title: Cauza C-517/08 P: Ordonanța Curții din 15 aprilie 2010 — Makhteshim-Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies SA, Aragonesas Agro, SA/Comisia Europeană, Bayer CropScience AG, European Crop Protection Association (ECPA), Regatul Spaniei (Recurs — Directiva 91/414/CEE — Neînscrierea substanței endosulfan în anexa I la directiva menționată — Retragere a autorizațiilor de introducere pe piață — Recurs vădit nefondat)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/17

         Ordonanța Curții din 15 aprilie 2010 — Makhteshim-Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies SA, Aragonesas Agro, SA/Comisia Europeană, Bayer CropScience AG, European Crop Protection Association (ECPA), Regatul Spaniei
   (Cauza C-517/08 P) (1)

   (Recurs - Directiva 91/414/CEE - Neînscrierea substanței endosulfan în anexa I la directiva menționată - Retragere a autorizațiilor de introducere pe piață - Recurs vădit nefondat)
   2010/C 234/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Makhteshim-Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies SA, Aragonesas Agro, SA (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Parpala și N.B. Rasmussen, agenți), Bayer CropScience AG, European Crop Protection Association (ECPA) (reprezentant: D. Waelbroeck, avocat), Regatul Spaniei

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 9 septembrie 2008 în cauza Bayer CropScience și alții/Comisia (T-75/06), prin care a fost respinsă acțiunea având ca obiect anularea Deciziei 2005/864/CE a Comisiei din 2 decembrie 2005 privind neînscrierea substanței endosulfan în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor acordate pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță activă [notificată cu numărul C(2005) 4611] (JO L 317, p. 25, Ediție specială, 03/vol. 67, p. 180)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Makhteshim-Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies SA și Aragonesas Agro SA la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               European Crop Protection Association (ECPA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Hotărârea Curții din 11 februarie 2014 în cauza E-12/13 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/111/CE – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor)

text:
               12.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/14

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 11 februarie 2014
   în cauza E-12/13
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/111/CE – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor)
   (2015/C 49/07)
   În cauza E-12/13, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarație conform căreia, prin faptul că nu a pus în aplicare în mod corect articolul 1 alineatele (15)-(18), alineatul (19) litera (a), alineatul (21), alineatul (22) litera (a), alineatele (23)-(29), alineatele (36), (37), (39)-(42) și articolul 2 alineatele (5) și (6) din actul menționat la punctele 14, 16e și 31 din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/111/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 în ceea ce privește băncile afiliate instituțiilor centrale, anumite elemente ale fondurilor proprii, expunerile mari, reglementările privind supravegherea, precum și gestionarea crizelor), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE, precum și prin faptul că nu a informat Autoritatea cu privire la conținutul unor asemenea măsuri, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 11 februarie 2014, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:
   Curtea:

               1.

               Declară că, prin faptul că nu a pus în aplicare în mod corect, în termenul prevăzut, articolul 1 alineatele (15)-(18), alineatul (19) litera (a), alineatul (21), alineatul (22) litera (a), alineatele (23)-(28), alineatele (36), (37), (39)-(42) și articolul 2 alineatele (5) și (6) din actul menționat la punctele 14, 16e și 31 din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/111/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 în ceea ce privește băncile afiliate instituțiilor centrale, anumite elemente ale fondurilor proprii, expunerile mari, reglementările privind supravegherea, precum și gestionarea crizelor), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE, precum și prin faptul că nu a informat Autoritatea cu privire la conținutul unor asemenea măsuri, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE.

               2.

               Obligă Islanda la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-562/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 9 noiembrie 2011 — Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 9 noiembrie 2011 — Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-562/11)
   2012/C 39/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Întrebarea preliminară

   Trebuie aplicată o sancțiune unui exportator care solicită acordarea unei restituiri expunând corect situația de fapt necesară în vederea restituirii la export deși exportul respectiv nu dă în realitate dreptul la restituire? (1)

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1), în versiunea modificată prin Regulamentul nr. 495/97 al Comisiei din 18 martie 1997 (JO L 77, p. 12).


title: Cauza T-263/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Mülhens/OAPI — Conceria Toska (TOSKA) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TOSKA — Marcă națională verbală anterioară TOSCA — Motive relative de refuz — Marcă notoriu cunoscută în sensul articolului 6bis din Convenția de la Paris — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Mülhens/OAPI — Conceria Toska (TOSKA)
   (Cauza T-263/03) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TOSKA - Marcă națională verbală anterioară TOSCA - Motive relative de refuz - Marcă notoriu cunoscută în sensul articolului 6bis din Convenția de la Paris - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2007/C 199/52)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Mülhens GmbH & Co. KG (Köln, Germania) (reprezentant: T. Schulte-Beckhausen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: M. Capostagno și O. Montalto, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Conceria Toska Srl (Corsico, Italia) (reprezentant: G. Cimolino, avocat)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 mai 2003 (cauza R 369/2002-2) cu privire la o procedură de opoziție între Mülhens GmbH & Co. KG și Conceria Toska Srl.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mülhens GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 289, 29.11.2003.


title: Cauzele conexate T-208/08 și T-209/08: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Gosselin Group și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de mutări internaționale în Belgia — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor — Împărțirea pieței ﾔ Manipularea cererilor de ofertă — Încălcare unică și continuă — Noțiunea de întreprindere — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor — Gravitate — Durată” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/24

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Gosselin Group și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia
   (Cauzele conexate T-208/08 și T-209/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de mutări internaționale în Belgia - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor - Împărțirea pieței - Manipularea cererilor de ofertă - Încălcare unică și continuă - Noțiunea de întreprindere - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor - Gravitate - Durată)
   2011/C 226/49
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Gosselin Group NV, fostă Gosselin World Wide Moving NV (Deurne, Belgia) (reprezentanți: F. Wijckmans și S. De Keer, avocați) (Cauza T-208/08) și Stichting Administratiekantoor Portielje (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentant: D. Van hove, avocat) (Cauza T-209/08)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 5810 final a Comisiei din 24 iulie 2009, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1.

               În cauza T-208/08, anulează Decizia C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale) în ceea ce privește constatarea conform căreia Gosselin Group NV a participat la o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE în perioada 30 octombrie 1993-14 noiembrie 1996.

               2.

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Gosselin Group la articolul 2 din Decizia C(2008) 926, astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 5810 final a Comisiei din 24 iulie 2009, la suma de 2,32 milioane de euro.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               În cauza T-209/08, anulează Decizia C(2008) 926, astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 5810, în ceea ce privește Stichting Administratiekantoor Portielje.

               5.

               În cauza T-208/08, fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

               6.

               În cauza T-209/08, obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-353/09: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2012 — mtronix/OAPI — Growth Finance (mtronix) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale mtronix — Marca comunitară verbală anterioară Montronix — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/27

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2012 — mtronix/OAPI — Growth Finance (mtronix)
   (Cauza T-353/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale mtronix - Marca comunitară verbală anterioară Montronix - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 73/52
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: mtronix OHG (Berlin, Germania) (reprezentant: M. Schnetzer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Growth Finance AG (Zug, Elveția)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 23 iunie 2009 (cauza R 1557/2007-4) privind o procedură de opoziție între Growth Finance AG și mtronix OHG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă mtronix OHG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza C-90/13 P: Recurs introdus la 22 februarie 2013 de 1. garantovaná a.s. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 12 decembrie 2012 în cauza T-392/09: 1. garantovaná a.s./Comisia Europeană

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/28

         Recurs introdus la 22 februarie 2013 de 1. garantovaná a.s. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 12 decembrie 2012 în cauza T-392/09: 1. garantovaná a.s./Comisia Europeană
   (Cauza C-90/13 P)
   2013/C 114/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: 1. garantovaná a.s. (reprezentanți: B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, avocat, P. Lasok QC, J. Holmes, Barrister)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 12 decembrie 2012 pronunțate în cauza T-392/09 în măsura în care privește cel de al doilea motiv invocat prin cererea recurentei introdusă la Tribunal;

