Hotărârea Curții (camera a cincea) din data de 27 noiembrie 1997. # Comisia Comunităților Europene împotriva Republicii Federale Germania. # Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru. # Cauza C-137/96.


HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE (Camera a treia) 28 octombrie 2010.#Maria Concetta Cerafogli împotriva Băncii Centrale Europene (BCE).#Funcție publică — Personalul BCE — Numirea ad interim a unui agent — Anunț pentru ocuparea unui post vacant — Act care lezează — Stabilire a invalidității — Interesul de a exercita acțiunea.#Cauza F-23/09.


Hotărârea Curții (camera a cincea) din data de 9 noiembrie 2000. # The Queen împotriva Secretary of State for the Home Department, ex parte Nana Yaa Konadu Yiadom. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Court of Appeal (England & Wales) - Regatul Unit. # Libera circulație a persoanelor. # Cauza C-357/98.


Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (camera a patra) din data de 29 octombrie 1998. # TEAM Srl împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Acțiune în despăgubiri - Admisibilitate. # Cauza T-13/96.


Hotărârea Tribunalului (camera a treia) din 29 iunie 2015. # Grupo Bimbo, SAB de CV împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Cauza T-618/14.


Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) din data de 15 februarie 2005. # Lidl Stiftung & Co. KG împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară. # Cauza T-296/02.


title: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (camera a cincea) din data de 14 februarie 2008. # Orsay GmbH împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale și figurative Orsay - Marcă națională verbală și figurativă anterioară D’ORSAY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94. # Cauza T-378/04.

text:
      Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 14 februarie 2008 – Orsay/OAPI – Jiménez Arellano (Orsay)
      (Cauza T‑378/04)
      „Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale și figurative Orsay – Marcă națională verbală și figurativă anterioară D’ORSAY – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94”
      Marcă comunitară – Definiția și dobândirea mărcii comunitare – Motive relative de refuz – Opoziție din partea titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice
         sau similare – Risc de confuzie cu marca anterioară [Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele
         43-45)

      Obiectul

               Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 iunie 2004 (cauza R 909/2002‑4) privind o procedură
                  de opoziție între José Jiménez Arellano, SA și Orsay GmbH

            Date privind cauza

               Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare:

               Orsay GmbH

               Marca comunitară vizată:

               Marca verbală și figurativă Orsay pentru produse din clasele 23, 24 și 25 – cererea nr. 1042605

               Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției:

               José Jiménez Arellano, SA

               Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției:

               Marca națională verbală și figurativă D’ORSAY

               Decizia diviziei de opoziție:

               Respinge cererea de înregistrare

               Decizia camerei de recurs:

               Respinge recursul

      Dispozitivul

                  1)

                  	Respinge acțiunea.

                  2)

                  	Obligă societatea Orsay GmbH la plata cheltuielilor de judecată.


Hotărârea Curții (camera a șasea) din data de 4 februarie 1992. # The Queen împotriva Secretary of State for Social Security, ex parte Florence Rose Smithson. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: High Court of Justice, Queen's Bench Division - Regatul Unit. # Securitate socială. # Cauza C-243/90.


Hotărârea Curții (camera a cincea) din data de 11 iunie 1998. # Comisia Comunităților Europene împotriva Regatului Belgiei și Marele Ducat al Luxemburgului. # Neîndeplinirea obligațiilor - Regulamentul (CEE) nr. 4055/86. # Cauze conexate C-176/97 și C-177/97.


Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 18 noiembrie 2004.#Anna Fascicolo și alții împotriva Regione Puglia și alții (C-10/02) și Grazia Berardi și alții împotriva Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4 și alții (C-11/02).#Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Tribunale amministrativo regionale per la Puglia - Italia.#Libre circulation des médecins - Directivă 86/457/CEE și 93/16/CEE.#Cauze conexate C-10/02 și C-11/02.


Hotărârea Curții din data de 28 aprilie 1998. # Jessica Safir împotriva Skattemyndigheten i Dalarnas län, fost Skattemyndigheten i Kopparbergs län. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Länsrätten i Dalarnas län - Suedia. # Libertatea de a presta servicii. # Cauza C-118/96.


title: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 iulie 2012.#Comisia Europeană împotriva Republicii Italiene.#Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolele 3, 4 și 10 — Sistem de colectare — Tratare secundară sau echivalentă — Stații de epurare — Eșantioane reprezentative.#Cauza C-565/10.

text:
      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 iulie 2012 — Comisia/Italia
      (Cauza C-565/10)
      „Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolele 3, 4 și 10 — Sistem de colectare — Tratare secundară sau echivalentă — Stații de epurare — Eșantioane reprezentative”
      1.                     Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor — Examinarea de către Curte a temeiniciei — Situație care trebuie luată
            în considerare — Situația la expirarea termenului stabilit în avizul motivat (art. 258 TFUE) (a se vedea punctul 22)
      2.                     Mediu — Tratarea apelor urbane reziduale — Directiva 91/271 — Executarea de către statele membre — Obligație de rezultat —
            Neexecutarea acestei obligații — Neîndeplinirea obligațiilor [art. 258 TFUE; Directiva 91/271 a Consiliului, art. 3, art. 4
            alin. (1) și (3) și art. 10] (a se vedea punctele 30, 34, 40 și 42-44)
      Obiectul

               Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 3, 4 și 10 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului
                  din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43)

            Dispozitivul

                  1)

                  	Întrucât a omis:

