title: Cauza T-273/10: Acțiune introdusă la 18 iunie 2010 — Olive Line International/OAPI — O. International (O•LIVE)

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/56

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2010 — Olive Line International/OAPI — O. International (O•LIVE)
   (Cauza T-273/10)
   ()
   2010/C 221/89
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Olive Line International, S. L. (Madrid, Spania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: O. International, S.r.l (Spoleto, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 aprilie 2010 în cauza R 4/2009-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată în cazul în care devine intervenientă în cauză.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „O•LIVE” pentru produse și servicii din clasele 3 și 44 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 5715008.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară înregistrată nr. 5086657 „Olive Line” pentru produse din clasele 3, 29 și 30; marca figurativă spaniolă înregistrată nr. 2741533 „Olive Line” pentru produse din clasele 3, 29 și 30; marca verbală spaniolă înregistrată nr. 2525564 „Olive Line” pentru produse din clasa 3.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a apreciat în mod eronat că nu exista risc de confuzie între mărcile în cauză.


title: Cauza F-140/11: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/25

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-140/11)
   2012/C 65/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: Ph.-E. Partsch, E. Raimond, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei directorului general al OLAF prin care reclamantul a fost invitat pentru ultima oară la o audiere în cadrul unei investigații interne și prin care s-a indicat că va fi adoptat un raport final privind investigația numai pe baza informațiilor obținute și analizate în mod unilateral de OLAF, în cazul în care reclamantul nu dă curs acestei invitații, precum și a scrisorii prin care a fost respinsă reclamația formulată de reclamant

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 28 octombrie 2011;

               —

               anularea scrisorii din 2 decembrie 2011 care cuprinde soluția adoptată cu privire la reclamația din 21 noiembrie 2011;

               —

               plata către reclamant a sumei de 7 000 de euro cu titlu de daune interese compensatorii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-717/13: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2015 – Chair Entertainment Group/OAPI – Libelle (SHADOW COMPLEX) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SHADOW COMPLEX — Marca comunitară verbală anterioară BusinessShadow — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/37

         Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2015 – Chair Entertainment Group/OAPI – Libelle (SHADOW COMPLEX)
   (Cauza T-717/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SHADOW COMPLEX - Marca comunitară verbală anterioară BusinessShadow - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 198/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chair Entertainment Group LLC (Provo, Utah, Statele Unite) (reprezentant: E. Armijo Chávarri, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Libelle AG (Stuttgart, Germania) (reprezentant: E. Strauß, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 1 octombrie 2013 (cauza R 776/2011-2) privind o procedură de opoziție între Libelle AG și Chair Entertainment Group LLC.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Chair Entertainment Group LLC suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3)

               Libelle AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza T-268/10 RENV: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – PPG și SNF/ECHA („REACH — Identificarea acrilamidei drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită — Intermediari — Acțiune în anulare — Afectare directă — Admisibilitate — Proporționalitate — Egalitate de tratament”)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/24

         Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – PPG și SNF/ECHA
   (Cauza T-268/10 RENV) (1)

   ((„REACH - Identificarea acrilamidei drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Intermediari - Acțiune în anulare - Afectare directă - Admisibilitate - Proporționalitate - Egalitate de tratament”))
   (2015/C 389/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Bruxelles, Belgia) și SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Franța) (reprezentanți: R. Cana, D. Abrahams și E. Mullier, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä, W. Broere și T. Zbihlej, agenți, asistați de J. Stuyck și A.-M. Vandromme, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: B. Koopman, agent) și Comisia Europeană (reprezentanți: D. Kukovec, E. Manhaeve și K. Talabér Ritz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei ECHA de identificare a acrilamidei (CE nr. 201-173-7) drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), în conformitate cu articolul 59 din acest regulament

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) și SNF SAS să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA).

               3)

               Regatul Țărilor de Jos și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-323/11: Ordonanța președintelui Curții din 29 martie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/12

         Ordonanța președintelui Curții din 29 martie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-323/11) (1)

   2012/C 235/26
   Limba de procedură: daneza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-7/09: Hotărârea Tribunalului din 21 aprilie 2010 — Shunk/OAPI (Reprezentarea unei părți a unei mandrine) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare reprezentând o parte a unei mandrine cu trei renuri — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94)” ]

