title: Cauza C-661/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 4 noiembrie 2021 – Verbraeken J. en Zonen BV, PN

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 4 noiembrie 2021 – Verbraeken J. en Zonen BV, PN
      (Cauza C-661/21)
      (2022/C 84/29)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Cassatie

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Verbraeken J. en Zonen BV, PN

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 13 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Regulamentul nr. 883/2004/CE (1) din 29 aprilie 2004 al Parlamentului European și al Consiliului privind coordonarea sistemelor de securitate socială, articolul 3 alineatul (1) litera (a) și articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 (2) din 21 octombrie 2009 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme comune privind condițiile care trebuie îndeplinite pentru exercitarea ocupației de operator de transport rutier și de abrogare a Directivei 96/26/CE a Consiliului și articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) 1072/2009 (3) din 21 octombrie 2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele comune pentru accesul la piața transportului rutier internațional de mărfuri trebuie interpretate în sensul că din împrejurarea că o întreprindere obține o licență de transport rutier într-un stat membru al Uniunii Europene, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 și cu Regulamentul (CE) nr. 1072/2009, și trebuie așadar să aibă un sediu real și stabil în acest stat membru, rezultă neapărat că s-a demonstrat astfel, în mod incontestabil, că ea își are sediul în acel stat membru, în sensul articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 883/2004/CE menționat anterior, pentru a determina sistemul de securitate socială aplicabil și că autoritățile statului membru de angajare sunt obligate să respecte această determinare?

                  2)

                  Instanțele naționale ale statului membru de angajare care constată că licența de transport rutier menționată a fost obținută prin fraudă pot ignora această licență sau autoritățile statului membru de angajare trebuie mai întâi, pe baza fraudei constatate, să solicite autorităților care au emis licența retragerea acesteia?

         (1)  JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82.

         (2)  JO 2009, L 300, p. 51.

         (3)  JO 2009, L 300, p. 72.


title: Cauza C-671/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 9 noiembrie 2021 – UAB „Gargždų geležinkelis”/Lietuvos transporto saugos administracija

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 9 noiembrie 2021 – UAB „Gargždų geležinkelis”/Lietuvos transporto saugos administracija
      (Cauza C-671/21)
      (2022/C 84/30)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: UAB „Gargždų geležinkelis”

         Celelalte părți din procedură: Lietuvos transporto saugos administracija
      Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo
      AB „LTG Infra”

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 47 alineatul (4) prima și a doua teză din Directiva 2012/34/UE (1) trebuie interpretat în sensul că interzice fără echivoc instituirea unei reglementări naționale care prevede că, în cazul unei infrastructuri saturate, intensitatea utilizării infrastructurii feroviare poate fi luată la considerare în momentul repartizării capacităților? Prezintă relevanță pentru această apreciere aspectul dacă rata de utilizare a infrastructurii feroviare este legată de utilizarea efectivă a infrastructurii feroviare în trecut sau de utilizarea planificată în cursul perioadei pentru care este în vigoare graficul de circulație relevant? Dispozițiile articolelor 45 și 46 din Directiva 2012/34/UE, care conferă o marjă largă de apreciere administratorului infrastructurii publice sau entității care ia decizii cu privire la capacități în ceea ce privește coordonarea capacităților solicitate și transpunerea acestor dispoziții în dreptul național prezintă vreo relevanță pentru această apreciere? Împrejurarea că infrastructura este identificată ca fiind saturată într-un caz particular ca urmare a capacităților solicitate de două sau mai multe întreprinderi feroviare în vederea realizării aceluiași transport de marfă prezintă vreo relevanță pentru această apreciere?

                  2.

                  Dispoziția de la articolul 45 alineatul (2) din Directiva 2012/34/UE potrivit căreia „în cadrul procesului de planificare și coordonare, administratorul infrastructurii poate acorda prioritate serviciilor specifice, dar numai după cum se prevede la articolele 47 și 49” înseamnă că administratorul infrastructurii poate aplica și o regulă națională de prioritate în cazurile în care infrastructura nu este identificată ca fiind saturată? În ce măsură (pe baza căror criterii) administratorul infrastructurii trebuie, înainte de a identifica infrastructura ca fiind saturată, să coordoneze traseele solicitate și să se consulte cu solicitanții în temeiul articolului 47 [alineatul (1)] prima teză din Directiva 2012/34/UE? Consultarea cu solicitanții ar trebui să includă aprecierea faptului dacă doi sau mai mulți solicitanți au depus cereri concurente pentru efectuarea aceluiași transport de mărfuri (bunuri)?

         (1)  Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european (JO 2012, L 343, p. 32).


title: Cauza C-677/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) la 11 noiembrie 2021 – Fluvius Antwerpen/MX

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) la 11 noiembrie 2021 – Fluvius Antwerpen/MX
      (Cauza C-677/21)
      (2022/C 84/31)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Vredegerecht te Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Fluvius Antwerpen

         Pârât: MX

         Întrebările preliminare

      Articolul 2 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE (1) trebuie interpretat în sensul că consumul ilicit de energie reprezintă o livrare de bunuri, și anume transferul dreptului de a dispune de bunuri corporale în calitate de proprietar?
      În cazul unui răspuns negativ, articolul 14 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că consumul ilicit de energie reprezintă o livrare de bunuri, și anume transferul, printr-un ordin emis de o autoritate publică sau în numele unei autorități publice sau în condițiile prevăzute de lege, al dreptului de proprietate asupra unui bun cu plata unei compensații?
      Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că, dacă Fluvius are dreptul la o compensație pentru energia consumată în mod ilicit, ea poate fi considerată persoană impozabilă deoarece consumul ilicit reprezintă rezultatul unei „activități economice” a Fluvius Antwerpen, și anume exploatarea unui bun corporal în scopul obținerii de venituri cu caracter de continuitate?
      Dacă articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că, în cazul consumului ilicit de energie, este vorba despre o activitate economică, articolul 13 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că Fluvius Antwerpen este o autoritate publică și, în caz afirmativ, articolul 13 alineatul (1) al treilea paragraf trebuie interpretat în sensul că consumul ilicit de energie este rezultatul unei activități a Fluvius Antwerpen care nu este efectuată la o scară neglijabilă?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-682/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 11 noiembrie 2021 – UAB „HSC Baltic”, UAB „Mitnija” și UAB „Montuotojas”/Vilniaus miesto savivaldybės administracija

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lituania) la 11 noiembrie 2021 – UAB „HSC Baltic”, UAB „Mitnija” și UAB „Montuotojas”/Vilniaus miesto savivaldybės administracija
      (Cauza C-682/21)
      (2022/C 84/33)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurente: UAB „HSC Baltic”
      UAB „Mitnija”
      UAB „Montuotojas”

         Celelalte părți din procedura de recurs: Vilniaus miesto savivaldybės
      administracija
      Bankrutuojanti UAB „Active
      Construction Management”
      UAB „Vilniaus vystymo kompanija”

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 18 alineatul (1) și articolul 57 alineatul (4) litera (g) și alineatul (6) din Directiva 2014/24 (1), precum și articolul 1 alineatul (1) al patrulea paragraf și alineatul (3) din Directiva 89/665 (2) (împreună sau separat, dar fără limitare la aceste dispoziții) trebuie interpretate în sensul că decizia unei autorități contractante de a înscrie operatorul economic în cauză pe lista furnizorilor nefiabili și de a restrânge astfel, pentru o anumită perioadă, posibilitatea sa de a participa la procedurile de achiziții publice anunțate ulterior pentru motivul că operatorul economic respectiv a încălcat grav un contract încheiat cu această autoritate contractantă este un act supus căilor de atac?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, dispozițiile de drept al Uniunii citate anterior (împreună sau separat, dar fără limitare la aceste dispoziții) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale și practicii de aplicare a acesteia potrivit cărora: (a) atunci când reziliază un contract de achiziții publice pentru încălcarea gravă a acestuia, autoritatea contractantă nu ia nicio decizie formală (distinctă) privind înscrierea operatorilor economici pe lista furnizorilor nefiabili; (b) un operator economic nu este informat în prealabil cu privire la viitoarea înscriere pe lista furnizorilor nefiabili și, prin urmare, nu este în măsură să prezinte explicații relevante și, ulterior, să conteste în mod efectiv înscrierea sa; (c) autoritatea contractantă nu efectuează nicio examinare individuală a împrejurărilor executării necorespunzătoare a unui contract și, prin urmare, în cazul în care contractul de achiziții publice a fost reziliat în mod legal pentru încălcarea gravă a acestuia, operatorul economic responsabil de jure pentru respectiva încălcare este înscris în mod automat pe lista furnizorilor nefiabili?