            –        să adopte dispozițiile necesare pentru a asigura ca aglomerările din Acri, din Siderno, din Bagnara Calabra, din Bianco, din
         Castrovillari, din Crotone, din Santa Maria del Cedro, din Lamezia Terme, din Mesoraca, din Montebello Ionico, din Motta San
         Giovanni, din Reggio Calabria, din Rende, din Rossano, din Scalea, din Sellia Marina, din Soverato, din Strongoli (Calabria),
         din Cervignano del Friuli (Friuli-Veneția Giulia), din Frascati (Latium), din Porto Cesareo, din Supersano, din Taviano (Apulia),
         din Misterbianco și altele, din Aci Catena, din Adrano, din Catania și altele, din Giarre-Mascali-Riposto și altele, din Caltagirone,
         din Aci Castello, din Acireale și altele, din Belpasso, din Gravina di Catania, din Tremestieri Etneo, din San Giovanni La
         Punta, din Agrigento și suburbia sa, din Porto Empedocle, din Sciacca, din Cefalù, din Carini și din ASI Palermo, din Palermo
         și din zonele limitrofe, din Santa Flavia, din Augusta, din Priolo Gargallo, din Carlentini, din Scoglitti, din Marsala, din
         Messina 1, din Messina și din Messina 6 (Sicilia), unde echivalentul-locuitor depășește 15 000 și unde se evacuează în ape
         receptoare ce nu sunt considerate „zone sensibile” în sensul articolului 5 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai
         1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului
         European și al Consiliului din 22 octombrie 2008 (rectificare în JO L 311, 21.11.2008), să fie echipate cu sisteme de colectare
         a apelor urbane reziduale, conform articolului 3 din această directivă,

      –        să adopte dispozițiile necesare pentru a asigura ca în aglomerările din Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo), din Acri, din
         Siderno, din Bagnara Calabra, din Castrovillari, din Crotone, din Montebello Ionico, din Motta San Giovanni, din Reggio Calabria,
         din Rossano (Calabria), din Battipaglia, din Benevento, din Capaccio, din Capri, din Ischia, din Casamicciola Terme, din Forio,
         din Massa Lubrense, din Napoli Est, din Vico Equense (Campania), din Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli-Veneția Giulia), din
         Albenga, din Borghetto Santo Spirito, din Finale Ligure, din Imperia, din Santa Margherita Ligure, din Quinto, din Rapallo,
         din Recco, din Riva Ligure (Liguria), din Casamassima, din Casarano, din Porto Cesareo, din San Vito dei Normanni, din Supersano
         (Apulia), din Misterbianco și altele, din Scordia-Militello Val di Catania, din Palagonia, din Aci Catena, din Giarre-Mascali-Riposto
         și altele, din Caltagirone, din Aci Castello, din Acireale și altele, din Belpasso, din Gravina di Catania, din Tremestieri
         Etneo, din San Giovanni La Punta, din Macchitella, din Niscemi, din Riesi, din Agrigento și din suburbia sa, din Favara, din
         Palma di Montechiaro, din Menfi, din Porto Empedocle, din Ribera, din Sciacca, din Bagheria, din Cefalù, din Carini și din
         ASI Palermo, din Misilmeri, din Monreale, din Santa Flavia, din Termini Imerese, din Trabia, din Augusta, din Avola, din Carlentini,
         din Ragusa, din Scicli, din Scoglitti, din Campobello di Mazara, din Castelvetrano 1, din Triscina Marinella, din Marsala,
         din Mazara del Vallo, din Barcellona Pozzo di Gotto, din Capo d'Orlando, din Furnari, din Giardini Naxos, din Consortile Letojanni,
         din Pace del Mela, din Piraino, din Roccalumera, din Consortile Sant'Agata Militello, din Consortile Torregrotta, din Gioiosa
         Marea, din Messina 1, din Messina 6, din Milazzo, din Patti și din Rometta (Sicilia), unde echivalentul-locuitor depășește
         15 000 și unde se evacuează în apele receptoare ce nu sunt considerate „zone sensibile” în sensul articolului 5 din Directiva
         91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008, apele urbane reziduale care pătrund în sistemele de
         colectare să fie tratate conform articolului 4 alineatele (1) și (3) din această directivă și

      –        să adopte dispozițiile necesare pentru ca stațiile de epurare a apelor urbane reziduale, construite în conformitate cu condițiile
         prevăzute la articolele 4-7 din Directiva 91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008 ,,să fie concepute,
         construite, exploatate și întreținute astfel încât să aibă un randament suficient în toate condițiile climatice normale ale
         locului în care sunt amplasate și pentru ca stațiile de epurare să fie concepute astfel încât să se țină seama de variațiile
         sezoniere ale încărcării în momentul conceperii acestor instalații în aglomerările din Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo),
         din Acri, din Siderno, din Bagnara Calabra, din Castrovillari, din Crotone, din Montebello Ionico, din Motta San Giovanni,
         din Reggio Calabria, din Rossano (Calabria), din Battipaglia, din Benevento, din Capaccio, din Capri, din Ischia, din Casamicciola
         Terme, din Forio, din Massa Lubrense, din Napoli Est, din Vico Equense (Campania), din Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli-Veneția
         Giulia), din Albenga, din Borghetto Santo Spirito, din Finale Ligure, din Imperia, din Santa Margherita Ligure, din Quinto,
         din Rapallo, din Recco, din Riva Ligure (Liguria), din Casamassima, din Casarano, din Porto Cesareo, din San Vito dei Normanni,
         din Supersano (Apulia), din Misterbianco și altele, din Scordia-Militello Val di Catania, din Palagonia, din Aci Catena, din
         Giarre-Mascali-Riposto și altele, din Caltagirone, din Aci Castello, din Acireale și altele, din Belpasso, din Gravina di
         Catania, din Tremestieri Etneo, din San Giovanni La Punta, din Macchitella, din Niscemi, din Riesi, din Agrigento și suburbia
         sa, din Favara, din Palma di Montechiaro, din Menfi, din Porto Empedocle, din Ribera, din Sciacca, din Bagheria, din Cefalù,
         din Carini și din ASI Palermo, din Misilmeri, din Monreale, din Santa Flavia, din Termini Imerese, din Trabia, din Augusta,
         din Avola, din Carlentini, din Ragusa, din Scicli, din Scoglitti, din Campobello di Mazara, din Castelvetrano 1, din Triscina
         Marinella, din Marsala, din Mazara del Vallo, din Barcellona Pozzo di Gotto, din Capo d'Orlando, din Furnari, din Giardini
         Naxos, din Consortile Letojanni, din Pace del Mela, din Piraino, din Roccalumera, din Consortile Sant'Agata Militello, din
         Consortile Torregrotta, din Gioiosa Marea, din Messina 1, din Messina 6, din Milazzo, din Patti și din Rometta (Sicilia),

      Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3, al articolului 4 alineatele (1)
         și (3) și al articolului 10 din Directiva 91/271, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1137/2008.