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/29

         Hotărârea Tribunalului din 21 aprilie 2010 — Shunk/OAPI (Reprezentarea unei părți a unei mandrine)
   (Cauza T-7/09) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare reprezentând o parte a unei mandrine cu trei renuri - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94)”)
   2010/C 148/52
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă:: Schunk GmbH & Co. KG Spann- und Greiftechnik (Lauffen am Neckar, Germania) (reprezentant: C. Koppe-Zagouras, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 31 octombrie 2008 (cauza R 1109/2007-1) privind înregistrarea ca marcă comunitară a unui semn reprezentând o parte a unei mandrine cu trei renuri.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Schunk GmbH & Co. KG Spann- und Greiftechnik la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza C-532/09 P: Recurs introdus la 18 decembrie 2009 de Vladimir Ivanov împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 30 septembrie 2009 în cauza T-166/08, Ivanov/Comisia

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/22

         Recurs introdus la 18 decembrie 2009 de Vladimir Ivanov împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 30 septembrie 2009 în cauza T-166/08, Ivanov/Comisia
   (Cauza C-532/09 P)
   2010/C 51/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Vladimir Ivanov (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Declararea admisibilității recursului;

               —

               declararea temeiniciei recursului;

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului de Primă instanță din 30 septembrie 2009;

               —

               statuarea conform cererii de sesizare a instanței;

               —

               obligarea părții adverse la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului său recurentul invocă trei motive.
   Prin intermediul primului motiv, care prezintă două laturi, acesta susține că Tribunalul nu ar fi trebui să aplice rezerva abuzului de procedură pentru a motiva inadmisibilitatea acțiunii sale în răspundere extracontractuală din moment ce domeniul de aplicare foarte limitat al acestei rezerve nu ar privi decât cazurile excepționale în care acțiunea în despăgubiri urmărește să obțină plata unei sume identice cu cea pe care recurentul ar fi obținut-o în caz de succes al unei acțiuni în anulare. Or, în speță, acțiunea în desbăgubiri introdusă de recurent ar fi total autonomă, acesta din urmă solicitând să se constate răspunderea extracontractuală a Comisiei pentru comportamentul adoptat în privința sa, și pentru lipsa obținerii unei situații financiare identice cu cea pe care ar fi avut-o în caz de anulare a deciziilor Comisiei.
   În acest context, recurentul consideră, în plus, că rezerva abuzului de procedură nu poate fi invocată din oficiu de Tribunal, întrucât sarcina probei unui astfel de abuz îi revine pârâtei.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentul susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin solicitarea constatării unui comportament ilicit al Comisiei drept condiție prealabilă pentru constatarea răspunderii sale extracontractuale, deși nelegalitatea comportamentului instituțiilor europene nu s-ar regăsi printre condițiile reținute de jurisprudența cea mai recentă a Tribunalului pentru constatarea răspunderii instituțiilor menționate.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentul consideră, în final, că prin faptul că a statuat că o acțiune în anulare ar fi fost mai adecvată decât o acțiune în despăgubiri, ordonanța atacată a adus atingere dreptului său la un control jurisdicțional efectiv, astfel cum acesta este recunoscut de Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-74/11: Hotărârea Tribunalului din 30 mai 2013 — Omnis Group/Comisia [ „Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața furnizării de software pentru planificarea resurselor întreprinderii (ERP) și de aplicații software utilizate în întreprinderi (EAS) — Decizie de respingere a unei plângeri — Lipsa interesului Uniunii” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/66

         Hotărârea Tribunalului din 30 mai 2013 — Omnis Group/Comisia
   (Cauza T-74/11) (1)

   (Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața furnizării de software pentru planificarea resurselor întreprinderii (ERP) și de aplicații software utilizate în întreprinderi (EAS) - Decizie de respingere a unei plângeri - Lipsa interesului Uniunii)
   2013/C 225/147
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamantă: Omnis Group Srl (București, România) (reprezentant: D. A. F. Tarara, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Biolan și J. Bourke, ulterior A. Biolan și C. Hödlmayr, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Microsoft Corp. (Redmond, Washington, Statele Unite) (reprezentanți: A. M. Baciu și G. Harapcea, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei C(2010) 8529 a Comisiei din 1 decembrie 2010 prin care s-a respins plângerea (cazul COMP/39.784 — Omnis/Microsoft) privind pretinse încălcări ale articolelor 101 TFUE, 102 TFUE și 106 TFUE de către Microsoft Corp. pe piața aplicațiilor software utilizate în întreprinderi, denumite programe de tip „aplicații software utilizate în întreprinderi/software pentru planificarea resurselor întreprinderii”

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Omnis Group Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 26.3.2011.


title: Cauza T-503/10: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2012 — IDT Biologika/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de produse — Procedură de cerere de ofertă — Furnizarea în Serbia de vaccinuri antirabice — Respingerea ofertei depuse de un ofertant — Atribuirea contractului unui alt ofertant” )