               —

               admiterea acestui motiv ca întemeiat;

               —

               reducerea cuantumului amenzii la 2,1 milioane EUR, reprezentând 10 % din cifra de afaceri a recurentei pe anul 2008 menționată la punctul 84 din hotărârea atacată, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin faptul că a respins cel de al doilea motiv al acesteia.
   Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) prevede că „[…] amenda nu depășește 10 % din cifra de afaceri totală [a întreprinderii în cauză] din exercițiul financiar precedent”. „Exercițiul financiar precedent” înseamnă ultimul exercițiu financiar complet imediat anterior datei de adoptare a deciziei Comisiei prin care s-a constatat că s-a săvârșit o încălcare a normelor privind concurența și s-a aplicat o amendă.
   În prezenta cauză, „cifra de afaceri […] din exercițiul financiar precedent” a fost cea realizată în 2008, iar nu cea avută în vedere de Comisie. Utilizarea cifrei de afaceri realizate în 2007 a avut ca efect sporirea amenzii impuse Garantovaná la puțin sub 100 % din cifra sa de afaceri aferentă exercițiului financiar imediat anterior datei de adoptare a deciziei Comisiei (22 iulie 2009).
   Potrivit recurentei, utilizarea de către Comisie a cifrei de afaceri realizate în 2007 contravine textului clar și finalității articolului 23 alineatul (2) și este nelegală. În consecință, astfel cum s-a arătat prin cel de al doilea motiv invocat de Garantovaná în procedura în fața Tribunalului, amenda ar trebui să fie redusă fie în conformitate cu articolul 23 alineatul (2), fie în exercitarea competenței de fond de care dispune Curtea potrivit articolului 261 TFUE și articolului 31 Regulamentul nr. 1/2003.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza F-152/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 iunie 2016 – Poniskaitis/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transfer al drepturilor la pensie naționale — Propunere de spor de vechime — Act care nu cauzează prejudicii — Inadmisibilitatea acțiunii — Cerere de pronunțare fără a intra în dezbaterea fondului — Articolul 83 din Regulamentul de procedură)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/39

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 iunie 2016 – Poniskaitis/Comisia
   (Cauza F-152/12) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transfer al drepturilor la pensie naționale - Propunere de spor de vechime - Act care nu cauzează prejudicii - Inadmisibilitatea acțiunii - Cerere de pronunțare fără a intra în dezbaterea fondului - Articolul 83 din Regulamentul de procedură))
   (2016/C 410/70)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jonas Poniskaitis (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și S. Orlandi, avocați, ulterior D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis și S. Orlandi, avocați, ulterior J.-N. Louis și S. Orlandi, avocați, și în sfârșit J.-N. Louis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Martin și G. Gattinara, agenți, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți, ulterior G. Gattinara, agent, și în sfârșit G. Gattinara și Mme F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de efectuare a calculului sporului aferent drepturilor la pensie dobândit înainte de intrarea în serviciu în temeiul noilor dispoziții generale de punere în aplicare (DGPA)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Jonas Poniskaitis suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013, p. 30.


title: Cauza C-623/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Ministre de l'Économie et des Finances/Gérard de Ruyter [Trimitere preliminară — Securitate socială — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 4 — Domeniu de aplicare material — Contribuții aferente veniturilor din patrimoniu — Contribuţie socială generalizată — Contribuție pentru rambursarea datoriei sociale — Contribuție socială — Contribuție suplimentară la contribuția socială — Participare la finanţarea sistemelor obligatorii de securitate socială — Legătură directă și suficient de relevantă cu anumite ramuri ale securităţii sociale]

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/16

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Ministre de l'Économie et des Finances/Gérard de Ruyter
   (Cauza C-623/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Securitate socială - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 4 - Domeniu de aplicare material - Contribuții aferente veniturilor din patrimoniu - Contribuţie socială generalizată - Contribuție pentru rambursarea datoriei sociale - Contribuție socială - Contribuție suplimentară la contribuția socială - Participare la finanţarea sistemelor obligatorii de securitate socială - Legătură directă și suficient de relevantă cu anumite ramuri ale securităţii sociale])
   (2015/C 138/20)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ministre de l'Économie et des Finances

      Pârât: Gérard de Ruyter

      Dispozitivul

   Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1606/98 al Consiliului din 29 iunie 1998, trebuie interpretat în sensul că contribuții aferente veniturilor din patrimoniu, precum cele avute în vedere în litigiul principal, au, atunci când participă la finanţarea sistemelor obligatorii de securitate socială, o legătură directă și relevantă cu anumite ramuri ale securităţii sociale enumerate la articolul 4 din Regulamentul nr. 1408/71 și intră astfel în domeniul de aplicare al acestui regulament, chiar dacă aceste contribuții se aplică veniturilor din patrimoniu obținute de persoanele impozabile, independent de exercitarea de către acestea a vreunei activități profesionale.

      (1)  JO C 31, 1.2.2014.


title: Cauza C-172/12 P: Recurs introdus la 5 aprilie 2012 de EI du Pont de Nemours and Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 februarie 2012 în cauza T-76/08, EI du Pont de Nemours and Company și alții/Comisia Europeană

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/10

         Recurs introdus la 5 aprilie 2012 de EI du Pont de Nemours and Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 februarie 2012 în cauza T-76/08, EI du Pont de Nemours and Company și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-172/12 P)
   2012/C 194/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: EI du Pont de Nemours and Company (reprezentanți: J. Boyce, A. Lyle-Smythe, solicitors)

      Celelalte părți în proces: DuPont Performance Elastomers LLC, DuPont Performance Elastomers SA, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-76/08 în măsura în care prin aceasta se confirmă concluziile Comisiei Europene potrivit cărora recurenta a participat la încălcare și a fost obligată să plătească o amendă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit motivelor de recurs invocate de recurentă, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept constatând că aceasta era răspunzătoare pentru încălcările săvârșite de DuPont Dow Elastomers („DDE”). În măsura în care recursul este admis pentru acest motiv, rezultă că:

               —

               în ceea ce privește perioada anterioară constituirii DDE (când activitatea cu cauciuc cloropren era deținută de recurentă), Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că era prescrisă aplicarea de către Comisie a unei amenzi recurentei ca urmare a participării la încălcare a uneia dintre filialele acesteia și

               —

               din moment ce aplicarea unei amenzi de către Comisie era prescrisă, iar aceasta nu a reușit să demonstreze un interes legitim pentru adoptarea unei decizii împotriva recurentei, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că recurenta era răspunzătoare pentru participarea filialelor sale în perioada anterioară constituirii DDE.


title: Cauza C-575/10: Ordonanța președintelui Curții (Camera a șaptea) din 20 ianuarie 2012 — Comisia Europeană/Ungaria

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/8

         Ordonanța președintelui Curții (Camera a șaptea) din 20 ianuarie 2012 — Comisia Europeană/Ungaria
   (Cauza C-575/10) (1)

   2012/C 109/17
   Limba de procedură: maghiara
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


title: Cauza C-511/13 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2015 – Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV/Consiliul Uniunii Europene, Hangzhou Duralamp Electronics Co. Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Osram GmbH, Comisia Europeană [Recurs — Dumping — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 4 alineatul (1), articolul 5 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) — Regulamentul (CE) nr. 1205/2007 — Importuri de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din China, din Vietnam, din Pakistan și din Filipine — Prejudiciu cauzat industriei comunitare — Procent semnificativ din producția comunitară totală a produselor similare]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2015 – Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV/Consiliul Uniunii Europene, Hangzhou Duralamp Electronics Co. Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Osram GmbH, Comisia Europeană
   (Cauza C-511/13 P) (1)