                  3)

                  În cazul unor răspunsuri afirmative la primele două întrebări, dispozițiile de drept al Uniunii citate anterior (împreună sau separat, dar fără limitare la aceste dispoziții) trebuie interpretate în sensul că partenerii la un acord de exploatare în comun (entitățile care formează un furnizor comun) care au executat contractul de achiziții publice reziliat în mod legal pentru încălcarea gravă a acestuia își pot demonstra fiabilitatea și, prin urmare, pot fi excluși de pe lista furnizorilor nefiabili, printre altele, prin invocarea părții (valorii) contractului executat, a insolvenței partenerului principal, a acțiunilor respectivului partener și a contribuției autorității contractante la neexecutarea contractului?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

         (2)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO 1989, L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237).


title: Cauza C-683/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania) la 12 noiembrie 2021 – Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos/Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania) la 12 noiembrie 2021 – Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos/Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija
      (Cauza C-683/21)
      (2022/C 84/34)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos

         Pârâtă: Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Noțiunea de „operator” de la articolul 4 punctul 7 din RGPD (1) poate fi interpretată în sensul că o persoană, care intenționează să achiziționeze un instrument de colectare a datelor (aplicație mobilă) prin intermediul unei achiziții publice, chiar dacă nu a fost încheiat un contract de achiziții publice și nu a fost transferat produsul creat (aplicația mobilă) pentru achiziționarea căruia a fost utilizată o procedură de achiziții publice, trebuie considerată de asemenea ca fiind un operator?

                  2.

                  Noțiunea de „operator” de la articolul 4 punctul 7 din RGPD poate fi interpretată în sensul că o autoritate contractantă, care nu a dobândit dreptul de proprietate asupra produsului informatic creat și care nu s-a aflat în posesia acestuia, dar în cazul căreia versiunea finală a aplicației create furnizează linkuri sau interfețe acestei entități publice și/sau politica de confidențialitate, care nu a fost aprobată oficial sau recunoscută de entitatea publică în discuție, preciza că entitatea publică respectivă este ea însăși operator, trebuie considerată de asemenea ca fiind un operator?

                  3.

                  Noțiunea de „operator” de la articolul 4 punctul 7 din RGPD poate fi interpretată în sensul că o persoană, care nu a realizat nicio operațiune efectivă de prelucrare a datelor, astfel cum a fost definită la articolul 4 alineatul (2) din RGPD, și/sau care nu a dat o permisiune/un consimțământ clar pentru realizarea unor astfel de operațiuni, trebuie considerată de asemenea ca fiind un operator? Faptul că produsul informatic utilizat pentru prelucrarea datelor cu caracter personal a fost creat în conformitate cu sarcina trasată de autoritatea contractantă este semnificativ pentru interpretarea noțiunii de „operator”?

                  4.

                  În cazul în care stabilirea operațiunilor efective de prelucrare a datelor este pertinentă pentru interpretarea noțiunii de „operator”, definiția „prelucrării” datelor cu caracter personal de la articolul 4 punctul 2 din RGPD trebuie interpretată în sensul că se referă și la situațiile în care, la testarea sistemelor informatice în procesul de achiziționare a unei aplicații mobile, au fost utilizate copii ale unor date cu caracter personal?

                  5.

                  O prelucrare în comun a datelor în conformitate cu articolul 4 punctul 7 și cu articolul 26 alineatul (1) din RGPD poate fi interpretată exclusiv în sensul că presupune acțiuni coordonate în mod intenționat în ceea ce privește stabilirea scopurilor și a mijloacelor de prelucrare a datelor sau această noțiune poate fi interpretată și în sensul în care prelucrarea în comun include și situațiile în care nu există un „acord” clar cu privire la scopurile și mijloacele de prelucrare a datelor și/sau acțiunile nu sunt coordonate între entități? Împrejurarea referitoare la stadiul la care, în cursul creării mijloacelor de prelucrare a datelor cu caracter personal (aplicația informatică), au fost prelucrate date cu caracter personal și scopul creării aplicației sunt importante din punct de vedere juridic pentru interpretarea noțiunii de prelucrare în comun a datelor? Un „acord” între operatorii asociați poate fi înțeles exclusiv ca o fiind o stabilire clară și definită a condițiilor care reglementează prelucrarea în comun a datelor?

                  6.

                  Dispoziția cuprinsă la articolul 83 alineatul (1) din RGPD, potrivit căreia „[impunerea unor] amenzi administrative […] este […] eficace, proporțională și disuasivă”, trebuie interpretată în sensul că include și cazurile care atrag răspunderea „operatorului” atunci când, în procesul de creare a unui produs informatic, dezvoltatorul realizează și acțiuni de prelucrare a datelor cu caracter personal, iar acțiunile inadecvate de prelucrare a datelor cu caracter personal efectuate de operator determină întotdeauna în mod automat răspunderea juridică a operatorului? Această dispoziție trebuie interpretată în sensul că include și cazurile de răspundere obiectivă a operatorului?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-684/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 12 noiembrie 2021 – Papierfabriek Doetinchem B. V./Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 12 noiembrie 2021 – Papierfabriek Doetinchem B. V./Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.
      (Cauza C-684/21)
      (2022/C 84/35)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Pârâtă-reclamantă și apelantă: Papierfabriek Doetinchem B. V.

         Reclamantă-pârâtă și intimată: Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Potrivit jurisprudenței Curții de Justiție, examinarea împrejurării dacă caracteristicile aspectului unui produs sunt impuse exclusiv de funcția tehnică a acestuia trebuie efectuată în raport cu desenul sau cu modelul industrial în cauză (1), cu împrejurările obiective care reflectă motivele ce au determinat alegerea caracteristicilor aspectului produsului respectiv, cu informații referitoare la utilizarea sa sau chiar cu existența unor desene sau modele industriale alternative care permit îndeplinirea aceleiași funcții tehnice (Hotărârea din 8 martie 2018, DOCERAM, C-395/16, EU:C:2018:172). Ce importanță are, în raport cu elementul legat de existența altor desene sau modele industriale, faptul că titularul desenului sau modelului industrial deține și un număr mare de desene sau modele industriale alternative?

                  2)

                  În cadrul examinării problemei dacă aspectul este impus exclusiv de funcția tehnică, trebuie să se țină seama de faptul că configurația permite o multitudine de culori, atunci când configurația coloristică ca atare nu reiese din înregistrare?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: acest aspect are vreo incidență asupra întinderii protecției conferite de desenul sau modelul industrial?

         (1)  În sensul articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1).


title: Cauza C-685/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 15 noiembrie 2021 – YV/Stadtverkehr Lindau (B) GmbH

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 15 noiembrie 2021 – YV/Stadtverkehr Lindau (B) GmbH
      (Cauza C-685/21)
      (2022/C 84/36)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: YV

         Pârâtă: Stadtverkehr Lindau (B) GmbH

         Întrebarea preliminară

      Are calitatea de asigurător în sensul articolului 11 alineatul (1) și al articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1) și o întreprindere care, deși nu este o întreprindere de asigurare ca urmare a unei derogări de la obligația de asigurare în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2009/103/CE (2), răspunde în calitate de „cvasiasigurător” pentru pagubele produse de autovehiculele pe care le deține la fel ca un asigurător, în temeiul dispozițiilor în materie de asigurări?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (reformare) (JO 2012, L 351, p.1).

         (2)  Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi (versiune codificată) (JO 2009, L 263, p. 11).


title: Cauza C-695/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) la 19 noiembrie 2021 – Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV/Belgische Staat

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) la 19 noiembrie 2021 – Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV/Belgische Staat
      (Cauza C-695/21)
      (2022/C 84/37)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV

         Pârât: Belgische Staat

         Întrebarea preliminară

      Articolul 56 primul paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca o reglementare legală națională a unui stat membru să acorde operatorilor unui număr limitat și controlat de stabilimente de jocuri de noroc autorizate de pe teritoriul său o exceptare de la o interdicție generală a publicității pentru astfel de stabilimente, fără a da, în același timp, posibilitatea operatorilor stabilimentelor de jocuri de noroc situate în alte state membre de a obține, pentru aceste stabilimente, aceeași exceptare de la interdicția publicității pe teritoriul său?


title: Cauza C-769/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā rajona tiesa (Letonia) la 13 decembrie 2021 – AAS „BTA Baltic Insurance Company”/Iepirkumu uzraudzības birojs, Tieslietu ministrija

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā rajona tiesa (Letonia) la 13 decembrie 2021 – AAS „BTA Baltic Insurance Company”/Iepirkumu uzraudzības birojs, Tieslietu ministrija
      (Cauza C-769/21)
      (2022/C 84/38)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā rajona tiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: AAS „BTA Baltic Insurance Company”

         Pârâți: Iepirkumu uzraudzības birojs, Tieslietu ministrija

         Întrebările preliminare

      Este compatibilă cu principiile aplicabile achizițiilor, definite la articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (1), în special cu obligația statelor membre de a aplica operatorilor economici un tratament egal și nediscriminatoriu, precum și cu principiul proporționalității o reglementare națională care impune autorității contractante obligația de a pune capăt procedurii de achiziții în cazul în care se stabilește că ofertantul selectat inițial, care a refuzat să încheie contractul de achiziții publice cu autoritatea contractantă, trebuie să fie considerat ca reprezentând același operator economic cu ofertantul următor, care a depus o ofertă ce corespunde necesităților și cerințelor autorității contractante?

