. J. Marín López, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: în cauza T-45/13 RENV, R. Lyal și M. Siekierzyńska, agenți, asistați de J. Rivas Andrés, avocat, și în cauza T-587/15, J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza și S. Delaude, agenți, asistați de J. Rivas Andrés, avocat)

      Obiectul

   În cauza T-45/13 RENV, în primul rând, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și prin care se solicită constatarea încălcării prevederilor contractuale aplicabile proiectului FutureNEM, în al doilea rând, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta l-ar fi suferit în urma încălcării acestor prevederi contractuale de către Comisie, în al treilea rând, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește să se obțină repararea prejudiciului pe care reclamanta l-ar fi suferit în urma înscrierii numelui său în sistemul de alertă precoce (SAP) și, în al patrulea rând, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei privind înscrierea numelui reclamantei în SAP, iar în cauza T-587/15, în primul rând, în esență, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și prin care se urmărește să se constate încălcarea prevederilor contractuale aplicabile proiectelor FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM și SFERA, în al doilea rând, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și prin care se urmărește să se constate că reclamanta nu datorează Comisiei suma care îi este solicitată, să se obțină repararea prejudiciului pe care reclamanta l-ar fi suferit în urma încălcării prevederilor contractuale de către Comisie, precum și să se obțină obligarea Comisiei la plata sumelor datorate în temeiul participării sale la aceste proiecte, în al treilea rând, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește să se obțină repararea prejudiciului suferit în urma înscrierii numelui reclamantei în SAP și în al patrulea rând, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2015) 5449 final a Comisiei din 28 iulie 2015 privind recuperarea unei sume totale de 535 613,20 euro, majorată cu dobânzi, datorate de reclamantă

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T 45/13 RENV și T 587/15 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Respinge acțiunile.

               3)

               Rose Vision, SL suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele

      (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza C-29/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 17 ianuarie 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./FOGASA, José David Sánchez Iglesias și Incatema, S.L.

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 17 ianuarie 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./FOGASA, José David Sánchez Iglesias și Incatema, S.L.
   (Cauza C-29/18)
   (2018/C 142/32)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Cobra Servicios Auxiliares, S.A.

      Intimați: FOGASA, José David Sánchez Iglesias e Incatema, S.L.

      Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, care figurează în anexa la Directiva 1999/70 (1) trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în aceeași situație de fapt (încetarea acordului de subcontractare de drept privat dintre angajator și o societate terță, la solicitarea acesteia din urmă) prevede o indemnizație mai mică pentru încetarea unui contract pe durată determinată de prestări servicii, cu o perioadă de valabilitate egală cu durata acordului de subcontractare, decât pentru încetarea contractelor pe durată nedeterminată ale unor lucrători comparabili, în urma concedierii colective din motive legate de producție care țin de întreprindere, rezultate din încetarea acordului de subcontractare menționat?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, trebuie să se interpreteze că diferența de tratament în ceea ce privește indemnizația aferentă încetării contractului din aceleași motive de fapt, chiar dacă potrivit unei alte încadrări juridice, între lucrătorii cu contract pe durată determinată și lucrătorii cu contract pe durată nedeterminată comparabili, constituie o discriminare interzisă de articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, fiind contrară principiilor egalității de tratament și nediscriminării, prevăzute la articolele 20 și 21 din cartă, care fac parte din principiile generale de drept al Uniunii?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-46/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesarbeitsgericht Bremen – Germania) – Hubertus John/Freie Hansestadt Bremen [Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Contracte de muncă pe durată determinată succesive — Clauza 5 punctul 1 — Măsuri de prevenire a recurgerii abuzive la contracte pe durată determinată — Directiva 2000/78/CE — Articolul 6 alineatul (1) — Interzicerea discriminării pe motive de vârstă — Reglementare națională care permite amânarea finalului stabilit al contractului de muncă la împlinirea vârstei normale de pensionare numai pentru că lucrătorul a dobândit un drept la pensie pentru limită de vârstă]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/13

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesarbeitsgericht Bremen – Germania) – Hubertus John/Freie Hansestadt Bremen
   (Cauza C-46/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Contracte de muncă pe durată determinată succesive - Clauza 5 punctul 1 - Măsuri de prevenire a recurgerii abuzive la contracte pe durată determinată - Directiva 2000/78/CE - Articolul 6 alineatul (1) - Interzicerea discriminării pe motive de vârstă - Reglementare națională care permite amânarea finalului stabilit al contractului de muncă la împlinirea vârstei normale de pensionare numai pentru că lucrătorul a dobândit un drept la pensie pentru limită de vârstă])
   (2018/C 142/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesarbeitsgericht Bremen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hubertus John

      Pârâtă: Freie Hansestadt Bremen

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care condiționează amânarea datei de încetare a activității lucrătorilor care au împlinit vârsta legală pentru a beneficia de o pensie pentru limită de vârstă de un acord dat de angajator pentru o durată determinată.