   ([Recurs - Dumping - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 4 alineatul (1), articolul 5 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) - Regulamentul (CE) nr. 1205/2007 - Importuri de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din China, din Vietnam, din Pakistan și din Filipine - Prejudiciu cauzat industriei comunitare - Procent semnificativ din producția comunitară totală a produselor similare])
   (2015/C 363/04)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV (reprezentanți: L. Catrain González, abogada, E. Wright, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, asistat de S. Gubel, avocat și de B. O’Connor, solicitor), Hangzhou Duralamp Electronics Co. Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt.), Osram GmbH (reprezentanți: R. Bierwagen și C. Hipp, Rechtsanwälte), Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati și J.-F. Brakeland, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Philips Lighting Poland S.A. și Philips Lighting BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Osram GmbH.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza C-249/10 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 februarie 2012 — Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) [Recurs — Dumping — Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 — Importuri de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 2 alineatul (7), articolul 9 alineatul (5) și articolul 17 alineatul (3) — Statut de întreprindere care funcționează în condițiile economiei de piață — Tratament individual — Eșantionare]

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 februarie 2012 — Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC)
   (Cauza C-249/10 P) (1)

   (Recurs - Dumping - Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 - Importuri de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatul (7), articolul 9 alineatul (5) și articolul 17 alineatul (3) - Statut de întreprindere care funcționează în condițiile economiei de piață - Tratament individual - Eșantionare)
   2012/C 80/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd (reprezentanți: L. Ruessmann, A. Willems, S. De Knop, C. Dackö, avocați)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, R. Szostak, agenți, G. Berrisch, Rechtsanwalt, N. Chesaites, Barrister), Comisia Europeană (reprezentanți: T. Scharf și H. van Vliet, agenți), Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 4 martie 2010 în cauza T-401/06, Brosmann Footwear (HK) și alții/Consiliul Uniunii Europene, prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea în parte a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO L 275, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 50, p. 3)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 4 martie 2010, Brosmann Footwear (HK) și alții/Consiliul (T-401/06).

               2.

               Anulează Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam în ceea ce privește Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd și Risen Footwear (HK) Co. Ltd.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd și Risen Footwear (HK) Co. Ltd atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentei proceduri.

               4.

               Comisia Europeană și Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza C-69/11: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge — Belgia) — Connoisseur Belgium BVBA/Belgische Staat [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — A șasea directivă TVA — Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) — Baza de impozitare — Cheltuieli care nu sunt facturate de persoana impozabilă]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/11

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge — Belgia) — Connoisseur Belgium BVBA/Belgische Staat
   (Cauza C-69/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - A șasea directivă TVA - Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) - Baza de impozitare - Cheltuieli care nu sunt facturate de persoana impozabilă)
   2012/C 73/19
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Connoisseur Belgium BVBA

      Pârât: Belgische Staat

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank van eerste aanleg te Brugge — Interpretarea articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) și a articolului 73 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Închirierea de ambarcațiuni de agrement — Acord de partajare a costurilor între întreprinderea care închiriază ambarcațiunile și întreprinderea locatară — Posibilitatea facturării anumitor costuri întreprinderii locatare — Inexistența facturării — Dispoziție națională care impune plata TVA-ului pentru aceste costuri care nu sunt facturate

      Dispozitivul

   Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, nu se datorează taxa pe valoarea adăugată pentru cheltuielile sau pentru sumele pe care persoana impozabilă ar fi putut să le factureze celeilalte părți în contract, însă acestea nu au fost facturate.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza T-467/08: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2008 — ISDIN/OAPI — Pfizer (ISDIN)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/36

         Acțiune introdusă la 17 octombrie 2008 — ISDIN/OAPI — Pfizer (ISDIN)
   (Cauza T-467/08)
   (2009/C 6/73)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Isdin, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: M. Esteve Sanz, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pfizer Ltd (Sandwich, Regatul Unit)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 iulie 2008 în cauza R 1031/2007-1; și

               —

               obligarea OAPI și, dacă este cazul, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor aferente procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ISDIN” pentru produse din clasele 3 și 5 — cerere de înregistrare nr. 3 288 339

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală irlandeză „ISTIN” înregistrată sub nr. 64 939 pentru produse din clasa 5; marca verbală din Regatul Unit „ISTIN” înregistrată sub nr. 824978 pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că mărcile respective erau similare, că produsele în cauză erau ușor similare și că exista un risc de confuzie între mărcile respective.


title: Cauza T-396/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2007 — Comisia/TGA Technische Gebäudeausrüstung Chemnitz

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/45

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2007 — Comisia/TGA Technische Gebäudeausrüstung Chemnitz
   (Cauza T-396/06) (1)

   (2007/C 199/87)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-415/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — IMRO/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/40

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — IMRO/Comisia
   (Cauza T-415/08)
   (2008/C 313/72)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Irish Music Rights Organisation Ltd (The) — Eagras um Chearta Cheolta (IMRO) (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: M. Favart, lawyer și D. Collins, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea în parte, în temeiul articolului 230 CE, a Deciziei C(2008)3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 (cauza COMP/C2/38.698-CISAC) privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE. Mai precis, reclamanta contestă afirmațiile Comisiei de la articolul 3 din decizia atacată, potrivit căruia delimitările teritoriale ale mandatelor de reprezentare reciprocă acordate de o societate de autori unei alte societăți de autori constituie o practică concertată ce încalcă articolul 81 CE și articolul 53 SEE.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă două motive.
   În primul rând, potrivit reclamantei, Comisia a săvârșit o eroare de apreciere, a încălcat articolul 81 CE și și-a încălcat obligația de motivare prevăzută la articolul 253 CE decizând că delimitarea teritorială paralelă inclusă în acordurile de reprezentare reciprocă încheiate de reclamantă și de ceilalți membri CISAC este rezultatul unei practici concertate. Aceasta susține că probele invocate de Comisie în decizie sunt insuficiente pentru a dovedi că acest comportament paralel nu este rezultatul unor condiții concurențiale normale, ci constituie o astfel de practică concertată. Reclamanta afirmă în continuare că existența clauzei de delimitare în toate acordurile sale reciproce este justificată de interesul membrilor săi.
   În al doilea rând, în subsidiar, reclamanta susține că, în mod contrar constatărilor din decizia atacată, delimitarea teritorială de către societățile CISAC în acordurile acestora de reprezentare reciprocă nu restrânge concurența în sensul articolului 81 alineatul (1) CE deoarece privește o formă de concurență care nu este necesar să fie protejată. Cu toate acestea, în măsura în care pretinsa practică concertată privind delimitări teritoriale ar trebui considerată că restrânge concurența, reclamanta consideră că nu poate fi considerată ilegală sau contrară articolului 81 alineatul (1) CE întrucât este necesară și proporțională cu obiectivul legitim al protecției drepturilor membrilor societăților și ale autorilor.


title: Cauza C-301/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Pfotenhilfe-Ungarn e.V./Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 1/2005 — Articolul 1 alineatul (5) — Protecția animalelor în timpul transportului — Transport de câini fără stăpân dintr-un stat membru în altul efectuat de o asociație de protecție a animalelor — Noțiunea „activitate economică” — Directiva 90/425/CEE — Articolul 12 — Noțiunea „operator angrenat în schimburile intracomunitare”]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Pfotenhilfe-Ungarn e.V./Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
   (Cauza C-301/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 1/2005 - Articolul 1 alineatul (5) - Protecția animalelor în timpul transportului - Transport de câini fără stăpân dintr-un stat membru în altul efectuat de o asociație de protecție a animalelor - Noțiunea „activitate economică” - Directiva 90/425/CEE - Articolul 12 - Noțiunea „operator angrenat în schimburile intracomunitare”])
   (2016/C 038/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pfotenhilfe-Ungarn e.V.

      Pârât: Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      cu participarea: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „activitate economică”, în sensul articolului 1 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe și de modificare a Directivelor 64/432/CEE și 93/119/CE și a Regulamentului (CE) nr. 1255/97, trebuie interpretată în sensul că include o activitate precum cea în discuție în litigiul principal privind transportul de câini fără stăpân, dintr-un stat membru în altul, efectuat de o asociație de utilitate publică în vederea încredințării acestor câini persoanelor care s-au angajat să îi primească în schimbul plății, de către acestea, a unei sume care acoperă în principiu cheltuielile efectuate în acest scop de respectiva asociație.