         (1)  JO 2014, L 94, p. 65.


title: Cauza C-786/21 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Nec Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 29 septembrie 2021 în cauza T-341/18, Nec/Comisia

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/29

      Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Nec Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 29 septembrie 2021 în cauza T-341/18, Nec/Comisia
      (Cauza C-786/21 P)
      (2022/C 84/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Nec Corp. (reprezentanți: R. Bachour, Solicitor, A. Pliego Selie, W. Brouwer, R. Warning, advocaten)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  pronunțarea unei hotărâri definitive în această procedură de recurs și anularea deciziei atacate și/sau reducerea amenzii, astfel cum se solicită în prezentul recurs, sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să stabilească cuantumul în conformitate cu hotărârea Curții de Justiție; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale acestei proceduri și ale procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv de recurs, care este împărțit în trei aspecte, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și nu a prezentat o motivare suficientă sau adecvată în cadrul examinării faptului dacă amenda aplicată recurentei putea fi majorată pentru recidivă.
      În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că decizia atacată putea impune o amendă distinctă pentru recidivă recurentei în pofida faptului că răspunderea acesteia din urmă constituie doar o răspundere derivată și este calificată ca atare.
      În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare confirmând majorarea amenzii pentru recidivă pentru o perioadă anterioară datei de 20 mai 2010, adică înainte ca recurenta să fie declarată răspunzătoare și să fie informată că a săvârșit o încălcare. Acest lucru nu este nici întemeiat din punct de vedere juridic nici proporțional, în special având în vedere perioada limitată dintre adoptarea de către Comisie a Deciziei DRAM (1) și sfârșitul încălcării săvârșite de Tokin Corporation și faptul că recurenta nu poate, prin urmare, să fie considerată în mod obiectiv că a acceptat sau a aprobat în vreun fel încălcarea săvârșită de Tokin Corporation.
      În al treilea rând, în orice caz, hotărârea atacată este viciată de o eroare de drept ca urmare a aplicării greșite a principiului proporționalității în examinarea cuantumului amenzii și a stabilirii perioadei pentru care este aplicată aceasta.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul, în hotărârea atacată, a denaturat decizia Comisiei și a acceptat o incoerență vădită în decizia atacată în ceea ce privește participarea recurentei la încălcarea identificată prin înlocuirea incoerenței privind calificarea răspunderii recurentei cu propria sa interpretare cu privire la fapte și cu raționamentul Comisiei din decizia atacată.
      Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurenta susține că hotărârea atacată este viciată de o eroare de drept din cauza aplicării greșite a principiului proporționalității, precum și a unei încălcări a obligației de a prezenta o motivare suficientă sau adecvată atunci când a examinat cuantumul amenzii în exercitarea competenței sale de plină jurisdicție.

         (1)  Decizia Comisiei din 19 mai 2010 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 din TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.511 – Memoriile DRAM).


title: Cauza C-789/21: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/30

      Acțiune introdusă la 16 decembrie 2021 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
      (Cauza C-789/21)
      (2022/C 84/40)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun, L. Malferrari și Iv. Zalogin)

         Pârâtă: Republica Bulgaria

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că, prin neconectarea registrului comerțului bulgar la sistemul de interconectare a registrelor societăților (BRIS), Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei (UE) 2017/1132 a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2017 privind anumite aspecte ale dreptului societăților comerciale (1) și mai precis articolul 166 și partea A și partea B nota de subsol 2 din anexa III la Directiva 2017/1132.

                  —

                  obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Încălcând dispozițiile Directivei (UE) 2017/1132 a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2017 privind anumite aspecte ale dreptului societăților comerciale (JO 2017, L 169, p. 46), Republica Bulgaria nu a conectat registrul comerțului bulgar la sistemul de interconectare a registrelor societăților (BRIS).

         (1)  JO 2017, L 169, p. 46.


title: Cauza C-824/21 P: Recurs introdus la 29 decembrie 2021 de Oriol Junqueras i Vies împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 14 octombrie 2021 în cauza T-100/20, Junqueras i Vies/Parlamentul

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/32

      Recurs introdus la 29 decembrie 2021 de Oriol Junqueras i Vies împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 14 octombrie 2021 în cauza T-100/20, Junqueras i Vies/Parlamentul
      (Cauza C-824/21 P)
      (2022/C 84/43)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Oriol Junqueras i Vies (reprezentant: M. Marsal i Ferret, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

         În primul rând – anularea Ordonanței din 14 octombrie 2021 a Camerei a șasea a Tribunalului în cauza T-100/20.

         În al doilea rând – constatarea caracterului pe deplin admisibil al recursului formulat de această parte.

         În al treilea rând – după ce s-a constatat că recursul este admisibil, trimiterea procedurii în fața Camerei a șasea a Tribunalului Uniunii Europene pentru ca aceasta să își continue examinarea.

         În al patrulea rând – obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii privind excepția de inadmisibilitate și al prezentei proceduri de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, se invocă patru motive și temeiurile juridice ale acestora:

         În primul rând: Ordonanța atacată este contrară articolului 263 TFUE în măsura în care constată că domnul Junqueras nu are un interes în introducerea acțiunii întrucât nu era membru al Parlamentului European la momentul formulării acțiunii. Tribunalul a efectuat o apreciere eronată atunci când a constatat că a existat o invalidare a mandatului în temeiul Actului electoral european (articolul 13) întrucât decizia internă a Regatului Spaniei constituie o decizie de ineligibilitate care acționează ca un motiv de incompatibilitate. Având în vedere că decizia respectivă nu constituie o invalidare a mandatului în conformitate cu articolul 13 din Actul electoral european (și nu poate să constituie un motiv de incompatibilitate în conformitate cu articolul 7 din Actul electoral european), domnul Junqueras are în continuare un interes real și direct în introducerea acțiunii. Cu titlu subsidiar, ordonanța Tribunalului denaturează decizia internă a Regatului Spaniei, în măsura în care constată că domnul Junqueras nu are un interes direct, și este contrar articolului 263 TFUE.

         În al doilea rând: Ordonanța atacată încalcă dreptul la protecție jurisdicțională efectivă (articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii și articolele 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului) și articolul 263 TFUE. Ordonanța se antepronunță în ceea ce privește constatările de fond care vor trebui efectuate în [cauzele] C-115/21[P] T-24/20 (1) și statuează în mod eronat că domnul Junqueras nu poate obține reintegrarea ca membru al Parlamentului European prin intermediul unor proceduri aflate pe rolul instanțelor Uniunii Europene. Domnul Junqueras poate obține într-adevăr o astfel de reintegrare și, prin urmare, are un interes real și direct în introducerea acțiunii.

         În al treilea rând: Ordonanța atacată încalcă dreptul la protecție jurisdicțională efectivă (articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii și articolele 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului) și articolul 263 TFUE. În ordonanță se consideră că este ipotetic că acțiuni formulate în fața instanțelor naționale și în fața T[ribunal] C[onstitucional] (Curtea Constituțională, Spania) pot conduce la reintegrarea domnului Junqueras ca membru al Parlamentului European și, prin urmare, conchide că el nu are un interes real și direct în introducerea acțiunii. Ordonanța nu ține seama de faptul că T[ribunal] S[upremo] (Curtea Supremă, Spania) a confirmat el însuși că unul dintre efectele posibile ale acțiunilor introduse de domnul Junqueras este restituirea mandatului acestuia, motiv pentru care este eronată calificarea acestei posibilități ca fiind ipotetică, domnul Junqueras având un interes real și direct în introducerea acțiunii. În plus, ordonanța încalcă dreptul la protecție jurisdicțională efectivă și la o cale de atac efectivă întrucât Tribunalul nu a unit excepția de inadmisibilitate cu fondul, demers care fără îndoială ar fi respectat în mai mare măsură caracterul efectiv al drepturilor menționate.

         În al patrulea rând: Ordonanța atacată constată că nu există alte motive care să stea la baza interesului domnului Junqueras în anularea actului contestat, chiar dacă nu pot fi adoptate măsuri de punere în aplicare în cazul anulării acestuia. Acest punct de vedere este contrar articolului 263 TFUE întrucât motivele menționate există și au fost invocate. În special, și ținând seama că protecția imunității a fost solicitată anterior hotărârii penale și deciziei privind pierderea mandatului de către domnul Junqueras, reprezentanții domnului Junqueras consideră că recunoașterea statutului domnului Junqueras ca membru al Parlamentului European și soluționarea cererii de protecție a imunității acestuia ar fi condus la obligația (astfel cum s-a statuat în Hotărârea CJUE din 19 decembrie 2019 în cauza C-502/19) (2) de a suspenda orice procedură împotriva domnului Junqueras și că, în cazul în care s-ar admite recursul acestuia, s-ar stabili că aceste decizii interne au fost adoptate cu încălcarea dreptului Uniunii, ceea ce este relevant pentru toate acțiunile formulate de domnul Junqueras în fața instanțelor naționale și a instanțelor Uniunii Europene, precum și, dacă este cazul, pentru acțiunile viitoare ale acestuia în fața Curții Europene a Drepturilor Omului. În consecință, domnul Junqueras are într-adevăr interesul de a introduce acțiunea în temeiul articolului 263 TFUE.