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/22

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2012 — IDT Biologika/Comisia
   (Cauza T-503/10) (1)

   (Contracte de achiziții publice de produse - Procedură de cerere de ofertă - Furnizarea în Serbia de vaccinuri antirabice - Respingerea ofertei depuse de un ofertant - Atribuirea contractului unui alt ofertant)
   2012/C 379/37
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: IDT Biologika GmbH (Dessau-Roßlau, Germania) (reprezentanți: R. Gross, T. Kroupa, T. Drosdziok și F. Ahr, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Delegației Uniunii Europene în Republica Serbia din 10 august 2010 (JO 2010/S 192-292332), prin care contractul având referința EuropeAid/129809/C/SUP/RS, referitor la furnizarea unui vaccin antirabic pentru campaniile de vaccinare din Serbia, a fost atribuit consorțiului aflat sub conducerea societății Bioveta a.s. și prin care s-a respins oferta reclamantei.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă IDT Biologika GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-183/08 P: Ordonanța Curții din 5 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Provincia di Imperia (Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Condiții de admisibilitate a unei acțiuni în anulare — Interesul de a exercita acțiunea — Cerere de propuneri privind finanțarea unor acțiuni inovatoare prin Fondul Social European — Decizie de respingere — Existența în favoarea recurentului a unui beneficiu care rezultă dintr-o eventuală anulare a actului atacat)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/17

         Ordonanța Curții din 5 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Provincia di Imperia
   (Cauza C-183/08 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Condiții de admisibilitate a unei acțiuni în anulare - Interesul de a exercita acțiunea - Cerere de propuneri privind finanțarea unor acțiuni inovatoare prin Fondul Social European - Decizie de respingere - Existența în favoarea recurentului a unui beneficiu care rezultă dintr-o eventuală anulare a actului atacat)
   2009/C 113/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și L. Flynn, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Provincia di Imperia (reprezentanți: K. Platteau și S. Rostagno, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 14 februarie 2008, Provincia di Imperia/Comisia (T-351/05), prin care Tribunalul a declarat admisibilă (dar nefondată) acțiunea introdusă de reclamantă având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 30 iunie 2005 prin care aceasta refuza să îi acorde o subvenție în cadrul unei cereri de propuneri privind acțiuni inovatoare prin intermediul Fondului Social European — Încălcarea condițiilor de admisibilitate a unei acțiuni în anulare — Noțiunea de interes de a exercita acțiunea — Inexistența în favoarea recurentului a unui beneficiu care rezultă dintr-o eventuală anulare a actului atacat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul ca fiind vădit nefondat.

               2)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-172/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Stahlwerk Bous/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii — Nepronunțare asupra fondului — Acțiune în anulare — Cerere de adaptare a concluziilor — Lipsa unui element nou — Inadmisibilitate”]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/50

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Stahlwerk Bous/Comisia
   (Cauza T-172/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului - Acțiune în anulare - Cerere de adaptare a concluziilor - Lipsa unui element nou - Inadmisibilitate”])
   (2015/C 294/60)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Stahlwerk Bous GmbH (Bous, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de C. Renner, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Autoritatea de Supraveghere AELS (reprezentanți: X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali și C. Perrin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Respinge ca inadmisibilă cererea prin care se solicită ca concluziile prezentei acțiuni să fie adaptate pentru a se referi la Decizia C (2014) 8786 final a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) pus în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie.

               3)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererilor de intervenție prezentate de Flachglas Torgau GmbH și de Saint-Gobain Isover G+H AG, de Kronotex GmbH & Co. KG și de Kronoply GmbH, de Bayer MaterialScience AG, de Sabic Polyolefine GmbH, de Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, de Ineos Phenol GmbH și de Ineos Vinyls Deutschland GmbH, precum și de Advansa GmbH, de Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, de Aurubis AG, de CBW Chemie GmbH, de CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, de Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, de Dralon GmbH, de Hahl Filaments GmbH, de Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, de Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, de Nabaltec AG, Siltronic AG și de Wacker Chemie AG.