               2)

               Clauza 5 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite părților la un contract de muncă să amâne de comun acord în cursul raportului de muncă, în mod nelimitat în timp, necondiționat și eventual de mai multe ori, data de încetare convenită, legată de împlinirea vârstei normale de pensionare, numai pentru că lucrătorul, prin împlinirea vârstei normale de pensionare, are dreptul la pensie pentru limită de vârstă.

      (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza C-30/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 17 ianuarie 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./José Ramón Fiuza Asorey și Incatema, S.L.

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 17 ianuarie 2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./José Ramón Fiuza Asorey și Incatema, S.L.
   (Cauza C-30/18)
   (2018/C 142/33)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Cobra Servicios Auxiliares, S.A.

      Intimați: José Ramón Fiuza Asorey și Incatema, S.L.

      Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, care figurează în anexa la Directiva 1999/70 (1) trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în aceeași situație de fapt (încetarea acordului de subcontractare de drept privat dintre angajator și o societate terță, la solicitarea acesteia din urmă) prevede o indemnizație mai mică pentru încetarea unui contract pe durată determinată de prestări servicii, cu o perioadă de valabilitate egală cu durata acordului de subcontractare, decât pentru încetarea contractelor pe durată nedeterminată ale unor lucrători comparabili, în urma concedierii colective din motive legate de producție care țin de întreprindere, rezultate din încetarea acordului de subcontractare menționat?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, trebuie să se interpreteze că diferența de tratament în ceea ce privește indemnizația aferentă încetării contractului din aceleași motive de fapt, chiar dacă potrivit unei alte încadrări juridice, între lucrătorii cu contract pe durată determinată și lucrătorii cu contract pe durată nedeterminată comparabili, constituie o discriminare interzisă de articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, fiind contrară principiilor egalității de tratament și nediscriminării, prevăzute la articolele 20 și 21 din cartă, care fac parte din principiile generale de drept al Uniunii?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-292/15: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2018 – Vakakis kai Synergates/Comisia („Răspundere extracontractuală — Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Admisibilitate — Abuz de procedură — Conflict de interese — Obligația de diligență — Pierderea unei șanse”)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/40

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2018 – Vakakis kai Synergates/Comisia
   (Cauza T-292/15) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Admisibilitate - Abuz de procedură - Conflict de interese - Obligația de diligență - Pierderea unei șanse”))
   (2018/C 142/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, fostă Vakakis International – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: B. O'Connor, solicitor, S. Gubel și E. Bertolotto, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Erlbacher și E. Georgieva, ulterior E. Georgieva și L. Baumgart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit din cauza abaterilor pe care le-ar fi săvârșit Comisia în cadrul cererii de ofertă „Consolidarea sistemului de siguranță alimentară în Albania” (EuropeAid/129820/C/SER/AL).

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Uniunea Europeană să repare prejudiciul suferit de Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton în temeiul pierderii unei șanse de a i se atribui contractul „Consolidarea sistemului de siguranță alimentară în Albania” (EuropeAid/129820/C/SER/AL), precum și în temeiul costurilor și al cheltuielilor ocazionate de participarea la această cerere de ofertă.

               2)

               Despăgubirea prevăzută la punctul 1 din prezentul dispozitiv va fi majorată cu dobânzi moratorii începând de la data pronunțării prezentei hotărâri și până la plata integrală, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru operațiunile sale principale de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               În termen de trei luni de la data pronunțării hotărârii, părțile vor transmite Tribunalului cuantumul despăgubirii, stabilit de comun acord.

               5)

               În lipsa unui acord, părțile vor transmite Tribunalului, în același termen, concluziile lor privind cuantumul despăgubirii.