         (1)  Ordonanța din 15 decembrie 2020, Junqueras i Vies/Parlamentul (T-24/20, EU:T:2020:601).

         (2)  Hotărârea din 19 decembrie 2019, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115).


title: Cauza C-206/21: Ordonanța președintelui Curții din 29 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif de Dijon – Franța) – M. X/Préfet de Saône-et-Loire

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/33

      Ordonanța președintelui Curții din 29 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif de Dijon – Franța) – M. X/Préfet de Saône-et-Loire
      (Cauza C-206/21) (1)

      (2022/C 84/44)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 278, 12.7.2021.


title: Cauza C-334/21: Ordonanța președintelui Curții din 9 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Rieti – Italia) – Procedură penală privind pe G. B., R. H., cu participarea: Procura della Repubblica di Rieti

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/33

      Ordonanța președintelui Curții din 9 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Rieti – Italia) – Procedură penală privind pe G. B., R. H., cu participarea: Procura della Repubblica di Rieti
      (Cauza C-334/21) (1)

      (2022/C 84/45)
      Limba de procedură: italiana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 310, 2.8.2021.


title: Cauzele conexate C-357/19, C-379/19, C-547/19, C-811/19 și C-840/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2021 (cereri de decizie preliminară formulate de Înalta Curte de Casație și Justiție, Tribunalul Bihor – România) – Proceduri penale privind pe PM (C-357/19), RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19) [Trimitere preliminară – Decizia 2006/928/CE – Mecanism de cooperare și de verificare a progresului realizat de România în vederea atingerii anumitor obiective de referință specifice în domeniul reformei sistemului judiciar și al luptei împotriva corupției – Natură și efecte juridice – Caracter obligatoriu pentru România – Stat de drept – Independența judecătorilor – Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Lupta împotriva corupției – Protecția intereselor financiare ale Uniunii – Articolul 325 alineatul (1) TFUE – Convenția „PIF” – Proceduri penale – Decizii ale Curții Constituționale (România) privind legalitatea administrării anumitor probe și compunerea completurilor de judecată în materie de corupție gravă – Obligația judecătorilor naționali de a da efect deplin deciziilor Curții Constituționale – Răspundere disciplinară a judecătorilor în cazul nerespectării acestor decizii – Puterea de a lăsa neaplicate deciziile Curții Constituționale neconforme cu dreptul Uniunii – Principiul supremației dreptului Uniunii]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2021 (cereri de decizie preliminară formulate de Înalta Curte de Casație și Justiție, Tribunalul Bihor – România) – Proceduri penale privind pe PM (C-357/19), RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19)
      (Cauzele conexate C-357/19, C-379/19, C-547/19, C-811/19 și C-840/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Decizia 2006/928/CE - Mecanism de cooperare și de verificare a progresului realizat de România în vederea atingerii anumitor obiective de referință specifice în domeniul reformei sistemului judiciar și al luptei împotriva corupției - Natură și efecte juridice - Caracter obligatoriu pentru România - Stat de drept - Independența judecătorilor - Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Lupta împotriva corupției - Protecția intereselor financiare ale Uniunii - Articolul 325 alineatul (1) TFUE - Convenția „PIF” - Proceduri penale - Decizii ale Curții Constituționale (România) privind legalitatea administrării anumitor probe și compunerea completurilor de judecată în materie de corupție gravă - Obligația judecătorilor naționali de a da efect deplin deciziilor Curții Constituționale - Răspundere disciplinară a judecătorilor în cazul nerespectării acestor decizii - Puterea de a lăsa neaplicate deciziile Curții Constituționale neconforme cu dreptul Uniunii - Principiul supremației dreptului Uniunii)
      (2022/C 84/03)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Înalta Curte de Casație și Justiție, Tribunalul Bihor

         Părțile din procedura penală principală

      PM (C-357/19), RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19)

         Cu participarea: Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție (C-357/19, C-811/19 și C-840/19), QN (C-357/19), UR (C-357/19), VS (C-357/19), WT (C-357/19), Autoritatea Națională pentru Turism (C-357/19), Agenția Națională de Administrare Fiscală (C-357/19), SC Euro Box Promotion SRL (C-357/19), Direcția Națională Anticorupție – Serviciul Teritorial Oradea (C-379/19), JM (C-811/19)

         precum și în procedura

      CY, Asociația „Forumul Judecătorilor din România” împotriva Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casație și Justiție (C-547/19)

         Dispozitivul

                  1)

                  Decizia 2006/928/CE a Comisiei din 13 decembrie 2006 de stabilire a unui mecanism de cooperare și de verificare a progresului realizat de România în vederea atingerii anumitor obiective de referință specifice în domeniul reformei sistemului judiciar și al luptei împotriva corupției este, atât timp cât nu a fost abrogată, obligatorie în toate elementele sale pentru România. Obiectivele de referință care figurează în anexa la aceasta urmăresc să asigure respectarea de către acest stat membru a valorii statului de drept prevăzute la articolul 2 TUE și au caracter obligatoriu pentru statul membru respectiv, în sensul că acesta din urmă este ținut să ia măsurile adecvate pentru atingerea acestor obiective, ținând seama în mod corespunzător, în temeiul principiului cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) TUE, de rapoartele întocmite de Comisia Europeană pe baza deciziei respective, în special de recomandările formulate în rapoartele menționate.

                  2)

                  Articolul 325 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 2 din Convenția elaborată în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană, privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene, semnată la Luxemburg la 26 iulie 1995, precum și Decizia 2006/928 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări sau unei practici naționale potrivit căreia hotărârile în materie de corupție și de fraudă în domeniul taxei pe valoarea adăugată (TVA) care nu au fost pronunțate, în primă instanță, de completuri de judecată specializate în această materie sau, în apel, de completuri de judecată ai căror membri au fost desemnați toți prin tragere la sorți sunt lovite de nulitate absolută, astfel încât cauzele de corupție și de fraudă în domeniul TVA-ului în discuție trebuie, dacă este cazul, în urma unei căi extraordinare de atac împotriva unor hotărâri definitive, să fie rejudecate în primă instanță și/sau în apel, în măsura în care aplicarea acestei reglementări sau a acestei practici naționale este de natură să creeze un risc sistemic de impunitate a faptelor ce constituie infracțiuni grave de fraudă care aduce atingere intereselor financiare ale Uniunii sau de corupție în general. Obligația de a se asigura că astfel de infracțiuni fac obiectul unor sancțiuni penale care au un caracter efectiv și disuasiv nu scutește instanța de trimitere de verificarea respectării necesare a drepturilor fundamentale garantate la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, fără ca această instanță să poată aplica un standard național de protecție a drepturilor fundamentale care să implice un asemenea risc sistemic de impunitate.

                  3)

                  Articolul 2 și articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, precum și Decizia 2006/928 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări sau unei practici naționale potrivit căreia deciziile curții constituționale naționale sunt obligatorii pentru instanțele de drept comun, cu condiția ca dreptul național să garanteze independența curții constituționale menționate în special față de puterile legislativă și executivă, astfel cum este impusă de aceste dispoziții. În schimb, aceste dispoziții din Tratatul UE și decizia menționată trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia orice nerespectare a deciziilor curții constituționale naționale de către judecătorii naționali de drept comun este de natură să angajeze răspunderea lor disciplinară.

                  4)

                  Principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări sau unei practici naționale potrivit căreia instanțele naționale de drept comun sunt ținute de deciziile curții constituționale naționale și nu pot, din acest motiv și cu riscul săvârșirii unei abateri disciplinare, să lase neaplicată din oficiu jurisprudența rezultată din deciziile menționate, chiar dacă ele consideră, în lumina unei hotărâri a Curții, că această jurisprudență este contrară articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, articolului 325 alineatul (1) TFUE sau Deciziei 2006/928.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.

         JO C 246, 22.7.2019.

         JO C 372, 4.11.2019.

         JO C 54, 17.2.2019.

         JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza C-724/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură penală împotriva lui HP [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Ordin european de anchetă – Directiva 2014/41/UE – Articolul 2 litera (c) punctul (i) – Noțiunea „autoritate emitentă” – Articolul 6 – Condițiile de emitere a unui ordin european de anchetă – Articolul 9 alineatele (1) și (3) – Recunoașterea unui ordin european de anchetă – Ordin european de anchetă prin care se urmărește obținerea unor date de transfer și de localizare legate de telecomunicații, emis de un procuror desemnat drept „autoritate emitentă” prin actul de transpunere a Directivei 2014/41 – Competență exclusivă a instanțelor judecătorești în cadrul unei proceduri naționale similare de dispunere a măsurii de anchetă indicate în acest ordin]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/5

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură penală împotriva lui HP
      (Cauza C-724/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Ordin european de anchetă - Directiva 2014/41/UE - Articolul 2 litera (c) punctul (i) - Noțiunea „autoritate emitentă” - Articolul 6 - Condițiile de emitere a unui ordin european de anchetă - Articolul 9 alineatele (1) și (3) - Recunoașterea unui ordin european de anchetă - Ordin european de anchetă prin care se urmărește obținerea unor date de transfer și de localizare legate de telecomunicații, emis de un procuror desemnat drept „autoritate emitentă” prin actul de transpunere a Directivei 2014/41 - Competență exclusivă a instanțelor judecătorești în cadrul unei proceduri naționale similare de dispunere a măsurii de anchetă indicate în acest ordin)
      (2022/C 84/05)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Partea din procedura penală principală

      HP

         Cu participarea: Spetsializirana prokuratura

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 litera (c) punctul (i) din Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind ordinul european de anchetă în materie penală trebuie interpretat în sensul că se opune ca un procuror să fie competent să emită, în faza preliminară a procedurii penale, un ordin european de anchetă, în sensul acestei directive, prin care se urmărește obținerea unor date de transfer și de localizare legate de telecomunicații atunci când, în cadrul unei proceduri naționale similare, adoptarea unei măsuri de anchetă care vizează accesul la astfel de date este de competența exclusivă a instanței.

                  2)

                  Articolul 6 și articolul 9 alineatele (1) și (3) din Directiva 2014/41 trebuie interpretate în sensul că recunoașterea de către autoritatea executantă a unui ordin european de anchetă emis în vederea obținerii de date de transfer și de date de localizare legate de telecomunicații nu se poate substitui cerințelor aplicabile în statul emitent atunci când această decizie a fost emisă în mod nejustificat de un procuror, în condițiile în care, în cadrul unei proceduri naționale similare, adoptarea unei măsuri de anchetă prin care se urmărește obținerea unor astfel de date este de competența exclusivă a unei instanțe judecătorești.

         (1)  JO C 413, 9.12.2019.


title: Cauza C-874/19 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2021 – Aeris Invest Sàrl/Comitetul unic de rezoluție (SRB) [Recurs – Uniunea economică și monetară – Uniune bancară – Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) – Comitetul unic de rezoluție (SRB) – Procedură de rezoluție aplicabilă în cazul în care o entitate se află sau este susceptibilă de a se afla în dificultate – Adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español SA – Instrumentul de vânzare a activității – Reducerea valorii contabile și conversia instrumentelor de capital – Regulamentul (UE) nr. 806/2014 – Articolul 20 – Noțiunea de „evaluare definitivă” – Consecințe – Refuz sau abținere de a efectua o evaluare definitivă ex post – Căi de atac – Acțiune în anulare]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/6

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2021 – Aeris Invest Sàrl/Comitetul unic de rezoluție (SRB)
      (Cauza C-874/19 P) (1)

      (Recurs - Uniunea economică și monetară - Uniune bancară - Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții - Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) - Comitetul unic de rezoluție (SRB) - Procedură de rezoluție aplicabilă în cazul în care o entitate se află sau este susceptibilă de a se afla în dificultate - Adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español SA - Instrumentul de vânzare a activității - Reducerea valorii contabile și conversia instrumentelor de capital - Regulamentul (UE) nr. 806/2014 - Articolul 20 - Noțiunea de „evaluare definitivă” - Consecințe - Refuz sau abținere de a efectua o evaluare definitivă ex post - Căi de atac - Acțiune în anulare)
      (2022/C 84/06)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Aeris Invest Sàrl (reprezentanți: inițial R. Vallina Hoset și A. Sellés Marco, abogados, ulterior Vallina Hoset, E. Galán Burgos și M. Varela Suárez, abogados)

         Cealaltă parte din procedură: Comitetul unic de rezoluție (reprezentanți: J. King, L. Pogarcic Mataija și E. Muratori, agenți, asistați de F. Louis și G. Barthet, avocați, precum și de H.-G. Kamann și L. Hesse, Rechtsanwälte)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Aeris Invest Sàrl la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 45, 10.2.2020.


title: Cauza C-876/19 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 decembrie 2021 – PlasticsEurope AISBL/Agenția Europeană pentru Produse Chimice, Republica Franceză, ClientEarth [Recurs – Întocmirea unei liste a substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 – Actualizare a înscrierii substanței bisfenol A ca substanță care prezintă o îngrijorare deosebită]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/6

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 decembrie 2021 – PlasticsEurope AISBL/Agenția Europeană pentru Produse Chimice, Republica Franceză, ClientEarth
      (Cauza C-876/19 P) (1)

      (Recurs - Întocmirea unei liste a substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Actualizare a înscrierii substanței bisfenol A ca substanță care prezintă o îngrijorare deosebită)
      (2022/C 84/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: PlasticsEurope AISBL (reprezentanți: inițial R. Cana, E. Mullier și F. Mattioli, ulterior R. Cana și E. Mullier, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: W. Broere, A. K. Hautamäki și M. Heikkilä, agenți, asistați de S. Raes, advocaat), Republica Franceză (reprezentanți: T. Stehelin și E. Leclerc, agenți), ClientEarth (reprezentant: P. Kirch, avocat)

         Intervenientă în susținerea celeilaltei părţi în proces: Republica Federală Germania (reprezentant: D. Klebs, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă PlasticsEurope AISBL să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) și de ClientEarth.

                  3)

                  Republica Franceză și Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauzele conexate C-478/19 și C-479/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate (Trimitere preliminară – Libera circulație a capitalurilor – Fonduri mutuale de investiții de tip închis – Fonduri mutuale de investiții de tip deschis – Investiții în bunuri imobile – Taxe de constituire a ipotecii și de înscriere în cartea funciară – Avantaj fiscal rezervat numai fondurilor imobiliare de tip închis – Diferență de tratament – Caracterul comparabil al situațiilor – Criterii obiective de diferențiere)

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/4

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate
      (Cauzele conexate C-478/19 și C-479/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Fonduri mutuale de investiții de tip închis - Fonduri mutuale de investiții de tip deschis - Investiții în bunuri imobile - Taxe de constituire a ipotecii și de înscriere în cartea funciară - Avantaj fiscal rezervat numai fondurilor imobiliare de tip închis - Diferență de tratament - Caracterul comparabil al situațiilor - Criterii obiective de diferențiere)
      (2022/C 84/04)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

         Intimată: Agenzia delle Entrate

         Dispozitivul

      Articolul 56 CE (devenit, după modificare, articolul 63 TFUE) trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care limitează beneficiul reducerii taxelor de constituire a ipotecii și de înscriere în cartea funciară numai la fondurile imobiliare de tip închis, cu excluderea celor de tip deschis, în măsura în care aceste două categorii de fonduri se află în situații comparabile în mod obiectiv, cu excepția cazului în care o astfel de diferență de tratament este justificată de obiectivul de a limita riscurile sistemice pe piața imobiliară.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauza C-934/19 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2021 – Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC/Comitetul unic de rezoluție (SRB) [Recurs – Uniunea economică și monetară – Uniune bancară – Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) – Comitetul unic de rezoluție (SRB) – Procedură de rezoluție aplicabilă în cazul în care o entitate se află sau este susceptibilă de a se afla în dificultate – Adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español SA – Instrumentul de vânzare a activității – Reducerea valorii contabile și conversia instrumentelor de capital – Regulamentul (UE) nr. 806/2014 – Articolul 20 – Noțiunea de „evaluare definitivă” – Consecințe – Refuz sau abținere de a efectua o evaluare definitivă ex post – Căi de atac – Acțiune în anulare]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/7

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2021 – Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC/Comitetul unic de rezoluție (SRB)
      (Cauza C-934/19 P) (1)

      (Recurs - Uniunea economică și monetară - Uniune bancară - Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții - Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) - Comitetul unic de rezoluție (SRB) - Procedură de rezoluție aplicabilă în cazul în care o entitate se află sau este susceptibilă de a se afla în dificultate - Adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español SA - Instrumentul de vânzare a activității - Reducerea valorii contabile și conversia instrumentelor de capital - Regulamentul (UE) nr. 806/2014 - Articolul 20 - Noțiunea de „evaluare definitivă” - Consecințe - Refuz sau abținere de a efectua o evaluare definitivă ex post - Căi de atac - Acțiune în anulare)
      (2022/C 84/08)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC (reprezentanți: T. Soames, avocat, R. East, solicitor, N. Chesaites, advocaat, și D. Mackersie, barrister)

         Cealaltă parte din procedură: Comitetul unic de rezoluție (SRB) (reprezentanți: J. King, L. Pogarcic Mataija și E. Muratori, agenți, asistați de H.-G. Kamann și L. Hesse, Rechstanwälte, și F. Louis, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Algebris (UK) Ltd și Anchorage Capital Group LLC la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-124/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Germania) – Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH [Trimitere preliminară – Politică comercială – Regulamentul (CE) nr. 2271/96 – Protecție împotriva efectelor aplicării extrateritoriale a unei legislații adoptate de către o țară terță – Măsuri restrictive luate de Statele Unite ale Americii împotriva Iranului – Sancțiuni secundare adoptate de această țară terță, care împiedică persoane să întrețină, în afara teritoriului său, relații comerciale cu anumite întreprinderi iraniene – Interdicție de a se conforma unei astfel de legislații – Exercitarea unui drept de reziliere ordinară]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/8