                  2)

                  	Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.


Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 2 aprilie 1981. # Adriano Pizziolo împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Cauza 785/79.


title: Hotărârea Tribunalului (camera a șasea) din 6 octombrie 2011. # Seven SpA împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci de comerț, desene și modele industriale) (OAPI). # Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SEVEN FOR ALL MANKIND - Mărci comunitare și internaționale figurative anterioare care cuprind elementul verbal "seven" - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009. # Cauza T-176/10.

text:
      Hotărârea Tribunalului (Camera a șasea) din 6 octombrie 2011 – Seven/OAPI – Seven for all mankind (SEVEN FOR ALL MANKIND)
      (Cauza T‑176/10)
      „Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SEVEN FOR ALL MANKIND – Mărci comunitare și internaționale figurative anterioare care cuprind elementul verbal «seven» – Motiv relativ de refuz – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”
      Marcă comunitară – Definiția și dobândirea mărcii comunitare – Motive relative de refuz – Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau
         similare – Risc de confuzie cu marca anterioară [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele
         50 și 55)

      Obiectul

               Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 28 ianuarie 2010 (cauza R 1514/2008‑2), privind o
                  procedură de opoziție între Seven SpA și Seven for all mankind LLC

            Dispozitivul

                  1)

                  	Anulează decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele
                     industriale) (OAPI) din 28 ianuarie 2010 (cauza R 1514/2008‑2).

                  2)

                  	Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  	Obligă OAPI la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Seven SpA în procedura desfășurată în fața Tribunalului,
                     precum și a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura desfășurată în fața camerei de recurs.

                  4)

                  	Seven for all mankind LLC suportă propriile cheltuieli de judecată.


Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 24 februarie 1981. # Maria Grazia Carbognani și Marisa Coda Zabetta împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Cauze conexate 161/80 și 162/80.


title: Hotărârea Curții (camera a patra) din data de 19 martie 2009.#Dachsberger & Söhne GmbH împotriva Zollamt Salzburg, Erstattungen.#Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz - Austria.#Restituiri la export - Restituire diferențiată - Momentul depunerii cererii - Declarație de export - Lipsa dovezii îndeplinirii formalităților de punere în consum în țara de destinație - Sancțiune.#Cauza C-77/08.

text:
      Cauza C‑77/08
      Dachsberger & Söhne GmbH
      împotriva
      Zollamt Salzburg, Erstattungen
      (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de
      Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz)
      „Restituiri la export — Restituire diferențiată — Momentul depunerii cererii — Declarație de export — Lipsa dovezii îndeplinirii formalităților de punere în consum în țara de destinație — Sancțiune”
      Sumarul hotărârii
      Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Restituiri la export — Restituire diferențiată
      [Regulamentul nr. 3665/87 al Comisiei, art. 3 alin. (5), art. 11 alin. (1) și art. 47 alin. (1) și (2)]
      Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri
         la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 495/97, trebuie să fie interpretat
         în sensul că, în cazul unei restituiri diferențiate, partea diferențiată a restituirii nu este solicitată la momentul depunerii
         cererii prevăzute la articolul 47 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 sau a dosarului pentru plata restituirii prevăzut
         la articolul 47 alineatul (2) din acest regulament, ci la momentul prezentării documentului prevăzut la articolul 3 alineatul
         (5) din regulamentul menționat. Includerea în acest document a unor informații de natură să conducă la o restituire superioară
         restituirii aplicabile și care se dovedesc incorecte determină, prin urmare, sub rezerva cazurilor prevăzute la al treilea
         și la al șaptelea paragraf ale articolului 11 alineatul (1) din același regulament, aplicarea penalizării prevăzute la primul
         și al doilea paragraf ale articolului 11 alineatul (1).

      (a se vedea punctul 45 și dispozitivul)
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a patra)
      19 martie 2009(*)

      „Restituiri la export – Restituire diferențiată – Momentul depunerii cererii – Declarație de export – Lipsa dovezii îndeplinirii formalităților de punere în consum în țara de destinație – Sancțiune”
      În cauza C‑77/08,
      având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Unabhängiger
         Finanzsenat, Außenstelle Graz (Austria), prin decizia din 4 februarie 2008, primită de Curte la 15 februarie 2008, în procedura

      Dachsberger & Söhne GmbH
      împotriva
      Zollamt Salzburg, Erstattungen,

      CURTEA (Camera a patra),
      compusă din domnul K. Lenaerts (raportor), președinte de cameră, domnii T. von Danwitz, E. Juhász, G. Arestis și J. Malenovský,
         judecători,

      avocat general: domnul J. Mazák,
      grefier: domnul B. Fülöp, administrator,
      având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 22 ianuarie 2009,
      având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
      luând în considerare observațiile prezentate:
      –        pentru Dachsberger & Söhne GmbH, de O. Wenzlaff, Rechtsanwalt;
      –        pentru guvernul austriac, de doamna C. Pesendorfer, în calitate de agent;
      –        pentru Comisia Comunităților Europene, de doamna M. Vollkommer și de domnul F. Erlbacher, în calitate de agenți,
      pronunță prezenta
      Hotărâre
      1        Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 11 alineatul (1) al doilea paragraf din
         Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de
         restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2945/94
         al Comisiei din 2 decembrie 1994 (JO L 310, p. 57).

      2        Această cerere a fost prezentată în cadrul unui litigiu între Dachsberger & Söhne GmbH, societate de drept austriac, pe de
         o parte, și Zollamt Salzburg, Erstattungen (Biroul vamal din Salzburg, restituiri), pe de altă parte, în legătură cu exportul
         de carne de porc în afara Comunității Europene.

       Cadrul juridic
       Reglementarea comunitară
      3        În prealabil, trebuie arătat că, întrucât acțiunea principală având ca obiect plata restituirilor la export pentru exportul
         de carne de porc în afara Comunității a făcut obiectul unei declarații în cursul lunii ianuarie 1999, cererea de pronunțare
         a unei hotărâri preliminare trebuie să fie examinată în lumina Regulamentului nr. 3665/87, astfel cum a fost modificat prin
         Regulamentul (CE) nr. 495/97 al Comisiei din 18 martie 1997 (JO L 77, p. 12, denumit în continuare „Regulamentul nr. 3665/87”).