               6)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-38/18: Cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari (Italia) la 19 ianuarie 2018 – Procedură penală privind pe Massimo Gambino și Shpetim Hyka

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/25

         Cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari (Italia) la 19 ianuarie 2018 – Procedură penală privind pe Massimo Gambino și Shpetim Hyka
   (Cauza C-38/18)
   (2018/C 142/34)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Părțile din procedura principală

   Massimo Gambino, Shpetim Hyka

      Întrebarea preliminară

   Articolul 16, articolul 18 și articolul 20 litera (b) din Directiva 2012/29/UE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun ca partea vătămată să fie supusă din nou audierii în fața unei instanțe de judecată a cărei componență a fost modificată atunci când una dintre părțile din procedură, în temeiul articolului 511 alineatul 2 și al articolului 525 alineatul 2 din Codul de procedură penală (astfel cum au fost interpretate în mod constant de jurisprudența relevantă), refuză să își exprime consimțământul pentru citirea proceselor-verbale care conțin declarațiile deja depuse anterior de aceeași parte vătămată, cu respectarea procedurii în contradictoriu, în fața unei instanțe diferite în cadrul aceluiași proces?

      (1)  Directiva 2012/29/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 de stabilire a unor norme minime privind drepturile, sprijinirea și protecția victimelor criminalității și de înlocuire a Deciziei-cadru 2001/220/JAI a Consiliului (JO L 315, p. 57).


title: Cauza T-127/18: Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Cortina și FLA Europe/Comisia

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/66

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Cortina și FLA Europe/Comisia
   (Cauza T-127/18)
   (2018/C 142/84)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamante: Cortina (Oudenaarde, Belgia) și FLA Europe (Oudenaarde) (reprezentanți: S. De Knop, B. Natens și A. Willems, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității cererii;

               —

               declararea nulității Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14; și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 5 alineatele (1) și (2) TUE prin lipsa unui temei legal al regulamentului în litigiu și, în subsidiar, încălcarea echilibrului instituțional prevăzut la articolul 13 alineatul (2) TUE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE prin omisiunea de a lua măsurile necesare în vederea executării Hotărârii din 4 februarie 2016, C & J Clark International (C-659/13 și C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 5 alineatele (1) și (4) TUE prin adoptarea unui act care depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului său.


title: Cauza T-133/18: Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – IQ Group Holdings Berhad/EUIPO – Krinner Innovation (Lumiqs)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/66

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – IQ Group Holdings Berhad/EUIPO – Krinner Innovation (Lumiqs)
   (Cauza T-133/18)
   (2018/C 142/85)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: IQ Group Holdings Berhad (Heckmondwike, Regatul Unit) (reprezentant: S. Carter, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Krinner Innovation GmbH (Straßkirchen, Germania).

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative Lumiqs – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 220 053

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 decembrie 2017 în cauza R 983/2017-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               admiterea cererii de înregistrare pentru bunurile contestate, astfel cum a fost modificată;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-134/18: Acțiune introdusă la 1 martie 2018 – Monster Energy/EUIPO – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/67

         Acțiune introdusă la 1 martie 2018 – Monster Energy/EUIPO – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)
   (Cauza T-134/18)
   (2018/C 142/86)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, California, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Germania).

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene BALLER’S PUNCH – cererea de înregistrare nr. 14 823 306

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 decembrie 2017 în cauza R 998/2017-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea deciziei diviziei de opoziție din 13 martie 2017 în opoziția nr. B002643172;

               —

               înregistrarea mărcii care face obiectul opoziției pentru toate produsele cuprinse în cererea de înregistrare;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-157/18: Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Caprice Schuhproduktion/Comisia

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/69

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Caprice Schuhproduktion/Comisia
   (Cauza T-157/18)
   (2018/C 142/88)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Caprice Schuhproduktion GmbH & Co. KG (Pirmasens, Germania) (reprezentanți: S. De Knop, B. Natens și A. Willems, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității cererii;

               —

               declararea nulității Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14; și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive. Motivele invocate sunt identice cu cele invocate în cauza T-127/18, Cortina și FLA Europe/Comisia.


title: Cauza C-560/17 P: Recurs introdus la 22 septembrie 2017 de Mediaexpert sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 20 iulie 2017 în cauza T-780/16, Mediaexpert/EUIPO

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/2

         Recurs introdus la 22 septembrie 2017 de Mediaexpert sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 20 iulie 2017 în cauza T-780/16, Mediaexpert/EUIPO
   (Cauza C-560/17 P)
   (2018/C 152/02)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Mediaexpert sp. z o.o. (reprezentant: J. Aftyka, radca prawny)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin Ordonanța din 13 martie 2018, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-130/18: Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – adidas International Trading și alții/Comisia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/47

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – adidas International Trading și alții/Comisia
   (Cauza T-130/18)
   (2018/C 152/57)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: adidas International Trading BV (Amsterdam, Țările de Jos) și alte 27 (reprezentanți: E. Vermulst și J. Cornelis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe lipsa de competență a Comisiei Europene de a adopta Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 2017/2232 (1).