               2)

               Noțiunea „operator angrenat în schimburile intracomunitare”, în sensul articolului 12 din Directiva 90/425/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind controalele veterinare și zootehnice aplicabile în schimburile intracomunitare cu anumite animale vii și produse în vederea realizării pieței interne, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/60/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992, trebuie interpretată în sensul că vizează, printre altele, o asociație de utilitate publică ce transportă câini fără stăpân dintr-un stat membru în altul în vederea încredințării acestor câini persoanelor care s-au angajat să îi primească în schimbul plății, de către acestea, a unei sume care acoperă în principiu cheltuielile efectuate în acest scop de asociația respectivă.

      (1)  JO C 303, 08.09.2014.


title: Cauza T-591/13: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Groupe Canal +/OAPI Euronews (News+) [ „Marcă comunitară — Procedura de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale News+ — Marca națională verbală anterioară ACTU+ — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/50

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Groupe Canal +/OAPI Euronews (News+)
   (Cauza T-591/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedura de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale News+ - Marca națională verbală anterioară ACTU+ - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 046/63)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Franța) (reprezentanți: L. Barissat și R. Joseph, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Euronews (Écully, Franța) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Schmitt, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 septembrie 2013 (cauza R 1533/2012-4) privind o procedură de opoziție între, pe de o parte, Groupe Canal + și Canal + France și, pe de altă parte, Euronews

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Groupe Canal + la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 31, 1.2.2014.


title: Cauza T-489/08: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2008 — Power-One Italy/Comisia

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/41

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2008 — Power-One Italy/Comisia
   (Cauza T-489/08)
   (2009/C 6/81)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Power-One Italy SpA (Terranova Bracciolini, Italia) (reprezentanți: R. Giuffrida, avocat, A. Giussani, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea Comisiei Europene în temeiul articolului 288 din Tratatul de instituire a Comunității Europene să despăgubească Power One Italy spa pentru toate prejudiciile pe care le-a suferit, evaluate la 2 876 188,99 euro, și anume costul suportat pentru proiectul PNEUMA, sau orice altă sumă mai mare sau mai mică ce va fi considerată echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune privește decizia de a încheia un proiect denumit „Pneuma” și de a recupera suma alocată cu titlu de avans pentru finanțarea acestuia. Acest proiect avea ca obiect crearea unui sistem UPS inovant de furnizare a energiei, printr-o rezervă specială de aer comprimat, aparatelor de la stațiile radio de bază de telefonie mobilă. Pentru realizarea acestui sistem, societatea reclamantă a încheiat un contract cu parteneri strategici și în special cu Universitatea din Florența, care trebuia să se ocupe de elaborarea și de perfecționarea părții dinamice, precum și de testarea prototipurilor noului sistem, cu ENEA și cu FEBE ECOLOGIC, pentru analiza ambientală a noului sistem UPS, și cu TELEFONICA MOVILES, care a pus la dispoziție anumite stații radio de bază pe teritoriul spaniol pentru a permite testarea prototipurilor în condiții de operativitate reală.
   În urma deciziei Comisiei citate anterior, societatea reclamantă a trebuit să restituie integralitatea sumei primite cu titlu de avans din finanțare, fiind în plus obligată să răspundă față de proprii parteneri strategici care prezentau cereri de despăgubire. În orice caz, Power One a finalizat și a livrat proiectul pe propria cheltuială, ținând seama și de încrederea legitimă avută în prorogările acordate în permanență de Comisie, suportând astfel un cost de 2 876 188,99 euro și făcând ca aparatul prevăzut în acordurile încheiate cu pârâta și cu partenerii să fie pe deplin operațional în Spania.
   În susținerea pretențiilor sale, societatea reclamantă invocă:

               —

               Încălcarea articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1655/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iulie 2000 privind un instrument financiar pentru mediu (LIFE) (1).

               —

               Inaplicabilitatea articolului 14 din Normele administrative standard ale proiectelor LIFE în măsura în care societatea reclamantă a păstrat întotdeauna o colaborare riguroasă și coerentă și a răspuns întotdeauna punctual tuturor cererilor Comisiei. În plus, proiectul „Pneuma” ar fi realizat integral, pus în funcțiune și testat.

               —

               Caracterul discriminatoriu al deciziei în cauză și încălcarea principiului comun al încrederii legitime.

      (1)  JO L 192, 28.7.2000, p. 1.


title: Cauza C-619/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Lituania) la 29 decembrie 2010 — Trade Agency Ltd/Seramico Investments Ltd

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Lituania) la 29 decembrie 2010 — Trade Agency Ltd/Seramico Investments Ltd
   (Cauza C-619/10)
   2011/C 72/25
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Trade Agency Ltd

      Pârâtă: Seramico Investments Ltd

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care o hotărâre a unei instanțe străine este însoțită de certificatul prevăzut la articolul 54 din Regulamentul nr. 44/2001, însă, cu toate acestea, pârâtul se opune susținând că nu i-a fost notificată acțiunea introdusă în statul membru de origine, instanța din statul membru de executare este competentă, în cadrul analizei unui motiv de refuz al recunoașterii prevăzut la articolul 34 alineatul (2) din Regulamentul nr. 44/2001, să examineze ea însăși concordanța informațiilor din certificat cu dovezile? O competență atât de extinsă a instanței din statul membru de executare este conformă cu principiul încrederii reciproce în administrarea justiției prevăzut în considerentele (16) și (17) ale Regulamentului nr. 44/2001?

               2.

               O hotărâre pronunțată în lipsă prin care se soluționează pe fond o cauză fără a se fi examinat nici obiectul cererii și nici motivele acesteia și care nu cuprinde niciun argument cu privire la motivarea pe fond a cererii, este conformă cu articolul 47 din Cartă și cu dreptul pârâtului la un proces echitabil prevăzut de dispoziția menționată?


title: Cauza C-467/13 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 octombrie 2014 – Industries Chimiques du Fluor SA (ICF)/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața mondială a fluorurii de aluminiu — Dreptul la apărare — Conținutul comunicării privind obiecțiunile — Calcularea cuantumului amenzii — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Punctul 18 — Valoarea totală a vânzărilor de bunuri sau servicii care au legătură cu încălcarea — Obligația de motivare — Termen rezonabil — Reducerea cuantumului amenzii)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/13

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 octombrie 2014 – Industries Chimiques du Fluor SA (ICF)/Comisia Europeană
   (Cauza C-467/13 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Piața mondială a fluorurii de aluminiu - Dreptul la apărare - Conținutul comunicării privind obiecțiunile - Calcularea cuantumului amenzii - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Punctul 18 - Valoarea totală a vânzărilor de bunuri sau servicii care au legătură cu încălcarea - Obligația de motivare - Termen rezonabil - Reducerea cuantumului amenzii))
   (2015/C 046/16)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Industries Chimiques du Fluor SA (ICF) (reprezentanți: P. Wytinck și D. Gillet, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Gippini Fournier și N. von Lingen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Industries Chimiques du Fluor (ICF) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.


title: Cauza C-284/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 7 iunie 2010 — Telefónica de España S.A./Administración del Estado

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 7 iunie 2010 — Telefónica de España S.A./Administración del Estado
   (Cauza C-284/10)
   ()
   2010/C 246/32
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Telefónica de España S.A.

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebările preliminare

   Directiva 97/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 aprilie 1997 privind un cadru comun pentru autorizațiile generale și licențele individuale în domeniul serviciilor de telecomunicații (1) și în special articolul 6 din aceasta permit ca statele membre să impună titularului unei autorizații generale plata unei taxe anuale calculate pe baza unui procentaj din veniturile brute din exploatare facturate în anul respectiv, fără a depăși 2 [‰], taxă destinată acoperirii cheltuielilor, inclusiv cele de gestionare, efectuate de organismul de telecomunicații în vederea aplicării sistemului de licențe și autorizații generale, astfel cum prevedea articolul 71 din Legea generală a telecomunicațiilor 11/1998 din 24 aprilie 1998?