      4        Articolul 3 din Regulamentul nr. 3665/87 prevede:

      „(1)      «Data exportului» reprezintă data la care autoritățile vamale acceptă declarația de export în care este menționat faptul că
         trebuie solicitată o restituire.

      (2)      Data acceptării declarației de export determină:
      (a)      cuantumul de restituire aplicabil în cazul în care restituirea nu este stabilită în avans;
      (b)      orice rectificare a cuantumului de restituire care se face în cazul în care aceasta este stabilită în avans.
      (3)      Orice alt document care are efect juridic identic cu acela al acceptării declarației de export este considerat echivalent
         cu respectiva acceptare.

      (4)      Data exportului este determinantă pentru stabilirea cantității, a naturii și a caracteristicilor produsului exportat.
      (5)      Documentul utilizat cu ocazia exportului pentru a beneficia de o restituire trebuie să includă toate informațiile necesare
         pentru calcularea restituirii și, în special:

      (a)      descrierea produselor potrivit nomenclaturii utilizate pentru restituiri;
      (b)      greutatea netă a produselor sau, unde este cazul, cantitatea exprimată în unități de măsură folosite la calcularea restituirii;
      […]
      (6)      La momentul acestei acceptări sau al acestui act, produsele sunt plasate sub control vamal până la părăsirea teritoriului
         vamal al Comunității.” [traducere neoficială]

      5        Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 are ca obiect recuperarea sumelor plătite în plus din restituirile
         la export și penalizările. Primul-al treilea și al șaptelea paragraf ale alineatului (1) au următorul cuprins:

      „(1)      În cazul în care se constată că un exportator, în scopul obținerii unei restituiri la export, a solicitat o restituire care
         o depășește pe cea aplicabilă, restituirea datorată pentru exportul respectiv este cea aplicabilă produsului efectiv exportat,
         redusă cu:

      (a)      jumătate din diferența dintre restituirea solicitată și cea aplicabilă exportului respectiv;
      (b)      de două ori diferența dintre restituirea solicitată și cea aplicabilă, în cazul în care exportatorul oferă informații false
         în mod intenționat.

      Restituirea solicitată se consideră a fi suma calculată din informațiile furnizate în conformitate cu articolul 3 sau cu articolul
         25 alineatul (2). În cazul în care restituirea variază în funcție de destinație, partea diferențiată a restituirii aplicate
         se calculează folosind datele privind cantitatea, greutatea și destinația furnizate în conformitate cu articolul 47.

      Penalizarea prevăzută la primul paragraf litera (a) nu se aplică:
      (a)      în cazuri de forță majoră;
      (b)      în cazuri excepționale, în care exportatorul, din proprie inițiativă, imediat după constatarea faptului că restituirea solicitată
         este prea mare, notifică autoritatea competentă în scris, dacă aceasta nu l‑a informat pe exportator că intenționează să examineze
         cererea sau dacă exportatorul a aflat despre această intenție în alt mod sau dacă autoritatea competentă a stabilit deja că
         restituirea solicitată este incorectă;

      (c)      în cazul unor erori evidente în privința restituirilor solicitate, recunoscute de autoritățile competente;
      (d)      în cazul în care restituirea solicitată este în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1222/94 al Comisiei și în special cu
         articolul 3 alineatul (2) și este calculată pe baza cantităților medii folosite într‑o perioadă de timp determinată;

      (e)      în cazul unor ajustări ale greutății, atât timp cât diferența de greutate se datorează metodelor aplicate la cântărire.
      […]
      Penalizările nu se aplică atunci când restituirea solicitată este mai mare decât cea aplicabilă în conformitate cu articolul
         2 bis alineatul (2), cu articolul 20 alineatul (3), cu articolul 33 alineatul (2) și/sau cu articolul 48.” [traducere neoficială]

      6        Articolul 16 din Regulamentul nr. 3665/87, care figurează în secțiunea 2 a titlului 2, intitulată „Restituiri diferențiate”,
         prevede la alineatul (1) că, în cazul în care cuantumul de restituire diferă în funcție de destinație, restituirile sunt achitate
         în funcție de condițiile suplimentare stabilite la articolele 17 și 18 din acest regulament, care figurează în aceeași secțiune.

      7        În temeiul articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87, produsul trebuie, în principiu, să fie importat în aceeași
         stare în țara terță sau în una dintre țările terțe pentru care se aplică restituirea în termen de 12 luni de la data acceptării
         declarației de export. Potrivit articolului 17 alineatul (3) din acest regulament, produsul este considerat importat atunci
         când au fost finalizate toate formalitățile vamale de punere în consum în țările terțe.

      8        Articolul 18 alineatul (1) din regulamentul menționat enumeră documentele care sunt admise ca probă a îndeplinirii formalităților
         vamale de punere în consum într‑o țară terță.

      9        Articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 prevede o derogare de la dispozițiile articolului 16 al acestuia,
         în temeiul căreia o parte din restituire se achită dacă se face dovada că produsul a părăsit teritoriul vamal al Comunității.

      10      Potrivit articolului 20 alineatul (2) din regulamentul menționat, această parte este egală cu cuantumul restituirii pe care
         exportatorul ar primi‑o în cazul în care produsul său ar ajunge la o destinație pentru care a fost stabilit cuantumul restituirii
         cel mai scăzut, nestabilirea unui cuantum fiind considerată cuantumul cel mai scăzut.

      11      Articolul 20 alineatul (3) din același regulament prevede:

      „În cazul în care nu este respectată destinația înscrisă în rubrica 7 din licențele emise în condiții de stabilire în avans
         a restituirii:

      (a)      atunci când cuantumul restituirii ce corespunde destinației reale este egal sau mai mare decât cuantumul care se aplică pentru
         destinația înscrisă în rubrica 7, este aplicat cuantumul pentru destinația înscrisă în rubrica 7;

      (b)      atunci când cuantumul de restituire care corespunde destinației reale este mai mic decât cuantumul care se aplică pentru destinația
         înscrisă în rubrica 7, restituirea care se plătește este:

      –        cea care se obține prin aplicarea cuantumului ce corespunde destinației reale;
      –        mai mică cu 20 % din diferența dintre restituirea pentru destinația înscrisă în rubrica 7 și restituirea pentru destinația
         reală, cu excepția cazurilor de forță majoră.