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Germania) – Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH
      (Cauza C-124/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politică comercială - Regulamentul (CE) nr. 2271/96 - Protecție împotriva efectelor aplicării extrateritoriale a unei legislații adoptate de către o țară terță - Măsuri restrictive luate de Statele Unite ale Americii împotriva Iranului - Sancțiuni secundare adoptate de această țară terță, care împiedică persoane să întrețină, în afara teritoriului său, relații comerciale cu anumite întreprinderi iraniene - Interdicție de a se conforma unei astfel de legislații - Exercitarea unui drept de reziliere ordinară)
      (2022/C 84/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Bank Melli Iran

         Pârâtă: Telekom Deutschland GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 2271/96 al Consiliului din 22 noiembrie 1996 de protecție împotriva efectelor aplicării extrateritoriale a unei legislații adoptate de către o țară terță, precum și a acțiunilor întemeiate pe aceasta sau care rezultă din aceasta, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 37/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2014 de modificare a anumitor regulamente privind politica comercială comună în ceea ce privește procedurile de adoptare a anumitor măsuri, precum și prin Regulamentul delegat (UE) 2018/1100 al Comisiei din 6 iunie 2018, care a modificat anexa la Regulamentul nr. 2271/96, trebuie interpretat în sensul că interzice persoanelor menționate la articolul 11 din Regulamentul nr. 2271/96, cu modificările ulterioare, să se conformeze dispozițiilor sau interdicțiilor prevăzute de actele cu putere de lege citate în anexă, chiar și în lipsa unei instrucțiuni a autorităților administrative sau judiciare din țările terțe care au adoptat aceste acte cu putere de lege și care urmăresc să asigure respectarea lor.

                  2)

                  Articolul 5 primul paragraf din Regulamentul nr. 2271/96, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 37/2014, precum și prin Regulamentul delegat 2018/1100, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o persoană menționată la articolul 11 din acest regulament, cu modificările ulterioare, care nu dispune de o autorizație, în sensul articolului 5 al doilea paragraf din regulamentul respectiv, cu modificările ulterioare, să poată rezilia contractele încheiate cu o persoană care figurează pe „lista cetățenilor desemnați în mod specific și a persoanelor ale căror active sunt blocate” (Specially Designated Nationals and Blocked Persons List), fără a furniza o motivare pentru o astfel de reziliere. Totuși, articolul 5 primul paragraf din același regulament, cu modificările ulterioare, stabilește că, în cadrul unui proces civil privind pretinsa încălcare a interdicției prevăzute de această dispoziție, atunci când toate elementele de probă de care dispune instanța națională tind să indice la prima vedere că o persoană menționată la articolul 11 din Regulamentul nr. 2271/96, cu modificările ulterioare, s-a conformat, fără a dispune de o autorizație în această privință, actelor cu putere de lege citate în anexa la acest regulament, cu modificările ulterioare, revine aceleiași persoane sarcina de a dovedi corespunzător cerințelor legale că scopul comportamentului său nu era acela de a se conforma actelor cu putere de lege respective.

                  3)

                  Regulamentul nr. 2271/96, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 37/2014, precum și prin Regulamentul delegat 2018/1100, în special articolele 5 și 9 din acesta, citit în lumina articolului 16 și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o reziliere a unor contracte efectuată de o persoană menționată la articolul 11 din acest regulament, cu modificările ulterioare, pentru a se conforma dispozițiilor sau interdicțiilor întemeiate pe actele cu putere de lege citate în anexa la regulamentul menționat, cu modificările ulterioare, în condițiile în care nu dispune de o autorizație, în sensul articolului 5 al doilea paragraf din același regulament, cu modificările ulterioare, să fie anulată, în măsura în care această anulare nu produce efecte disproporționate pentru persoana în cauză în raport cu obiectivele Regulamentului nr. 2271/96, cu modificările ulterioare, care constau în protejarea ordinii juridice stabilite, precum și a intereselor Uniunii Europene în general. Trebuie să se evalueze comparativ, în cadrul examinării proporționalității, urmărirea acestor obiective, prin anularea unei rezilieri contractuale care încalcă interdicția prevăzută la articolul 5 primul paragraf din acest regulament, cu modificările ulterioare, și probabilitatea ca persoana în cauză să fie expusă unor pierderi economice, precum și amploarea lor în cazul în care nu ar putea pune capăt relațiilor sale comerciale cu o persoană care figurează pe lista persoanelor vizate de sancțiunile secundare respective care decurg din actele cu putere de lege citate în anexa la regulamentul menționat, cu modificările ulterioare.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauzele conexate C-146/20, C-188/20, C-196/20 și C-270/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf, Landesgericht Korneuburg – Germania, Austria) – AD, BE, CF/Corendon Airlines (C-146/20), JG, LH, MI, NJ/OP, acționând în calitate de lichidator al Azurair GmbH, (C-188/20), Eurowings GmbH/flightright GmbH (C-196/20), AG, MG, HG/Austrian Airlines AG (C-270/20) [Trimitere preliminară – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor – Articolele 2 și 3 – Noțiunile de „operator efectiv de transport aerian”, „rezervare confirmată” și „oră de sosire prevăzută” – Articolele 5, 7 și 8 – Devansarea orei de plecare a zborului în raport cu ora de plecare prevăzută inițial – Calificare – Reducerea cuantumului compensației – Ofertă de redirecționare – Articolul 14 – Obligația de a informa pasagerii despre drepturile lor – Conținut]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/9

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf, Landesgericht Korneuburg – Germania, Austria) – AD, BE, CF/Corendon Airlines (C-146/20), JG, LH, MI, NJ/OP, acționând în calitate de lichidator al Azurair GmbH, (C-188/20), Eurowings GmbH/flightright GmbH (C-196/20), AG, MG, HG/Austrian Airlines AG (C-270/20)
      (Cauzele conexate C-146/20, C-188/20, C-196/20 și C-270/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor - Articolele 2 și 3 - Noțiunile de „operator efectiv de transport aerian”, „rezervare confirmată” și „oră de sosire prevăzută” - Articolele 5, 7 și 8 - Devansarea orei de plecare a zborului în raport cu ora de plecare prevăzută inițial - Calificare - Reducerea cuantumului compensației - Ofertă de redirecționare - Articolul 14 - Obligația de a informa pasagerii despre drepturile lor - Conținut)
      (2022/C 84/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Düsseldorf, Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         (Cauza C-146/20)

         Reclamanți: AD, BE, CF

         Pârâtă: Corendon Airlines

         (Cauza C-188/20)

         Reclamanți: JG, LH, MI, NJ

         Pârâtă: OP, acționând în calitate de lichidator al Azurair GmbH

         cu participarea:alltours flugreisen GmbH

         (Cauza C-196/20)

         Reclamanți: Eurowings GmbH

         Pârâtă: flightright GmbH

         (Cauza C-270/20)

         Reclamanți: AG, MG, HG

         Pârâtă: Austrian Airlines AG

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că pasagerul dispune de o „rezervare confirmată”, în sensul acestei dispoziții, atunci când operatorul de turism transmite acestui pasager, cu care are o relație contractuală, un „alt document doveditor” în sensul articolului 2 litera (g) din acest regulament, care conține o promisiune de a-l transporta cu un zbor determinat, individualizat prin indicarea locurilor și a orelor de plecare și de sosire, precum și a numărului de zbor, iar aceasta chiar și în ipoteza în care acest operator de turism nu ar fi primit o confirmare din partea operatorului de transport aerian în cauză cu privire la orele de plecare și de sosire ale acestui zbor.

                  2)

                  Articolul 2 litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că un operator de transport aerian poate fi calificat drept „operator efectiv de transport aerian”, în sensul acestei dispoziții, în raport cu un pasager atunci când acesta din urmă a încheiat un contract cu un operator de turism pentru un zbor determinat operat de acest operator de transport aerian fără ca operatorul de transport aerian menționat să fi confirmat orele zborului sau fără ca operatorul de turism să fi efectuat o rezervare pentru acest pasager la același transportator aerian.

                  3)

                  Articolul 2 litera (h), articolul 5 alineatul (1) litera (c), precum și articolul 7 alineatul (1) a doua teză și alineatul (2) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că ora de sosire prevăzută a unui zbor, în sensul acestor dispoziții, poate rezulta, în vederea acordării compensației datorate în temeiul articolului 7 din acest regulament, dintr-un „alt document doveditor” în sensul articolului 2 litera (g) din regulamentul menționat, care a fost transmis pasagerului de operatorul de turism.