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că acțiunea de redeschidere a procedurii privind încălțămintea care a fost încheiată și de a institui retroactiv taxe antidumping expirate, prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 2017/2232:

                           —

                           este lipsită de temei juridic, se întemeiază pe o eroare vădită în aplicarea articolului 266 TFUE și a Regulamentului (UE) nr. 2016/1036 (2) și încalcă articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 2016/1036;

                           —

                           este incompatibilă cu principiile protecției încrederii legitime, securității juridice și neretroactivității în ceea ce le privește pe reclamante și

                           —

                           se întemeiază pe o aplicare eronată a articolului 266 TFUE, precum și pe un abuz de putere săvârșit de Comisie și încalcă articolul 5 alineatul (4) TUE.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că instituirea retroactivă a taxei antidumping față de furnizorii reclamantelor, împiedicând rambursarea către acestea din urmă, încalcă principiul nediscriminării.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe faptul că Comisia a săvârșit un abuz de putere cu ocazia evaluării cererilor de acordare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață și a tratamentului individual ale furnizorilor reclamantelor pentru a institui o taxă antidumping retroactivă și a încălcat principiul nediscriminării.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe faptul că evaluarea cu privire la societățile enumerate în anexele III și VI la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 2017/2232 de către Comisie și prin care se dispune respingerea cererilor de rambursare a taxei antidumping în ceea ce privește importurile provenite de la aceste societăți se întemeiază pe o eroare vădită de apreciere, precum și pe o aplicare eronată a articolului 266 TFUE și încalcă obligația de diligență și de bună administrare.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30).

      (2)  Règlement (UE) no 2016/1036 du Parlement européen et du Conseil, du 8 juin 2016, relatif à la défense contre les importations qui font l’objet d'un dumping de la part de pays non membres de l’Union européenne (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-131/18: Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Deichmann/Comisia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/48

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Deichmann/Comisia
   (Cauza T-131/18)
   (2018/C 152/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Deichmann SE (Essen, Germania) (reprezentanți: S. De Knop, B. Natens, A. Willems și C. Zimmermann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că, întrucât este lipsit de un temei juridic valabil, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 (1) al Comisiei încalcă principiul atribuirii consacrat la articolul 5 alineatele (1 și (2) TUE și, în orice caz, principiul echilibrului instituțional prevăzut la articolul 13 alineatul (2) TUE.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că, întrucât nu a adoptat măsurile necesare pentru a se conforma Hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, C & J Clark International și Puma, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 266 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că, întrucât a instituit o taxă antidumping asupra importurilor de încălțăminte „care au fost efectuate în perioada de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 (2) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 (3)”, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 1 alineatul (1) și articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/1036 (4), precum și principiul securității juridice (neretroactivității).

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că, întrucât a instituit o taxă antidumping fără a efectua o nouă evaluare a interesului Uniunii, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 21 din Regulamentul (UE) 2016/1036; în orice caz, ar fi fost vădit eronat să se concluzioneze că instituirea taxei antidumping era în interesul Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că, întrucât a adoptat un act care depășește ceea ce este necesar pentru a-și îndeplini obiectivul, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 5 alineatele (1) și (4) TUE.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO 2006, L 275, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 50, p. 3).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO 2009, L 352, p. 1).

      (4)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-132/18: Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Roland/Comisia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/49

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Roland/Comisia
   (Cauza T-132/18)
   (2018/C 152/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Roland SE (Essen, Germania) (reprezentanți: S. De Knop, A. Willems și C. Zimmermann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că, întrucât acționează fără un temei juridic valabil, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei (1) încalcă principiul atribuirii consacrat la articolul 5 alineatele (1) și (2) TUE și, în orice caz, principiul echilibrului instituțional prevăzut la articolul 13 alineatul (2) TUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin neluarea măsurilor necesare pentru a se conforma hotărârii pronunțate în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, C&J Clark International, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 266 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin instituirea unei taxe antidumping asupra importurilor de încălțăminte „care au fost efectuate în perioada de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului (2) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului (3)”, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 1 alineatul (1) și articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/1036 (4) și principiul securității juridice (neretroactivității).