      Pentru aplicarea primului paragraf, nivelurile de restituire care se iau în considerare sunt cele care se aplică la data depunerii
         cererii pentru licență.

      În cazul în care pentru aceeași operațiune de export se aplică dispozițiile primului și ale celui de al doilea paragraf și
         cele ale articolului 11, suma obținută prin aplicarea primului paragraf este diminuată cu penalitățile prevăzute la articolul
         11.” [traducere neoficială]

      12      Titlul 4 din Regulamentul nr. 3665/87, intitulat „Sistemul restituirilor”, cuprinde articolul 47, care prevede:

      „(1)      Restituirile se achită doar la depunerea unei cereri speciale de către exportator și de către statul membru pe al cărui teritoriu
         este acceptată declarația de export.

      Cererile de restituire se fac:
      (a)      în scris, în care sens statele membre pot stabili un formular special sau
      (b)      prin transmisie computerizată, în conformitate cu regulile ce urmează a fi stabilite de autoritățile competente și după aprobarea
         Comisiei.

      […]
      (2)      Cu excepția cazurilor de forță majoră, documentele legate de plata restituirii sau eliberarea garanției trebuie înaintate
         în decurs de 12 luni de la data la care este acceptată declarația de export.

      […]” [traducere neoficială]
       Reglementarea națională
      13      Începând cu 1 aprilie 1998, reglementarea austriacă prevede că informațiile privind cererea de plată prevăzută la articolul
         47 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 pot figura direct în declarația de export.

       Situația de fapt din acțiunea principală și întrebările preliminare
      14      La 18 ianuarie 1999, reclamanta din acțiunea principală a declarat la export în afara Comunității, indicând Rusia ca țară
         de destinație, carne de animale din specia porcină domestică, prezentată sub formă de carcase sau jumătăți de carcase congelate,
         încadrate la poziția tarifară 0203 21 10 9000, solicitând în același timp în declarația de export plata restituirilor la export.

      15      Certificatul de export care cuprindea stabilirea în avans a restituirii, prezentat cu ocazia vămuirii la export a cărnii respective,
         indică data de 14 ianuarie 1999 ca dată de valabilitate a restituirii stabilite în avans. Potrivit Regulamentului (CE) nr. 2634/98
         al Comisiei din 8 decembrie 1998 de stabilire a restituirilor la export în sectorul cărnii de porc (JO L 333, p. 24), erau
         aplicabile la acea dată, pentru poziția tarifară în cauză în acțiunea principală, cuantumuri de restituire, variabile potrivit
         destinației, de 20 ECU pentru o greutate netă de 100 kg, în ceea ce privește Republica Bulgaria, Republica Cehă, Republica
         Estonia, Republica Letonia, Republica Lituania, Republica Ungară, Republica Polonă, România, Republica Slovenia, precum și
         Republica Slovacă, de 70 ECU pentru o greutate netă de 100 kg, în ceea ce privește Federația Rusă, și de 40 ECU pentru o greutate
         netă de 100 kg în ceea ce privește celelalte destinații.

      16      La 18 februarie 1999, au fost prezentate Zollamt Salzburg, Erstattungen, organismul plătitor austriac, un certificat de vămuire
         întocmit de autoritățile ruse și copia unei scrisori de trăsură. Acest organism a acordat, prin decizia din 15 martie 1999,
         restituirea la export solicitată.

      17      Cu toate acestea, după ce a constatat că certificatul de vămuire prezentat pentru a dovedi îndeplinirea formalităților vamale
         de punere în consum în Rusia nu era autentic, Zollamt Salzburg, Erstattungen, a cerut, prin decizia din 14 februarie 2002,
         rambursarea părții diferențiate a restituirii la export acordate și, în plus, a aplicat o sancțiune reclamantei din acțiunea
         principală în temeiul articolului 11 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 3665/87. În măsura în care
         s‑ar dovedi că produsul în cauză părăsise teritoriul vamal al Comunității, restituirea nu fusese, într‑adevăr, acordată în
         mod corect decât până la concurența cuantumului restituirii de bază.

      18      Întrucât recursul său grațios împotriva acestei decizii a fost respins, reclamanta din acțiunea principală a introdus o acțiune
         contencioasă la 27 februarie 2006, cu privire la care Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz, este solicitată să se pronunțe.

      19      La instanța de trimitere, reclamanta din acțiunea principală a contestat proporționalitatea sancțiunii care i‑a fost aplicată.
         În această privință, instanța de trimitere menționează că, în Hotărârea din 11 iulie 2002, Käserei Champignon Hofmeister (C‑210/00,
         Rec., p. I‑6453), Curtea a confirmat compatibilitatea cu principiul proporționalității a sistemului de sancțiuni prevăzut
         la articolul 11 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 3665/87. Instanța de trimitere consideră totuși
         că anumite îndoieli persistă cu privire la problema legalității sancțiunii pronunțate și solicită să se stabilească data pe
         care trebuie să se bazeze, în caz de restituire diferențiată, pentru a stabili restituirea solicitată în sensul articolului
         11 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 3665/87.

      20      În aceste condiții, Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz, a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții
         următoarele întrebări preliminare:

      „1)      Articolul 11 alineatul (1) al doilea paragraf a doua teză din Regulamentul [nr. 3665/87], care prevede că «partea diferențiată
         a restituirii se calculează folosind datele privind cantitatea, greutatea și destinația furnizate în conformitate cu articolul
         47» trebuie interpretat în sensul că «datele privind cantitatea, greutatea și destinația furnizate în conformitate cu articolul
         47» trebuie înțelese ca reprezentând datele care figurează în cererea specială menționată la articolul 47 alineatul (1), astfel
         încât partea diferențiată a restituirii nu este cerută decât la momentul depunerii cererii prevăzute la articolul 47 alineatul
         (1)?