      (1)  JO L 117, p. 15.


title: Cauza C-377/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 8 august 2007 — STEKO Industriemontage GmbH/Finanzamt Speyer-Germersheim

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 8 august 2007 — STEKO Industriemontage GmbH/Finanzamt Speyer-Germersheim
   (Cauza C-377/07)
   (2007/C 283/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: STEKO Industriemontage GmbH

      Pârât: Finanzamt Speyer-Germersheim
   Întrebarea preliminară
   Articolul 56 CE se opune unei dispoziții a unui stat membru, potrivit căreia o interdicție de a deduce reducerile în profit aferente participării unei societăți de capital la o altă societate de capital intră în vigoare mai devreme pentru participațiile străine decât pentru participațiile naționale?


title: Cauza C-43/09 P: Recurs introdus la 29 ianuarie 2009 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 19 noiembrie 2008 în cauza T-404/05, Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/29

         Recurs introdus la 29 ianuarie 2009 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 19 noiembrie 2008 în cauza T-404/05, Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-43/09 P)
   (2009/C 69/53)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: C. Meïdanis și M. Tassopoulou)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Declararea prezentului recurs ca fiind admisibil și fondat;

               —

               anularea în tot a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene pronunțate la 19 noiembrie 2008, în cauza T-404/05, Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene, care face obiectul prezentului recurs;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin Hotărârea din 19 noiembrie 2008, a cărei anulare este solicitată în cadrul prezentului recurs, Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene a respins acțiunea în tot.
   În susținerea recursului împotriva hotărârii menționate, Republica Elenă invocă trei motive.
   Prin primul motiv, recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță a interpretat și a aplicat în mod eronat dreptul comunitar în ceea ce privește competența ratione temporis a Comisiei de a introduce respectiva rectificare financiară și că hotărârea acestuia conține o motivare contradictorie.
   Prin al doilea motiv, se invocă faptul că Tribunalul de Primă Instanță a interpretat și a aplicat în mod eronat dreptul comunitar în ceea ce privește încălcarea principiului neretroactivității în privința respectării măsurilor de publicitate și că hotărârea acestuia conține o motivare contradictorie cu privire la acest aspect.
   Prin al treilea motiv, se invocă faptul că Tribunalul de Primă Instanță a încălcat principiul comunitar al proporționalității.


title: Cauza T-125/12: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Viasat Broadcasting UK/Comisia („Ajutoare de stat — Serviciul public de radiodifuziune — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă — Ajutor pus în aplicare de autoritățile daneze în favoarea furnizorului serviciului public de radiodifuziune danez TV2/Danmark — Finanțare publică acordată pentru compensarea costurilor inerente executării obligațiilor de serviciu public — Compatibilitatea ajutorului — Hotărârea Altmark”)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/26

         Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Viasat Broadcasting UK/Comisia
   (Cauza T-125/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Serviciul public de radiodifuziune - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Ajutor pus în aplicare de autoritățile daneze în favoarea furnizorului serviciului public de radiodifuziune danez TV2/Danmark - Finanțare publică acordată pentru compensarea costurilor inerente executării obligațiilor de serviciu public - Compatibilitatea ajutorului - Hotărârea Altmark”))
   (2015/C 389/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Viasat Broadcasting UK (West Drayton, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Kalsmose-Hjelmborg și M. Honoré, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și B. Stromsky, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial C. Vang și V. Pasternak Jørgensen, agenți, ulterior V. Pasternak Jørgensen, asistată de K. Lundgaard Hansen, avocat, și în final C. Thorning, agent, asistat de K. Lundgaard Hansen și R. Holgaard, avocați) și TV2/Danmark A/S (Odense, Danemarca) (reprezentant: O. Koktvedgaard, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2011/839/UE a Comisiei din 20 aprilie 2011 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca (C 2/03) în favoarea TV2/Danmark (JO L 340, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni în măsura în care aceasta urmărește anularea Deciziei 2011/839/UE a Comisiei din 20 aprilie 2011 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca (C 2/03) în favoarea TV2/Danmark și în măsura în care Comisia a considerat că veniturile din publicitate pentru anii 1995 și 1996 plătite TV2/Danmark A/S prin intermediul Fondului TV2 constituie ajutoare de stat.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Viasat Broadcasting UK Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               TV2/Danmark A/S suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012.


title: Cauza T-58/10: Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2012 — Phoenix-Reisen și DRV/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Regimul german privind indemnizațiile plătite salariaților întreprinderilor declarate insolvabile și finanțarea lor — Decizie prin care se constată inexistența unui ajutor de stat — Inadmisibilitate” )

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/9

         Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2012 — Phoenix-Reisen și DRV/Comisia
   (Cauza T-58/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Regimul german privind indemnizațiile plătite salariaților întreprinderilor declarate insolvabile și finanțarea lor - Decizie prin care se constată inexistența unui ajutor de stat - Inadmisibilitate)
   2012/C 58/17
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Phoenix-Reisen GmbH (Bonn, Germania) și Deutscher Reiseverband eV (DRV) (Berlin, Germania) (reprezentant: R. Gerharz, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și B. Martenczuk, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, J. Möller și B. Klein, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 8707 final a Comisiei din 19 noiembrie 2009 prin care se declară că regimul privind indemnizațiile plătite salariaților întreprinderilor devenite insolvabile și finanțarea lor, prevăzută de legislația germană, nu constituie un ajutor de stat (ajutorul NN 55/2009) (JO C 323, p. 5)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Phoenix-Reisen GmbH și Deutscher Reiseverband eV (DRV) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-731/16: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2017 – Perifereia Stereas Elladas/Comisia

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/63

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2017 – Perifereia Stereas Elladas/Comisia
   (Cauza T-731/16) (1)

   (2017/C 144/98)
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 462, 12.12.2016.


title: Cauza T-556/15: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Portugalia/Comisia

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/64

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-556/15)
   (2015/C 398/78)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão și J. Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               1)

               Anularea Deciziei C(2015) 4076 (1) a Comisiei în ceea ce privește, pentru motivul „Deficiențe ale LPIS”, excluderea de la finanțare a sumei de 13 7 3 89  156,95 euro care corespunde cheltuielilor declarate de Republica Portugheză în cadrul măsurii Alte ajutoare directe pe suprafețe, pentru exercițiile financiare 2010, 2011 și 2012;

               2)

               Obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă următoarele motive, în legătură cu vicii privind:

               A –

               În ceea ce privește exercițiile financiare 2009 și 2010
               Încălcarea principiului proporționalității și a articolului 5TUE în măsura în care, deși calculele și premisele sunt aceleași cu cele deja acceptate de Comisie în investigații anterioare, Comisia nu a acceptat, într-un mod justificat în mod corespunzător, calculul prezentat de autoritățile portugheze, odată cu aplicarea unei corecții forfetare, deși s-au înregistrat numeroase ameliorări după implementarea Planului de acțiune în IACS, a constituit o încălcare clară a principiului cooperării loiale.

               B –

               În ceea ce privește exercițiul 2011:

                           1.

                           Încălcarea principiului cooperării loiale întrucât Comisia a subevaluat, în ceea ce privește deficiențele de funcționare a LPIS/GIS pentru anul 2011, munca depusă de autoritățile portugheze, în special, măsurile pe care le-au adoptat, cum ar fi Planul de acțiune, validat de organismul de certificare și implementat, în special în ceea ce privește 2011, cu acordul și cu știrea Comisiei.

                           2.

                           Încălcarea principiului audi alteram partem întrucât notificarea întemeiată pe articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 885/06 (2) în ceea ce privește campania 2011, afirmă că obiectul investigației îl constituie neregulile identificate la nivelul LPIS, însă decizia este întemeiată pe consolidarea nelegală a drepturilor, ceea ce nu se menționează în scrisoare, astfel cum prevede articolul 11, și astfel, autoritățile portugheze nu au avut ocazia să își exprime punctul de vedere.

                           3.

                           Încălcarea articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 885/06, în măsura în care decizia nu este motivată în mod corespunzător, întrucât motivele/temeiurile acesteia nu sunt clare, și astfel încalcă ratio și obiectivul articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 885/06.