                  4)

                  Articolul 2 litera (l) și articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că un zbor este considerat „anulat” atunci când operatorul efectiv de transport aerian devansează acest zbor cu mai mult de o oră.

                  5)

                  Articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil într-o situație în care ora de sosire a unui zbor devansat se situează în limitele prevăzute de această dispoziție.

                  6)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că informarea cu privire la devansarea zborului, comunicată pasagerului înainte de începerea călătoriei, poate constitui o „ofertă de redirecționare” în sensul acestei din urmă dispoziții.

                  7)

                  Articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că impune operatorului efectiv de transport aerian să informeze pasagerul aerian cu privire la denumirea exactă și adresa întreprinderii căreia acesta îi poate solicita o compensație în temeiul articolului 7 din acest regulament, precum și, dacă este cazul, să precizeze documentele pe care trebuie să le anexeze la cererea sa de acordare a compensației, fără însă a impune acestui operator de transport să informeze pasagerul aerian cu privire la cuantumul exact al compensației pe care acesta din urmă o poate obține eventual în temeiul articolului 7 din regulamentul menționat.

         (1)  JO C 230, 13.7.2020

         JO C 271, 17.8.2020

         JO C 279, 24.8.2020


title: Cauza C-203/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Bratislava III – Slovacia) – Procedură penală împotriva AB și alții (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Domeniu de aplicare – Articolul 51 – Punere în aplicare a dreptului Uniunii – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Competența Curții – Trimitere efectuată înainte de emiterea unui mandat european de arestare – Admisibilitate – Principiul ne bis in idem – Articolul 50 – Noțiunile de „achitare” și de „condamnare” – Amnistie în statul membru de emitere – Decizie definitivă de încetare a procesului penal – Revocarea amnistiei – Anularea deciziei de încetare a procesului penal – Reluarea urmăririi – Necesitatea unei decizii pronunțate în urma unei aprecieri a răspunderii penale a persoanei în cauză – Directiva 2012/13/UE – Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale – Domeniu de aplicare – Noțiunea de „procedură penală” – Procedură legislativă pentru adoptarea unei rezoluții referitoare la revocarea unei amnistii – Procedură jurisdicțională de control al conformității acestei rezoluții cu Constituția națională)

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/11

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Bratislava III – Slovacia) – Procedură penală împotriva AB și alții
      (Cauza C-203/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Domeniu de aplicare - Articolul 51 - Punere în aplicare a dreptului Uniunii - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Competența Curții - Trimitere efectuată înainte de emiterea unui mandat european de arestare - Admisibilitate - Principiul ne bis in idem - Articolul 50 - Noțiunile de „achitare” și de „condamnare” - Amnistie în statul membru de emitere - Decizie definitivă de încetare a procesului penal - Revocarea amnistiei - Anularea deciziei de încetare a procesului penal - Reluarea urmăririi - Necesitatea unei decizii pronunțate în urma unei aprecieri a răspunderii penale a persoanei în cauză - Directiva 2012/13/UE - Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale - Domeniu de aplicare - Noțiunea de „procedură penală” - Procedură legislativă pentru adoptarea unei rezoluții referitoare la revocarea unei amnistii - Procedură jurisdicțională de control al conformității acestei rezoluții cu Constituția națională)
      (2022/C 84/11)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Okresný súd Bratislava III

         Părțile din procedura penală principală

      AB AB, CD, EF, NO, JL, GH, IJ, LM, PR, ST, UV, WZ, BC, DE, FG

         Cu participarea: HI, Krajská prokuratúra v Bratislave

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că nu se opune emiterii unui mandat european de arestare împotriva unei persoane care a făcut obiectul unui proces penal inițial încetat printr-o hotărâre judecătorească definitivă adoptată în temeiul unei amnistii și reluat în urma adoptării unei legi de revocare a acestei amnistii și de anulare a hotărârii judecătorești menționate atunci când aceasta din urmă a fost adoptată înaintea oricărei aprecieri a răspunderii penale a persoanei în cauză.

                  2)

                  Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale trebuie interpretată în sensul că nu este aplicabilă unei proceduri de natură legislativă referitoare la revocarea unei amnistii și nici unei proceduri jurisdicționale având ca obiect controlul conformității acestei revocări cu Constituția națională.

         (1)  JO C 230, 13.7.2020.


title: Cauza C-225/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Constanţa – România) – Euro Delta Danube Srl/Agenția de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea [Trimitere preliminară – Agricultură – Politica agricolă comună – Regulamentul delegat (UE) nr. 640/2014 – Schemă de ajutoare pe suprafață – Plată unică pe suprafață – Criterii de eligibilitate – Contract de concesiune de terenuri agricole – Schimbare a utilizării acestor terenuri fără acordul concedentului – Utilizare pentru activități agricole a unor suprafețe destinate utilizării piscicole – Diferență între suprafața declarată și suprafața determinată – Supradeclarare – Sancțiuni administrative]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/11

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Constanţa – România) – Euro Delta Danube Srl/Agenția de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea
      (Cauza C-225/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Agricultură - Politica agricolă comună - Regulamentul delegat (UE) nr. 640/2014 - Schemă de ajutoare pe suprafață - Plată unică pe suprafață - Criterii de eligibilitate - Contract de concesiune de terenuri agricole - Schimbare a utilizării acestor terenuri fără acordul concedentului - Utilizare pentru activități agricole a unor suprafețe destinate utilizării piscicole - Diferență între suprafața declarată și suprafața determinată - Supradeclarare - Sancțiuni administrative)
      (2022/C 84/12)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Constanţa

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Euro Delta Danube Srl

         Intimată: Agenția de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea

         Dispozitivul

      Articolul 2 alineatul (1) punctul 23 și articolul 19 alineatele (1) și (2) din Regulamentul delegat (UE) nr. 640/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește Sistemul Integrat de Administrare și Control și condițiile pentru refuzarea sau retragerea plăților și pentru sancțiunile administrative aplicabile în cazul plăților directe, al sprijinului pentru dezvoltare rurală și al ecocondiționalității, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul delegat (UE) 2016/1393 al Comisiei din 4 mai 2016, trebuie interpretate în sensul că nu prevăd, în cadrul schemei de plată unică pe suprafață, impunerea în sarcina unui solicitant de ajutor agricol a unor sancțiuni administrative pentru supradeclarare, pentru motivul că acesta utilizează în scop agricol suprafețe care i-au fost concesionate pentru o utilizare piscicolă fără acordul concedentului cu privire la o asemenea schimbare a utilizării acestor suprafețe, în măsura în care solicitantul dispune, în ceea ce privește suprafețele menționate, de suficientă autonomie pentru a-și exercita activitatea agricolă.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza C-243/20: Hotărârea Curții (Camera șasea) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Polymeles Protodikeio Athinon – Grecia) – DP, SG/Trapeza Peiraios AE [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive – Articolul 1 alineatul (2) – Clauze contractuale ce reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii – Excludere din domeniul de aplicare a acestei directive – Împrumut rambursabil în monedă străină – Clauză ce reflectă o dispoziție națională supletivă – Incidență a inexistenței unei transpuneri a acestui articol 1 alineatul (2) – Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (1) – Control al caracterului abuziv al unei clauze – Articolul 8 – Adoptare sau menținere a unor dispoziții naționale care asigură un nivel maxim de protecție consumatorului – Interacțiune între aceste diverse dispoziții ale Directivei 93/13]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/12

      Hotărârea Curții (Camera șasea) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Polymeles Protodikeio Athinon – Grecia) – DP, SG/Trapeza Peiraios AE
      (Cauza C-243/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive - Articolul 1 alineatul (2) - Clauze contractuale ce reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii - Excludere din domeniul de aplicare a acestei directive - Împrumut rambursabil în monedă străină - Clauză ce reflectă o dispoziție națională supletivă - Incidență a inexistenței unei transpuneri a acestui articol 1 alineatul (2) - Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (1) - Control al caracterului abuziv al unei clauze - Articolul 8 - Adoptare sau menținere a unor dispoziții naționale care asigură un nivel maxim de protecție consumatorului - Interacțiune între aceste diverse dispoziții ale Directivei 93/13)
      (2022/C 84/13)
      Limba de procedură: greacă

         Instanța de trimitere

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: DP, SG

         Pârâtă: Trapeza Peiraios AE

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că exclude din domeniul de aplicare al acestei directive o clauză inserată într-un contract încheiat între un profesionist și un consumator care reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative naționale de natură supletivă, cu alte cuvinte care se aplică automat în lipsa unui acord diferit între părți, chiar dacă clauza respectivă nu a făcut obiectul unei negocieri individuale.

                  2)

                  Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că clauzele care sunt menționate la acest articol 1 alineatul (2) sunt excluse din domeniul de aplicare al acestei directive, chiar dacă dispoziția amintită nu ar fi fost transpusă în mod formal în ordinea juridică a unui stat membru, și, într-o asemenea situație, instanțele acestui stat membru nu pot considera că articolul 1 alineatul (2) menționat a fost încorporat în mod indirect în dreptul național prin transpunerea articolului 3 alineatul (1) și a articolului 4 alineatul (1) din această directivă.