      2)      În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, dispoziția menționată trebuie interpretată în sensul că, în cazul în care
         cererea de restituire ar trebui să fie făcută conform articolului 47 alineatul (1) din Regulamentul [nr. 3665/87] chiar la
         momentul depunerii «documentului utilizat cu ocazia exportului pentru a beneficia de o restituire la export» (în speță declarația
         de export), restituirea solicitată se calculează, în ceea ce privește partea diferențiată, folosind datele care figurează
         în declarația de export, astfel încât partea diferențiată a restituirii este de asemenea cerută prin intermediul declarației
         de export?

      3)      În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, dispoziția menționată trebuie interpretată în sensul că restituirea solicitată
         trebuie să se calculeze, în ceea ce privește partea diferențiată, folosind documentele care trebuie furnizate în conformitate
         cu articolul 47 din Regulamentul [nr. 3665/87], astfel încât partea diferențiată a restituirii nu este cerută decât la momentul
         depunerii «documentelor legate de plată» în sensul articolului 47 alineatul (2) din Regulamentul [nr. 3665/87]?

      4)      În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare, dispoziția menționată trebuie interpretată în sensul că, pentru a cere
         partea diferențiată a restituirii, este suficient să se depună documentele menționate la articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul
         [nr. 3665/87], chiar dacă aceste documente sunt incomplete, ceea ce are de asemenea drept consecință juridică faptul că sancțiunea
         prevăzută la articolul 11 din Regulamentul [nr. 3665/87] se aplică și părții diferențiate a restituirii?”

       Cu privire la întrebările preliminare
       Cu privire la prima și la a treia întrebare
      21      Prin intermediul primei și al celei de a treia întrebări, care trebuie examinate împreună, instanța de trimitere solicită,
         în esență, să se stabilească dacă trimiterea la articolul 11 alineatul (1) al doilea paragraf a doua teză din Regulamentul
         nr. 3665/87, potrivit căreia „partea diferențiată a restituirii aplicate se calculează folosind datele privind cantitatea,
         greutatea și destinația furnizate în conformitate cu articolul 47”, trebuie să fie interpretată în sensul că, în cazul unei
         restituiri diferențiate, partea diferențiată a restituirii este solicitată la momentul depunerii cererii prevăzute la articolul
         47 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 sau a dosarului pentru plata restituirii prevăzut la articolul 47 alineatul
         (2) din acest regulament.

      22      În prealabil, trebuie să fie amintite modalitățile de plată a unei restituiri la export, astfel cum reies din Regulamentul
         nr. 3665/87.

      23      În primul rând, exportatorul trebuie să prezinte documentul menționat la articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul nr. 3665/87,
         prin care își manifestă intenția de a exporta produsele agricole, beneficiind de o restituire.

      24      În această privință, Curtea a constatat că informațiile menționate la articolul 3 din Regulamentul nr. 3665/87 servesc nu
         numai calculului matematic al cuantumului exact al restituirii, ci în primul rând pentru stabilirea existenței sau a inexistenței
         dreptului la această restituire și pentru declanșarea sistemului de verificare a cererii de restituire care poate determina
         aplicarea unei sancțiuni, potrivit articolului 11 alineatul (1) din regulamentul menționat (a se vedea în acest sens Hotărârea
         din 14 aprilie 2005, Käserei Champignon Hofmeister, C‑385/03, Rec., p. I‑2997, punctele 22, 29 și 36, Hotărârea din 1 decembrie
         2005, Fleisch‑Winter, C‑309/04, Rec., p. I‑10349, punctul 41, precum și, prin analogie, Hotărârea din 27 aprilie 2006, Elfering
         Export, C‑27/05, Rec., p. I‑3681, punctele 25 și 27).

      25      În al doilea rând, potrivit articolului 47 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87, exportatorul trebuie să introducă o
         cerere de plată prin care informează în mod explicit autoritățile vamale că solicită plata restituirii.

      26      În această privință, Curtea a decis deja că cererea de plată menționată este un document de ordin tehnic și procedural pe
         care exportatorul trebuie să îl prezinte pentru a obține plata restituirii. Această cerere, deși reprezintă o condiție prealabilă
         plății restituirii, nu constituie temeiul juridic al dreptului privind o astfel de plată (a se vedea în acest sens Hotărârea
         din 14 aprilie 2005, Käserei Champignon Hofmeister, citată anterior, punctele 26 și 27, precum și Hotărârea Fleisch‑Winter,
         citată anterior, punctul 40).

      27      În lumina acestor considerații, Curtea a decis că, în cadrul unei restituiri nediferențiate, cuantumul restituirii solicitate
         în sensul articolului 11 alineatul (1) primul și al doilea paragraf din Regulamentul nr. 3665/87 se calculează numai pe baza
         documentului menționat la articolul 3 alineatul (5) din regulamentul menționat, și anume declarația de export sau orice alt
         document utilizat cu ocazia exportului (a se vedea în acest sens Hotărârea din 14 aprilie 2005, Käserei Champignon Hofmeister,
         citată anterior, punctele 22 și 23). Informațiile eronate cuprinse în documentul menționat și susceptibile să conducă la o
         restituire superioară restituirii aplicabile ar determina aplicarea sancțiunii prevăzute la articolul 11 alineatul (1) primul
         și al doilea paragraf din Regulamentul nr. 3665/87 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 14 aprilie 2005, Käserei Champignon
         Hofmeister, citată anterior, punctul 36 și dispozitivul).

      28      În legătură cu o restituire diferențiată, articolul 20 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 3665/87 prevede plata restituirii
         de bază, calculată potrivit cuantumului celui mai redus al restituirii aplicabil la data exportului, dacă exportatorul a făcut
         dovada că produsul a părăsit teritoriul vamal al Comunității. În ceea ce privește plata părții diferențiate a restituirii,
         aceasta este subordonată condițiilor suplimentare definite la articolele 17 și 18 din acest regulament. Într‑adevăr, exportatorul
         trebuie să dovedească în termen de 12 luni de la data acceptării declarației că produsul a fost importat în țara terță sau
         în una dintre țările terțe pentru care se aplică restituirea prin furnizarea probelor privind îndeplinirea formalităților
         vamale de punere în consum în această țară.