               C –

               Majorare/Rate de corecție forfetare – Pentru exercițiile 2009-2011
               Încălcarea articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1290/2015 (3) și a principiului proporționalității, și caracterul sancționator al AGRI/61 495/2002-REV1, având în vedere că măsurile adoptate (a se vedea deciziile) nu sunt adecvate sal necesare pentru scopul urmărit și depășesc ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv, întrucât autoritățile portugheze efectuează calculele potrivit orientărilor Comisiei și după ce Comisia decide să aplice o corecție forfetară.

      (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 182, p. 39).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO L 171, p. 90).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 2005, L 209, p. 1, Ediție specială 14/vol. 1, p. 193)


title: Cauza T-482/13: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2013 — MedSkin Solutions Dr. Suwelack/OAPI — Cryo-Save (CryoSafe)

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/33

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2013 — MedSkin Solutions Dr. Suwelack/OAPI — Cryo-Save (CryoSafe)
   (Cauza T-482/13)
   2013/C 313/63
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt A. Thünken)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cryo-Save AG (Pfäffikon, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 4 iulie 2013 (cauza R 1759/2012-4) și modificarea acesteia în sensul că recursul formulat de reclamantă împotriva OAPI este întemeiat și, în consecință, respingerea opoziției;

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 4 iulie 2013 (cauza R 1759/2012-4) și trimiterea cauzei la examinatorul competent/examinatoarea competentă din OAPI;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CryoSafe” pentru produse și servicii din clasele 5 și 40 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 619 586

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Cryo-Save AG

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „CryoSafe” pentru produse din clasele 10, 42 și 44

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza C-407/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 17 iulie 2013 — Rotondo și alții/Rete Ferroviaria Italiana

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 17 iulie 2013 — Rotondo și alții/Rete Ferroviaria Italiana
   (Cauza C-407/13)
   2013/C 313/12
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Francesco Rotondo și alții

      Pârâtă: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Întrebările preliminare

               1.

               Clauzele acordului-cadru privind munca pe durată nedeterminată preluat de Directiva 1999/70/CE (1) sunt aplicabile muncii din sectorul nautic? Mai precis, clauza 2 punctul 1 se referă și la lucrătorii angajați pe durată determinată pe feriboturile care efectuează curse zilnice?

               2.

               Acordul-cadru preluat de Directiva 1999/70/CE și în special clauza 3 punctul 1 din acesta se opune unei legislații naționale care prevede (articolul 332 din Codul navigației) că „durata”, iar nu „termenul” pe care este încheiat contractul trebuie indicată? Este compatibilă cu directiva menționată prevederea unei durate a contractului cu indicarea unui termen final cert în ceea ce privește numărul de zile („cel mult 78 de zile”), dar incert în ceea ce privește expirarea sa?

               3.

               Acordul-cadru preluat de Directiva 1999/70/CE și în special clauza 3 punctul 1 se opune unei legislații naționale (articolele 325, 326 și 332 din Codul navigației) care consideră că motivele obiective ale contractului pe durată determinată sunt constituite de simpla indicare a călătoriei sau a călătoriilor care urmează a fi efectuate, astfel încât să coincidă, în esență, obiectul contractului (prestația) cu cauza sa (motivul încheierii unui contract pe durată determinată)?

               4.

               Acordul-cadru preluat de directivă se opune unei legislații naționale (în speță, Codul navigației) care exclude, în cazul recurgerii la o succesiune de contracte (de natură să constituie un abuz în sensul clauzei 5), ca acestea să fie transformate într-un raport de muncă pe durată nedeterminată (măsură prevăzută la articolul 326 din Codul navigației numai în ipoteza în care persoana angajată lucrează neîntrerupt pe o perioadă mai mare de un an și în ipoteza în care timpul scurs între încetarea unui contract și încheierea contractului următor nu depășește șaizeci de zile)?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-624/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas – Lituania) – UAB „Litdana”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 314 — Regimul marjei de profit — Condiții de aplicare — Refuzul autorităților fiscale naționale de a acorda unei persoane impozabile beneficiul dreptului de a aplica regimul marjei de profit — Mențiuni pe facturi referitoare atât la aplicarea de către furnizor a regimului marjei de profit, cât și la scutirea de TVA — Neaplicarea de către furnizor a regimului marjei de profit livrării — Indicii care permit să se presupună existența unor nereguli sau a unei fraude la livrare]

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/7

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas – Lituania) – UAB „Litdana”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Cauza C-624/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 314 - Regimul marjei de profit - Condiții de aplicare - Refuzul autorităților fiscale naționale de a acorda unei persoane impozabile beneficiul dreptului de a aplica regimul marjei de profit - Mențiuni pe facturi referitoare atât la aplicarea de către furnizor a regimului marjei de profit, cât și la scutirea de TVA - Neaplicarea de către furnizor a regimului marjei de profit livrării - Indicii care permit să se presupună existența unor nereguli sau a unei fraude la livrare])
   (2017/C 239/09)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Litdana”

      Pârât: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      cu participarea: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Dispozitivul

   Articolul 314 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45/UE a Consiliului din 13 iulie 2010, trebuie interpretat în sensul că se opune ca autoritățile competente ale unui stat membru să refuze unei persoane impozabile, care a primit o factură pe care figurează mențiuni referitoare atât la regimul marjei de profit, cât și la scutirea de taxa pe valoarea adăugată (TVA), dreptul de a aplica regimul marjei de profit, chiar dacă dintr-un control ulterior efectuat de autoritățile menționate rezultă că comerciantul persoană impozabilă care a furnizat bunurile second-hand nu aplicase efectiv acest regim livrării acestor bunuri, cu excepția cazului în care autoritățile competente stabilesc că persoana impozabilă nu a acționat cu bună-credință sau că nu a luat toate măsurile rezonabile care îi stăteau în putere pentru a se asigura că operațiunea pe care o efectuează nu o pune în situația de a participa la o fraudă fiscală, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016


title: Cauza T-430/11: Acțiune introdusă la 4 august 2011 — Telefónica/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/47

         Acțiune introdusă la 4 august 2011 — Telefónica/Comisia
   (Cauza T-430/11)
   2011/C 282/86
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Telefónica, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller și J. Domínguez Pérez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolului 1 alineatul (1) din decizie;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolului 1 alineatele (4) și (5) din decizie;

               —

               cu titlu mai subsidiar, anularea articolului 4 din decizie sau, eventual, modificarea conținutului acestuia;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva articolului 1 din decizia Comisiei Europene din 12 ianuarie 2001 în cazul C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine pusă în aplicare de Spania.
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-429/10, BBVA/Comisia.


title: Cauza T-333/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — ATC și alții/Comisia ( „Răspundere extracontractuală — Sănătate animală — Măsuri de salvgardare în situație de criză — Măsuri de protecție referitoare la prezența gripei aviare puternic patogene în anumite țări terțe — Interzicerea importului de păsări sălbatice capturate în mediul lor natural — Încălcare suficient de gravă a unor norme de drept care conferă drepturi particularilor — Nerespectare manifestă și gravă a limitelor puterii de apreciere — Directivele 91/496/CE și 92/65/CE — Principiul precauției — Obligația de diligență — Proporționalitate” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/22

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — ATC și alții/Comisia
   (Cauza T-333/10) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Sănătate animală - Măsuri de salvgardare în situație de criză - Măsuri de protecție referitoare la prezența gripei aviare puternic patogene în anumite țări terțe - Interzicerea importului de păsări sălbatice capturate în mediul lor natural - Încălcare suficient de gravă a unor norme de drept care conferă drepturi particularilor - Nerespectare manifestă și gravă a limitelor puterii de apreciere - Directivele 91/496/CE și 92/65/CE - Principiul precauției - Obligația de diligență - Proporționalitate)
   2013/C 325/37
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamanți: Animal Trading Company (ATC) BV (Loon op Zand, Țările de Jos), Avicentra NV (Malle, Belgia), Borgstein birds and Zoofood Trading vof (Wamel, Țările de Jos), Bird Trading Company Van der Stappen BV (Dongen, Țările de Jos), New Little Bird’s Srl (Anagni, Italia), Vogelhuis Kloeg (Zevenbergen, Țările de Jos), și Giovanni Pistone (Westerlo, Belgia) (reprezentanți: M. Osse și J. Houdijk, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți:: F. Jimeno Fernández și B. Burggraaf, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-au suferit ca urmare a adoptării, inițial, a Deciziei 2005/760/CE a Comisiei din 27 octombrie 2005 privind unele măsuri de protecție referitoare la prezența gripei aviare puternic patogene în anumite țări terțe, aplicabile importului de păsări ținute în captivitate (JO L 285, p. 60, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 198), a cărei aplicare a fost prelungită, și, apoi, a Regulamentului (CE) nr. 318/2007 al Comisiei din 23 martie 2007 de stabilire a condițiilor de sănătate animală pentru importurile anumitor păsări în Comunitate și a condițiilor de carantină (JO L 84, p. 7).