                  3)

                  Articolul 8 din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că nu se opune adoptării sau menținerii unor dispoziții de drept intern care au ca efect aplicarea sistemului de protecție a consumatorilor prevăzut de această directivă unor clauze care sunt menționate la articolul 1 alineatul (2) din aceasta.

         (1)  JO C 271, 17.8.2020.


title: Cauza C-251/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Gtflix Tv/DR [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 7 punctul 2 – Competență specială în materie delictuală și cvasidelictuală – Publicare pe internet a unor afirmații pretins denigratoare față de o persoană – Locul materializării prejudiciului – Instanțe din fiecare stat membru pe teritoriul căruia un conținut publicat online este sau a fost accesibil]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/13

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Gtflix Tv/DR
      (Cauza C-251/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 7 punctul 2 - Competență specială în materie delictuală și cvasidelictuală - Publicare pe internet a unor afirmații pretins denigratoare față de o persoană - Locul materializării prejudiciului - Instanțe din fiecare stat membru pe teritoriul căruia un conținut publicat online este sau a fost accesibil)
      (2022/C 84/14)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Gtflix Tv

         Intimat: DR

         Dispozitivul

      Articolul 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o persoană care, apreciind că s-a adus atingere drepturilor sale prin difuzarea unor afirmații denigratoare pe internet în ceea ce o privește, acționează simultan, pe de o parte, pentru rectificarea informațiilor și pentru eliminarea conținuturilor publicate online care o privesc și, pe de altă parte, pentru repararea prejudiciului care ar fi rezultat din această publicare online, poate solicita instanțelor din fiecare stat membru pe al cărui teritoriu aceste afirmații sunt sau au fost accesibile repararea prejudiciului care i-ar fi fost cauzat în statul membru al instanței sesizate, deși aceste instanțe nu sunt competente să judece cererea de rectificare și eliminare.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza C-263/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Korneuburg – Austria) – Airhelp Limited/Laudamotion GmbH [Trimitere preliminară – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor – Articolul 2 litera (l) – Articolul 5 alineatul (1) litera (c) – Rezervarea unui zbor prin intermediul unei platforme electronice – Devansarea orei de plecare a zborului de către operatorul efectiv de transport aerian – Calificare – Primire a informării privind devansarea zborului la o adresă electronică care nu aparține pasagerilor în cauză – Directiva 2000/31/CE – Comerț electronic – Articolul 11 – Prezumție de primire – Întinderea obligației de informare care revine operatorului efectiv de transport aerian]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/14

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Korneuburg – Austria) – Airhelp Limited/Laudamotion GmbH
      (Cauza C-263/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor - Articolul 2 litera (l) - Articolul 5 alineatul (1) litera (c) - Rezervarea unui zbor prin intermediul unei platforme electronice - Devansarea orei de plecare a zborului de către operatorul efectiv de transport aerian - Calificare - Primire a informării privind devansarea zborului la o adresă electronică care nu aparține pasagerilor în cauză - Directiva 2000/31/CE - Comerț electronic - Articolul 11 - Prezumție de primire - Întinderea obligației de informare care revine operatorului efectiv de transport aerian)
      (2022/C 84/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Airhelp Limited

         Pârâtă: Laudamotion GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 litera (l) și articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretate în sensul că un zbor este considerat „anulat” atunci când operatorul efectiv de transport aerian devansează acest zbor cu mai mult de o oră.

                  2)

                  Respectarea obligației de informare în timp util a pasagerului cu privire la anularea zborului său trebuie apreciată exclusiv în temeiul articolului 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 261/2004 coroborat cu articolul 5 alineatul (4) din acest regulament.

                  3)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (c) punctul (i) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că se consideră că pasagerul aerian care a rezervat un zbor cu ajutorul unui intermediar nu a fost informat despre anularea acestui zbor atunci când, deși operatorul efectiv de transport aerian a transmis informarea referitoare la anularea respectivă intermediarului menționat, cu ajutorul căruia a fost încheiat contractul de transport aerian cu pasagerul în cauză, cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută, acest intermediar nu a informat pasagerul despre anulare în termenul prevăzut de dispoziția menționată și același pasager nu l-a autorizat în mod expres pe același intermediar să primească informarea transmisă de operatorul efectiv de transport aerian.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.


title: Cauza C-456/21: Ordonanța președintelui Curții din 26 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Țările de Jos) – E, F/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/34

      Ordonanța președintelui Curții din 26 octombrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Țările de Jos) – E, F/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-456/21) (1)

      (2022/C 84/46)
      Limba de procedură: neerlandeza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 391, 27.9.2021.


title: Cauza C-489/21: Ordonanța președintelui Curții din 12 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – „Banka DSK” EAD/M. V.

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/34

      Ordonanța președintelui Curții din 12 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – „Banka DSK” EAD/M. V.
      (Cauza C-489/21) (1)

      (2022/C 84/47)
      Limba de procedură: bulgara
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 481, 29.11.2021.


title: Cauza T-565/19: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2021 – Oltchim/Comisia [„Ajutoare de stat – Măsuri de sprijin luate de România în favoarea unei întreprinderi petrochimice – Neexecutarea, acumularea și anularea creanțelor publice – Acțiune în anulare – Termen de introducere a acțiunii – Momentul de la care începe să curgă termenul – Articolul 24 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 – Interesul de a exercita acțiunea – Existența unei sau a mai multe măsuri – Resurse de stat – Imputabilitate în sarcina statului – Aplicabilitatea criteriului creditorului privat – Aplicarea criteriului creditorului privat – Obligația de motivare”]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/35

      Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2021 – Oltchim/Comisia
      (Cauza T-565/19) (1)

      („Ajutoare de stat - Măsuri de sprijin luate de România în favoarea unei întreprinderi petrochimice - Neexecutarea, acumularea și anularea creanțelor publice - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Articolul 24 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 - Interesul de a exercita acțiunea - Existența unei sau a mai multe măsuri - Resurse de stat - Imputabilitate în sarcina statului - Aplicabilitatea criteriului creditorului privat - Aplicarea criteriului creditorului privat - Obligația de motivare”)
      (2022/C 84/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Oltchim SA (Râmnicu Vâlcea, România) (reprezentanți: C. Arhold, L.-A. Bondoc, S.-E. Petrisor și K. Struckmann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka et F. Tomat, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea în parte a Deciziei (UE) 2019/1144 a Comisiei din 17 decembrie 2018 privind ajutorul de stat SA.36086 (2016/C) (ex 2016/NN) pus în aplicare de România în favoarea Oltchim SA (JO 2019, L 181, p. 13)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează articolul 1 literele (a) și (c) din Decizia (UE) 2019/1144 a Comisiei din 17 decembrie 2018 privind ajutorul de stat SA.36086 (2016/C) (ex 2016/NN) pus în aplicare de România în favoarea Oltchim SA.

                  2)

                  Anulează articolele 3-6 și articolul 7 alineatul (2) din Decizia 2019/1144, în măsura în care privesc măsurile menționate la articolul 1 literele (a) și (c) din această decizie.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  Obligă Oltchim să suporte o pătrime din propriile cheltuieli de judecată.

                  5)

                  Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, trei pătrimi din cheltuielile de judecată efectuate de Oltchim.

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-159/20: Hotărârea Tribunalului din 21 decembrie 2021 – Hamers/Cedefop („Funcție publică – Agenți temporari – Investigație a OLAF – Transmiterea către autoritățile judiciare naționale a unor informații privind fapte care pot face obiectul urmăririi penale – Procedură penală națională – Achitare – Comportamentul Cedefop în legătură cu procedura penală națională – Respingerea cererii de despăgubire – Acțiune în anulare și în despăgubire – Conflict de interese – Prezumție de nevinovăție – Competențele comisiei de recurs a Cedefop”)

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/35

      Hotărârea Tribunalului din 21 decembrie 2021 – Hamers/Cedefop
      (Cauza T-159/20) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Investigație a OLAF - Transmiterea către autoritățile judiciare naționale a unor informații privind fapte care pot face obiectul urmăririi penale - Procedură penală națională - Achitare - Comportamentul Cedefop în legătură cu procedura penală națională - Respingerea cererii de despăgubire - Acțiune în anulare și în despăgubire - Conflict de interese - Prezumție de nevinovăție - Competențele comisiei de recurs a Cedefop”)
      (2022/C 84/49)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Helene Hamers (Angelochori, Grecia) (reprezentanți: V. Christianos, A. Politis, M. Rodopoulos și A. Skoulikis, avocați)

         Pârât: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (reprezentanți: J. Siebel și L. Zacheilas, agenți, asistați de B. Wägenbaur și C. Meidanis, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei implicite a Cedefop din 19 ianuarie 2020 de respingere a reclamației privind o cerere de reparare a prejudiciilor pe care le-ar fi suferit reclamanta și, pe de altă parte, repararea acestor prejudicii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Helene Hamers la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.