      29      Prin urmare, trebuie să se examineze dacă, în cazul unei restituiri diferențiate, trimiterea de la articolul 11 alineatul
         (1) al doilea paragraf a doua teză din Regulamentul nr. 3665/87 la informațiile furnizate în conformitate cu articolul 47
         din acest regulament înseamnă că partea diferențiată a restituirii nu este solicitată la momentul prezentării documentului
         menționat la articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul nr. 3665/87, ci la momentul depunerii cererii de plată sau a dosarului
         pentru plata restituirii prevăzut la articolul 47 din Regulamentul nr. 3665/87.

      30      Trebuie să se arate că distincția funcțională dintre articolele 3 și 47 din Regulamentul nr. 3665/87, astfel cum a fost amintită
         la punctele 23-27 din prezenta hotărâre, nu depinde de caracterul diferențiat sau nediferențiat al restituirii.

      31      Într‑adevăr, reiese din articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul nr. 3665/87 că documentul menționat în acest articol trebuie,
         indiferent de titlul său, „să includă toate informațiile necesare pentru calcularea restituirii” și „în special” pe cele privind,
         în primul rând, descrierea produselor în cauză potrivit nomenclaturii utilizate pentru restituiri, în al doilea rând, greutatea
         netă sau cantitatea acestor produse și, în al treilea rând, în cazul în care este necesară pentru calcularea restituirii,
         compoziția produselor în cauză. Curtea a arătat deja că datele menționate la alineatul (5) constituie o listă neexhaustivă
         (Hotărârile citate anterior Fleisch‑Winter, punctul 29, și Elfering Export, punctul 25). Astfel, expresia „în special” înseamnă
         că legiuitorul comunitar a indicat în mod explicit numai unele dintre aceste informații. Conținutul expresiei „toate informațiile”
         trebuie astfel să cuprindă toate informațiile privind condițiile de acordare a restituirii la export [a se vedea în ceea ce
         privește articolul 5 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire
         a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 102, p. 11, Ediție specială,
         03/vol. 27, p. 187), care a înlocuit Regulamentul nr. 3665/87, Hotărârea Elfering Export, citată anterior, punctul 26].

      32      Astfel, articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul nr. 3665/87 vizează toate informațiile care servesc la stabilirea existenței
         sau a inexistenței unui drept la beneficiul restituirii, inclusiv al părții diferențiate a acesteia. În cazul unei restituiri
         diferențiate, datele respective cuprind indicația țării terțe sau a țărilor terțe pentru care este prevăzută restituirea.

      33      Articolul 47 din acest regulament, la rândul său, prevede numai formalitățile administrative pe care exportatorul trebuie
         să le îndeplinească pentru a obține plata restituirii.

      34      Trimiterea de la articolul 11 alineatul (1) al doilea paragraf a doua teză din Regulamentul nr. 3665/87 la informațiile furnizate
         în conformitate cu articolul 47 din acest regulament nu are ca obiect sau ca efect modificarea funcției limitate și pur procedurale
         care revine, în temeiul respectivului regulament, cererii de plată menționate la articolul 47 alineatul (1) din respectivul
         regulament și dosarului pentru plata restituirii prevăzute la articolul 47 alineatul (2) din același regulament.

      35      Trimiterea respectivă permite numai să se țină seama, în cadrul unei restituiri diferențiate, de eventualele variații de cantitate,
         de greutate și/sau de destinație a produselor, intervenite în cursul unei operațiuni de export, după acceptarea declarației
         de export. Aceste variații trebuie astfel să fie luate în considerare pentru a stabili dacă se impune aplicarea unei penalizări
         exportatorului și, dacă este cazul, pentru a calcula cuantumul acestei penalizări.

      36      Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 prevede aplicarea unei penalizări unui operator economic care, în
         mod intenționat sau neintenționat, solicită o restituire la export care o depășește pe cea aplicabilă exportului efectiv realizat.

      37      În cazul în care cuantumul de restituire variază potrivit destinației, autoritățile competente trebuie să verifice că produsele
         în cauză au fost importate în țara terță sau în una dintre țările terțe pentru care era prevăzută restituirea. În acest scop,
         autoritățile se pot întemeia pe dosarul pentru plata restituirii și, mai precis, pe probele îndeplinirii formalităților vamale
         de punere în consum. Acest dosar permite astfel autorităților competente să determine cuantumul restituirii aplicabile exportului
         efectiv realizat.

      38      Chiar dacă, din motive practice, astfel cum este cazul în acțiunea principală, declarația de export și cererea de plată pot
         fi reunite, trebuie să se considere că restituirea diferențiată, inclusiv partea diferențiată, este „solicitată”, în sensul
         articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87, la momentul prezentării documentului prevăzut la articolul 3 alineatul
         (5) din acest regulament.

      39      Această interpretarea a articolului 11 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 3665/87 este în plus conformă
         cu sistemul de verificare a cererilor de restituire și de penalizări instituit prin acest regulament.

      40      O interpretare contrară ar avea ca efect posibilitatea de a introduce în mod valabil, prin depunerea cererii de plată sau
         a dosarului pentru plata restituirii, o cerere de restituire pentru produse deja exportate și eventual deja controlate.

      41      O asemenea posibilitate ar lipsi de orice efect util nu numai articolul 3 din Regulamentul nr. 3665/87, ci și procesul de
         verificare a cererilor de restituire. Or, controlul fizic al produselor pentru care au fost solicitate restituiri constituie
         un instrument important pentru a combate neregularitățile și fraudele în domeniul restituirilor la export. Prin urmare, pentru
         a se asigura că obiectul verificărilor este pe deplin garantat, este imperativ ca aceste controale să aibă loc după introducerea
         de către exportator a unei cereri de restituire obligatorie (a se vedea în acest sens Hotărârea din 14 aprilie 2005, Käserei
         Champignon Hofmeister, citată anterior, punctele 27 și 28).