      Dispozitivul

               1.

               Uniunea Europeană este obligată să repare prejudiciul suferit de Animal Trading Company (ATC) BV, de Avicentra NV, de Borgstein birds and Zoofood Trading vof, de Bird Trading Company Van der Stappen BV, de New Little Bird’s Srl, de Vogelhuis Kloeg și de domnul Giovanni Pistone ca urmare a adoptării și a punerii în aplicare de către Comisia Europeană, în primul rând, a Deciziei 2005/760/CE din 27 octombrie 2005 privind unele măsuri de protecție referitoare la prezența gripei aviare puternic patogene în anumite țări terțe, aplicabile importului de păsări ținute în captivitate, în al doilea rând, a Deciziei 2005/862/CE din 30 noiembrie 2005 de modificare a Deciziilor 2005/759/CE și 2005/760/CE în ceea ce privește măsurile de luptă împotriva gripei aviare la alte păsări decât păsările de curte, în al treilea rând, a Deciziei 2006/79/CE din 31 ianuarie 2006 de modificare a Deciziilor 2005/759/CE și 2005/760/CE, în ceea ce privește o prelungire a perioadei de aplicare a acestora, în al patrulea rând, a Deciziei 2006/405/CE din 7 iunie 2006 de modificare a Deciziilor 2005/710/CE, 2005/734/CE, 2005/758/CE, 2005/759/CE, 2005/760/CE, 2006/247/CE și 2006/265/CE în ceea ce privește anumite măsuri de protecție împotriva influenței aviare înalt patogene, în al cincilea rând, a Deciziei 2006/522/CE din 25 iulie 2006 de modificare a Deciziilor 2005/759/CE și 2005/760/CE privind unele măsuri de protecție referitoare la gripa aviară puternic patogenă și la introducerea anumitor păsări vii în Comunitate, în al șaselea rând, a Deciziei 2007/21/CE din 22 decembrie 2006 de modificare a Deciziei 2005/760/CE în ceea ce privește anumite măsuri de protecție referitoare la prezența gripei aviare puternic patogene și la importurile de păsări, altele decât păsările de curte, în Comunitate, precum și, în al șaptelea rând, a Deciziei 2007/183/CE din 23 martie 2007 de modificare a Deciziei 2005/760.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Părțile vor transmite Tribunalului, în termen de trei luni de la data pronunțării hotărârii, cuantumul despăgubirilor, stabilit de comun acord.

               4.

               În lipsa unui acord, părțile vor transmite Tribunalului, în același termen, concluziile lor privind cuantumul despăgubirilor.

               5.

               Amână pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-119/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 25 februarie 2016 – C Danmark I/Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 25 februarie 2016 – C Danmark I/Skatteministeriet
   (Cauza C-119/16)
   (2016/C 270/32)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: C Danmark I

      Pârât: Skatteministeriet

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/49/CE (1) coroborat cu articolul 1 alineatul (4) din aceasta trebuie să fie interpretat în sensul că o societate rezidentă într-un stat membru care este vizată de articolul 3 din directivă şi, în împrejurări cum sunt cele din prezenta cauză, primeşte dobânzi din partea unei filiale din alt stat membru este „beneficiarul” acestei dobânzi în sensul directivei?

                           1.1.

                           Noţiunea „beneficiar” de la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/49/CE coroborat cu articolul 1 alineatul (4) din aceasta trebuie să fie interpretată în concordanţă cu noţiunea corespunzătoare de la articolul 11 din Modelul de convenție fiscală din 1977 al OCDE?

                           1.2.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1.1., noţiunea trebuie să fie interpretată doar din perspectiva comentariului la articolul 11 din Modelul de convenție fiscală al OCDE (punctul 8) sau pot fi integrate în interpretare comentariile ulterioare, inclusiv completările aduse în 2003 referitoare la „societăţile-conductă” (punctul 8.1, în prezent punctul 10.1) şi completările aduse în 2014 referitoare la „obligaţiile legale sau contractuale” (punctul 10.2)?

                           1.3.

                           Dacă pot fi integrate în interpretare Comentariile din 2003, trebuie să fi existat efectiv, ca o condiţie pentru a considera că o societate nu este un „beneficiar” în sensul Directivei 2003/49/CE, o direcţionare de fonduri către aceste persoane care sunt considerate de statul în care este rezident plătitorul dobânzii ca fiind „beneficiarii” dobânzii în cauză şi – în cazul unui răspuns afirmativ – transferul efectiv trebuie să aibă loc, ca o condiţie suplimentară, la un moment apropiat de plata dobânzilor şi/sau să aibă loc ca plată a unor dobânzi?

                                       1.3.1.

                                       Care este în acest context relevanţa aspectului dacă se utilizează capital social pentru credit, dacă dobânzile în cauză sunt incluse în suma pentru care sunt plătite (sunt „capitalizate”), dacă beneficiarul dobânzilor a efectuat ulterior un transfer în cadrul grupului către societatea-mamă rezidentă în acelaşi stat în vederea ajustării câştigurilor în scopuri fiscale potrivit normelor care prevalează în statul respectiv, dacă dobânzile în cauză sunt convertite ulterior în capital social în societatea debitoare, dacă beneficiarul dobânzilor a avut obligaţia legală sau contractuală de a transfera dobânzile către o altă persoană şi dacă majoritatea persoanelor considerate de statul în care este rezidentă persoana care plăteşte dobânzile ca fiind „beneficiarii” dobânzilor sunt rezidente în alte state membre sau alte state cu care Danemarca a încheiat o convenţie privind dubla impunere, astfel încât, potrivit legislaţiei fiscale daneze, nu ar fi existat un temei pentru reținerea unui impozit la sursă în cazul în care aceste persoane au fost creditori şi astfel au primit dobânzile în mod direct?

                           1.4.

                           Ce relevanţă are pentru aprecierea aspectului dacă beneficiarul dobânzilor trebuie să fie considerat ca fiind un „beneficiar” în sensul directivei faptul că instanţa de trimitere, în urma analizării împrejurărilor cauzei, concluzionează că beneficiarul – fără să fi fost obligat în mod legal sau contractual să transfere dobânzile primite către o altă persoană – nu a avut dreptul „deplin”„de uz și de folosință” a dobânzilor, astfel cum este menţionat în Comentariile din 2014 referitoare la Modelul de convenție fiscală din 1977?

               2.

               Pentru invocarea de către un stat membru a articolului 5 alineatul (1) din directivă privind aplicarea dispoziţiilor naţionale pentru prevenirea fraudelor sau a abuzurilor ori a articolului 5 alineatul (2) din directivă, este necesar ca statul membru în cauză să fi adoptat o dispoziţie internă specială de punere în aplicare a articolului 5 din directivă sau ca dreptul naţional să conţină dispoziţii generale ori principii referitoare la fraude, abuzuri sau evaziunea fiscală care pot fi interpretate în conformitate cu articolul 5?