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, prin instituirea unei taxe antidumping fără a efectua o nouă evaluare a interesului Uniunii, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 21 din Regulamentul (UE) 2016/1036; în orice caz, ar fi fost vădit eronat să se concluzioneze că instituirea unei taxe antidumping era în interesul Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea unui act care depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului său, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 5 alineatele (1) și (4) TUE.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO 2006, L 275, p. 1).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO 2009, L 352, p. 1).

      (4)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-263/17: Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2018 – SD/EIGE [„Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe perioadă determinată — Decizie de neprelungire — Cerere de prelungire care are același obiect cu o reclamație în sensul articolului 90 alineatul (2) din statut — Inadmisibilitate”]

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/36

         Ordonanța Tribunalului din 27 februarie 2018 – SD/EIGE
   (Cauza T-263/17) (1)

   ([„Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe perioadă determinată - Decizie de neprelungire - Cerere de prelungire care are același obiect cu o reclamație în sensul articolului 90 alineatul (2) din statut - Inadmisibilitate”])
   (2018/C 152/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: SD (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârât: Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) (reprezentanți: V. Langbakk, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei implicite a EIGE din 26 august 2016 de respingere a cererii reclamantului din 26 aprilie 2016 de a i se acorda o a doua prelungire a contractului său de muncă și, în măsura în care este necesar, anularea deciziei EIGE din 20 ianuarie 2017 de respingere a reclamației formulate de reclamant la 3 octombrie 2016 împotriva deciziei implicite din 26 august 2016 și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciilor pe care reclamantul pretinde că le-ar fi suferit prin aceste decizii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă SD să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE).

      (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza C-85/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Oradea (România) la data de 8 februarie 2018 – CV / DU

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Oradea (România) la data de 8 februarie 2018 – CV / DU
   (Cauza C-85/18)
   (2018/C 152/15)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Judecătoria Oradea

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamant: CV

      Pârâtă: DU

      Întrebările preliminare

               1)

               Noţiunea de reşedinţă obişnuită a copilului, în temeiul articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul 2201/2003 (1) trebuie să fie interpretată în sensul că această reşedinţă obişnuită corespunde locului în legătură cu care copilul exprimă o anumită integrare într-un mediu social și familial, indiferent dacă există o hotărâre judecătorească pronunţată pe teritoriul unui alt stat membru, după mutarea copilului cu tatăl lui pe teritoriul statului unde minorul s-a integrat în acest mediu social și familial? Sau, în acest caz, devin incidente dispozițiile articolului 13 din Regulamentul CE nr. 2201/2003, care stabilesc competenţa bazată pe prezenţa copilului?

               2)

               Prezintă relevanţă în stabilirea reşedinţei obişnuite, în acest caz, faptul că minorul are cetăţenia statului membru în care s-a stabilit cu tatăl lui, iar părinţii au numai cetăţenia română?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO 2003 L 338, p.1, Ediţie specială, 19/vol. 6, p. 183)


title: Cauza T-507/15: Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2018 – Polonia/Comisia [„FEGA — Cheltuieli excluse de la finanțare — Regulamentul (CE) nr. 2200/96, Directiva 2002/55/CE, Regulamentul (CE) nr. 1432/2003, Regulamentul (CE) nr. 1433/2003, Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, Regulamentul (CE) nr. 885/2006, Regulamentul (CE) nr. 1182/2007, Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 și Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 — Cheltuieli efectuate de Polonia — Risc pentru FEGA — Controale la fața locului — Criterii de recunoaștere a unei organizații de producători — Divergențe între versiunile lingvistice — Corecție financiară”]

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/25

         Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2018 – Polonia/Comisia
   (Cauza T-507/15) (1)