      42      În plus, dacă restituirea, inclusiv partea diferențiată, ar putea fi solicitată în termen de 12 luni de la acceptarea declarației
         de export, exportatorul ar putea, inclusiv după export, să își adapteze cererea de restituire intereselor sale sau potrivit
         rezultatului unui eventual control și să se sustragă astfel de la aplicarea oricărei penalizări. Efectul disuasiv al sancțiunilor
         prevăzute la articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 ar fi astfel în mare parte anulat.

      43      Este adevărat că, potrivit articolului 11 alineatul (1) al șaptelea paragraf din Regulamentul nr. 3665/87, penalizările pe
         care le prevede acest alineat nu se aplică atunci când restituirea solicitată este mai mare decât cea aplicabilă în conformitate
         cu articolul 20 alineatul (3) din acest regulament. Această din urmă dispoziție prevede, la primul paragraf litera (b), că,
         în cazul în care nu a fost respectată destinația înscrisă în certificatul de export care cuprinde stabilirea în avans a restituirii
         și atunci când cuantumul de restituire ce corespunde destinației reale este mai mic decât cuantumul de restituire ce se aplică
         pentru destinația înscrisă în certificat, restituirea de plată este cea care se obține prin aplicarea cuantumului care corespunde
         destinației reale reduse, cu excepția cazurilor de forță majoră, cu 20 % din diferența dintre restituirea pentru destinația
         înscrisă în certificatul menționat și restituirea aplicabilă pentru destinația reală.

      44      Cu toate acestea, astfel cum a arătat Comisia, Regulamentul nr. 3665/87 nu prevede dispoziții specifice în ceea ce privește
         o situație, precum cea în cauză în acțiunea principală, în care exportatorul a dovedit că produsele au fost exportate în afara
         teritoriului vamal al Comunității, dar nu a dovedit că acestea au fost puse în consum în țara terță sau în una dintre țările
         terțe pentru care este prevăzută o restituire. Astfel, într‑o asemenea situație, în lipsa dovezilor privind „destinația reală”
         a produselor în cauză, articolul 20 alineatul (3) din acest regulament nu este aplicabil. Din moment ce, într‑un asemenea
         caz, trebuie să se considere că exportatorul a solicitat o restituire mai mare decât cea care este aplicabilă, trebuie pusă
         în aplicare penalizarea prevăzută la articolul 11 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul nr. 3665/87, cu excepția
         situației în care este îndeplinită una dintre condițiile de scutire enunțate în mod limitativ la al treilea și la al șaptelea
         paragraf ale alineatului (1).

      45      Având în vedere cele ce precedă, trebuie să se răspundă la prima și la a treia întrebare că articolul 11 alineatul (1) din
         Regulamentul nr. 3665/87 trebuie să fie interpretat în sensul că, în cazul unei restituiri diferențiate, partea diferențiată
         a restituirii nu este solicitată la momentul depunerii cererii prevăzute la articolul 47 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87
         sau a dosarului pentru plata restituirii prevăzut la articolul 47 alineatul (2) din acest regulament, ci la momentul prezentării
         documentului prevăzut la articolul 3 alineatul (5) din regulamentul menționat. Includerea în acest document a unor informații
         de natură să conducă la o restituire superioară restituirii aplicabile și care se dovedesc incorecte determină, prin urmare,
         sub rezerva cazurilor prevăzute la al treilea și la al șaptelea paragraf ale articolului 11 alineatul (1) din același regulament,
         aplicarea penalizării prevăzute la primul și al doilea paragraf ale articolului 11 alineatul (1).

      46      Având în vedere răspunsul dat la prima și la a treia întrebare, nu este necesar să se răspundă la a doua și la a patra întrebare
         adresate de instanța de trimitere.

       Cu privire la cheltuielile de judecată
      47      Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere,
         este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta
         observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

      Pentru aceste motive, Curtea (Camera a patra) declară:
      Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune
            de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul
            (CE) nr. 495/97 al Comisiei din 18 martie 1997, trebuie să fie interpretat în sensul că, în cazul unei restituiri diferențiate,
            partea diferențiată a restituirii nu este solicitată la momentul depunerii cererii prevăzute la articolul 47 alineatul (1)
            din Regulamentul nr. 3665/87 sau a dosarului pentru plata restituirii prevăzut la articolul 47 alineatul (2) din acest regulament,
            ci la momentul prezentării documentului prevăzut la articolul 3 alineatul (5) din regulamentul menționat. Includerea în acest
            document a unor informații de natură să conducă la o restituire superioară restituirii aplicabile și care se dovedesc incorecte
            determină, prin urmare, sub rezerva cazurilor prevăzute la al treilea și la al șaptelea paragraf ale articolului 11 alineatul
            (1) din același regulament, aplicarea penalizării prevăzute la primul și al doilea paragraf ale articolului 11 alineatul (1).
      Semnături
      * Limba de procedură: germana.


HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera de recursuri) 12 martie 2014.#Geoffroy Alsteens împotriva Comisiei Europene.#Recurs – Funcție publică – Agenți temporari – Prelungirea contractului – Inadmisibilitate vădită a acțiunii în primă instanță – Dreptul de a fi ascultat – Caracterul separabil al actului adițional prin care se prelungește contractul.#Cauza T‑373/13 P.


Hotărârea Curții (camera a șasea) din data de 19 noiembrie 2002. # Regina împotriva Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte W.H. Strawson (Farms) Ltd et J.A. Gagg & Sons (a firm). # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Crown Office) - Regatul Unit. # Cauza C-304/00.


Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 5 februarie 1987. # Denkavit België NV împotriva Statului belgian. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Rechtbank van eerste aanleg Brussel - Belgia. # Forță majoră. # Cauza 145/85.


Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) din data de 8 noiembrie 2000. # Bernard Bareyt și alții împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Funcționari - Remunerație. # Cauza T-158/98.


Hotărârea Tribunalului (Camera a doua) din 4 decembrie 2015.#Hamid Reza Emadi împotriva Consiliului Uniunii Europene.#Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran – Înghețarea fondurilor – Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii – Temei juridic – Obligația de motivare – Dreptul de a fi ascultat – Eroare de apreciere – Ne bis in idem – Libertatea de exprimare – Libertatea mass‑mediei – Libertatea profesională – Libera circulație – Dreptul de proprietate.#Cauza T-274/13.