                           2.1.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, articolul 2 alineatul (2) litera (d) din Legea privind impozitul pe profit, care prevede că obligaţiile fiscale limitate pentru veniturile din dobânzi nu includ „dobânzile scutite de impozit […] în temeiul Directivei 2003/49/CE privind sistemul comun de impozitare, aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite”, poate fi considerat ca fiind o dispoziţie naţională specială în sensul articolului 5 din directivă?

               3.

               O dispoziţie dintr-o convenţie privind dubla impunere încheiată între două state membre şi întocmită în conformitate cu Modelul de convenție fiscală al OCDE, potrivit căreia impozitarea dobânzilor este condiționată de aspectul dacă persoana care primeşte dobânzile este considerată ca fiind beneficiarul dobânzilor, constituie o dispoziţie împotriva abuzurilor întemeiată pe convenții care este vizată de articolul 5 din directivă?

               4.

               Un stat membru care nu doreşte să recunoască faptul că o societate dintr-un alt stat membru este beneficiarul dobânzii şi susţine că societatea din celălalt stat membru este o aşa-zisă societate-conductă artificială este obligat în conformitate cu Directiva 2003/49/CE sau cu articolul 10 CE să precizeze în acest caz cine este considerat de statul membru ca fiind beneficiarul?

               5.

               Dacă o societate rezidentă într-un stat membru (societate-mamă) este considerată de fapt ca nefiind scutită de impozitul cu reţinere la sursă potrivit Directivei 2003/49/CE în ceea ce priveşte dobânzile primite de la o societate rezidentă în alt stat membru (filială) şi se consideră că societatea-mamă din acest din urmă stat membru are obligaţii fiscale limitate pentru dobânzile respective în statul membru menţionat, articolul 43 CE coroborat cu articolul 48 CE se opune unei reglementări potrivit căreia cel din urmă stat membru impune societăţii obligate să reţină impozitul la sursă (filiala) să plătească dobânzi de întârziere în cazul plăţii cu întârziere a creanţelor generate de impozitul cu reţinere la sursă la o rată mai mare a dobânzii decât rata dobânzii de întârziere percepute de statul membru în cauză pentru creanţele generate de impozitul pe profit (inclusiv pe veniturile din dobânzi) revendicate împotriva unei societăţi rezidente în acelaşi stat membru?

               6.

               Dacă o societate rezidentă într-un stat membru (societate-mamă) este considerată de fapt ca nefiind scutită de reţinerea la sursă a impozitului potrivit Directivei 2003/49/CE în ceea ce priveşte dobânzile primite de la o societate rezidentă în alt stat membru (filială), iar societatea-mamă din acest din urmă stat membru este considerată ca fiind persoană impozabilă cu obligaţii fiscale limitate în cazul dobânzii respective în statul membru menţionat, articolul 43 CE coroborat cu articolul 48 (în subsidiar articolul 56 CE), analizate separat sau împreună, se opune unei reglementări potrivit căreia:

                           a)

                           cel din urmă stat membru impune persoanei care plăteşte dobânzile să reţină la sursă impozitul pentru dobânzi şi consideră că persoana respectivă datorează autorităţilor pentru impozitul nereţinut la sursă, atunci când nu există o asemenea obligaţie de reţinere la sursă a impozitului în cazul în care beneficiarul dobânzilor este rezident în cel din urmă stat membru?

                           b)

                           o societate-mamă din cel din urmă stat membru nu ar fi fost obligată să efectueze plăţi în avans ale impozitului pe profit în primii doi ani fiscali, ci ar fi început să plătească impozitul pe profit doar mult mai târziu în raport cu dată-limită pentru impozitul cu reţinere la sursă?

                     Se solicită Curţii de Justiţie a Uniunii să includă răspunsul la a cincea întrebare în răspunsul său la a şasea întrebare.

      (1)  Directiva 2003/49/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind sistemul comun de impozitare, aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite (JO 2003, L 157, p. 49, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 75).


title: Cauza T-603/14: Ordonanța Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Drex Technologies/Consiliul

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/60

         Ordonanța Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Drex Technologies/Consiliul
   (Cauza T-603/14) (1)

   (2015/C 381/82)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza C-70/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 17 februarie 2009 – Alexander Hengartner și Rudolf Gasser

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 17 februarie 2009 – Alexander Hengartner și Rudolf Gasser
   (Cauza C-70/09)
   2009/C 102/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Alexander Hengartner, Rudolf Gasser

      Pârât: Vorarlberger Landesregierung

      Întrebările preliminare

               1)

               Atunci când titularul unei drept de vânătoare vinde pe teritoriul național vânatul ucis de acesta, vânătoarea constituie o activitate independentă în sensul articolului 43 CE chiar dacă, în ansamblu, această activitate nu urmărește obținerea de profit?


title: Cauza T-351/09: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2011 — Acetificio Marcello de Nigris/Comisia ( „Acțiune în anulare — Înregistrarea unei indicații geografice protejate — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/17

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2011 — Acetificio Marcello de Nigris/Comisia
   (Cauza T-351/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Înregistrarea unei indicații geografice protejate - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2011/C 282/32
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Acetificio Marcello de Nigris Srl (Afragola, Italia) (reprezentanți: P. Perani și P. Pozzi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi și B. Rasmussen, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri și S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 583/2009 al Comisiei din 3 iulie 2009 de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Aceto balsamico di Modena (IGP)] (JO L 175, p. 7)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Nu mai este necesar să se pronunțe cu privire la cererea de intervenție formulată de Consorzio Filiera Aceto Balsamico di Modena.

               3.

               Obligă Acetificio Marcello de Nigris Srl la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4.

               Obligă Republica Italiană și Consorzio Filiera Aceto Balsamico di Modena la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza T-368/10: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2010 — Rubinetteria Cisal/Comisia

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/61

      Acțiune introdusă la 3 septembrie 2010 — Rubinetteria Cisal/Comisia
      (Cauza T-368/10)
      ()
      (2010/C 288/110)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Rubinetteria Cisal SpA (Alzo Frazione di Pella, Italia) (reprezentant: M. Pinnarò, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea Deciziei C(2010) 4185 din 23 iunie 2010;

                  —

                  în subsidiar, în cazul în care Curtea nu anulează amenda aplicată, reducerea sancțiunii la o sumă mai adecvată;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Decizia atacă în prezenta cauză este aceeași cu decizia din cauza T-364/10, Duravit și alții/Comisia.
      În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă următoarele motive:
      I.   Încălcarea și aplicarea greșită a articolelor 101 TFUE și 53 SEE.
      Se susține în acest sens că, în măsura în care privește societatea Cisal, decizia este absolut eronată, întrucât Cisal nu a participat (nici măcar involuntar) la o înțelegere, limitându-se la schimbul de informații comerciale care nu erau sensibile, neconfidențiale (în cvasitotalitatea cazurilor), ulterioare alegerilor efectuate în mod autonom și deja comunicate pe piață.
      II.   Încălcarea principiului proporționalității și egalității.
      Potrivit reclamantei, Comisia a omis să țină seama de faptul că rolul, implicarea, responsabilitatea, avantajele etc. fiecărui producător diferă foarte mult de la unul la altul. Mai exact, pârâta nu diferențiază și nu explică de ce societății Cisal trebuie să i se aplice maximul sancțiunii, având în vedere că aceasta: i) a rămas străină de una dintre cele două asocieri (Michelangelo); ii) nu a avut niciodată contacte bilaterale; iii) nu a participat la reuniunile în care au fost examinate toate cele trei produse (ci numai robineții și articolele din ceramică); iv) a deținut totdeauna o parte nesemnificativă din piață.
      În ceea ce privește stabilirea amenzii, reclamanta susține că pârâta ar fi trebuit să ia în considerare și să verifice impactul concret asupra pieței și dimensiunea pieței geografice relevante și să țină seama de capacitatea economică efectivă a societății Cisal de a denatura concurența și de ponderea specifică a acesteia.
      Reclamanta mai susține că baza de calcul ce ar fi fost utilizată la stabilirea amenzii ar fi fost eronată, întrucât nu ar fi fost luate în considerare circumstanțele atenuante.