   ([„FEGA - Cheltuieli excluse de la finanțare - Regulamentul (CE) nr. 2200/96, Directiva 2002/55/CE, Regulamentul (CE) nr. 1432/2003, Regulamentul (CE) nr. 1433/2003, Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, Regulamentul (CE) nr. 885/2006, Regulamentul (CE) nr. 1182/2007, Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 și Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 - Cheltuieli efectuate de Polonia - Risc pentru FEGA - Controale la fața locului - Criterii de recunoaștere a unei organizații de producători - Divergențe între versiunile lingvistice - Corecție financiară”])
   (2018/C 152/29)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, K. Straś, M. Pawlicka și B. Paziewska, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Stobiecka Kuik, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2015, L 182, p. 39)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Republica Polonă este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO 2015, C 354 din 26.10.2015.


title: Cauza T-84/18: Acțiune introdusă la15 februarie 2018 – VG/Comisia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/37

         Acțiune introdusă la15 februarie 2018 – VG/Comisia
   (Cauza T-84/18)
   (2018/C 152/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: VG (reprezentanți: G. Pandey și V. Villante, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu preliminar, dacă este cazul, declararea nevalidității și a inaplicabilității în cadrul prezentei proceduri a articolului 90 din Statutul funcționarilor, în conformitate cu articolul 270 TFUE;

               —

               în primul rând, anularea deciziei EPSO din 30 octombrie 2017 prin care se respinge cererea reclamantei depusă la 31 iulie 2017;

               —

               în al doilea rând, anularea deciziei EPSO din 19 aprilie 2017 prin care se respinge cererea acesteia de reexaminare a deciziei EPSO/a comitetului de selecție de a nu o admite în următoarea fază a concursului;

               —

               în al treilea rând, anularea deciziei EPSO din 6 februarie 2017 de pe contul internet EPSO de a nu include reclamanta în proiectul de listă a candidaților selectați în cadrul concursului EPSO/AD/323/16;

               —

               în al patrulea rând, anularea anunțului de concurs EPSO/AD/323/16, publicat la 26 mai 2016; (1)

               —

               în sfârșit, anularea în totalitate a proiectului de listă a funcționarilor selectați să participe la concursul menționat;

               —

               acordarea de despăgubiri reclamantei în cuantum 50 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere de către EPSO/comitetul de selecție a experienței profesionale a reclamantei, precum și pe nerespectarea anexei III la anunțul de concurs în cauză, care detaliază experiența profesională necesară;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a dreptului reclamantei de a fi ascultată, precum și pe încălcarea obligației de motivare și a articolului 296 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 1, 2, 3 și 4 din Regulamentul nr. 1/58 (2), a articolului 1 litera (d) și a articolului 28 din Statutul funcționarilor, precum și a articolului 1 alineatul (1) litera (f) din anexa III la acest statut și, în sfârșit, a principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

      (1)  JO 2016 C 187, p. A/1.

      (2)  Regulamentul nr. 1 din 15 aprilie 1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 17, 6.10.1958, p. 59, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).


title: Cauza T-141/18: Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Deichmann-Shoes UK/Comisia

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/50

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2018 – Deichmann-Shoes UK/Comisia
   (Cauza T-141/18)
   (2018/C 152/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Deichmann-Shoes UK Ltd (Leicestershire, Regatul Unit) (reprezentanți: S. De Knop, B. Natens, A. Willems și C. Zimmermann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că, întrucât acționează fără un temei juridic valabil, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 (1) al Comisiei încalcă principiul atribuirii consacrat la articolul 5 alineatele (1) și (2) TUE și, în orice caz, principiul echilibrului instituțional consacrat la articolul 13 alineatul (2) TUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin neluarea măsurilor necesare pentru a se conforma hotărârii pronunțate în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, C&J Clark International, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 266 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin instituirea unei taxe antidumping asupra importurilor de încălțăminte „care au fost efectuate în perioada de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului (2) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului (3)”, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 1 alineatul (1) și articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/1036 (4) și principiul securității juridice (neretroactivității).

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, prin instituirea unei taxe antidumping fără a efectua o nouă evaluare a interesului Uniunii, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 21 din Regulamentul (UE) 2016/1036; în orice caz, ar fi fost vădit eronat să se concluzioneze că instituirea taxei antidumping era în interesul Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea unui act care depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului său, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei încalcă articolul 5 alineatele (1) și (4) TUE.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2232 al Comisiei din 4 decembrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de anumiți producători-exportatori din Republica Populară Chineză și Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 319, p. 30).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO 2006, L 275, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 50, p. 3).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă acestea sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO 2009, L 352, p. 1).

      (4)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).