               4)

               Stahlwerk Bous GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană, inclusiv cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

               5)

               Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-554/10: Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2015 – Evropaïki Dynamiki/Frontex („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cereri de ofertă — Servicii informatice, material informatic și licenţe software — Respingerea ofertelor prezentate de un ofertant — Obligația de motivare — Criterii de selecție și de atribuire — Eroare vădită de apreciere — Răspundere extracontractuală”)

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/8

         Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2015 – Evropaïki Dynamiki/Frontex
   (Cauza T-554/10) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cereri de ofertă - Servicii informatice, material informatic și licenţe software - Respingerea ofertelor prezentate de un ofertant - Obligația de motivare - Criterii de selecție și de atribuire - Eroare vădită de apreciere - Răspundere extracontractuală”))
   (2015/C 190/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex) (reprezentanți: S. Vuorensola și H. Caniard, agenți, asistați de J. Stuyck și A.-M. Vandromme, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziilor de respingere a ofertelor prezentate de reclamantă în cadrul cererii de ofertă Frontex/OP/87/2010 privind un contract-cadru pentru „Servicii TIC” în domeniul tehnologiilor de gestiune și de securizare a informației (JO 2010/S 66-098323), și în cadrul cererii de ofertă Frontex/OP/98/2010, privind Proiectul-pilot EUROSUR de anvergură în domeniul coordonării tehnologiei informației și a comunicațiilor (JO 2010, S 90-134098), precum și a tuturor deciziilor conexe, inclusiv deciziile de atribuire a contractelor altor ofertanţi și, pe de altă parte, o acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit prin atribuirea contractelor ofertanților respectivi.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex) din 18 octombrie 2010, de respingere a ofertei prezentate de Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE în cadrul cererii de ofertă 2010/S 66-098323, pentru lotul nr. 1 (sisteme informatice), pentru furnizarea de servicii informatice, de material informatic și de licenţe software.

               2)

               Anulează decizia Frontex din 18 octombrie 2010 de respingere a ofertei prezentate de Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE în cadrul cererii de ofertă 2010/S 66-098323, pentru lotul nr. 6 (sisteme de administrare a conținutului întreprinderii), pentru furnizarea de servicii informatice, de material informatic și de licenţe software.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE suportă 50 % din propriile cheltuieli de judecată și 50 % din cheltuielile de judecată efectuate de Frontex, iar aceasta din urmă suportă 50 % din propriile cheltuieli de judecată și 50 % din cheltuielile de judecată efectuate de Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-341/12: Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2015 – Evonik Degussa/Comisia ( „Concurență — Procedură administrativă — Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului — Publicarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Respingerea unei cereri de aplicare a regimului de confidențialitate în privința informațiilor furnizate Comisiei în temeiul comunicării privind cooperarea — Obligația de motivare — Confidențialitate — Secret profesional — Încredere legitimă” )

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/17

         Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2015 – Evonik Degussa/Comisia
   (Cauza T-341/12) (1)

   ((„Concurență - Procedură administrativă - Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului - Publicarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Respingerea unei cereri de aplicare a regimului de confidențialitate în privința informațiilor furnizate Comisiei în temeiul comunicării privind cooperarea - Obligația de motivare - Confidențialitate - Secret profesional - Încredere legitimă”))
   (2015/C 089/17)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Evonik Degussa GmbH (Essen, Germania) (reprezentanţi: C. Steinle, M. Holm-Hadulla şi C. von Köckritz, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, M. Kellerbauer şi G. Meessen, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2012) 3534 final a Comisiei din 24 mai 2012 de respingere a cererii de aplicare a regimului de confidențialitate formulate de Evonik Degussa în temeiul articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (cazul COMP/38.620 – Peroxid de hidrogen și perborat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Evonik Degussa GmbH la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza F-25/10: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2010 — AG (*)/Parlamentul European

text:
                  19.6.2010

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 161/58

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2010 — AG (*1)/Parlamentul European
         (Cauza F-25/10)
         (2010/C 161/95)
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Reclamantă: AG (*1) (reprezentanți: S. Rodriguez și C. Bernard-Glanz, avocați)

            Pârât: Parlamentul European

            Obiectul și descrierea litigiului

         Anularea deciziei de concediere a reclamantei la sfârșitul perioadei de probă, precum și repararea prejudiciului suferit

            Concluziile reclamantei

                     —

                     Anularea deciziei de concediere din 14 mai 2009, luată împreună cu decizia de respingere a reclamației din 21 decembrie 2009;

                     —

                     indicarea către AIPN a efectelor pe care le produce anularea deciziilor atacate și în special a posibilității de efectuare a unei a doua perioade de probă sau de prelungire a perioadei de probă la încheierea căreia va interveni o nouă apreciere a prestațiilor sale;

                     —

                     obligarea pârâtului la repararea prejudiciului suferit de reclamantă, atât din punct de vedere profesional și financiar (cu referire la salariul și la avantajele aferente pe care reclamanta ar fi trebuit să le perceapă de la 16 mai 2009 până la data reintegrării sale ca urmare a anulării deciziilor atacate), cât și moral (cu referire la un cuantum indicativ și cu titlu de provizion de 50 000 de euro);

                     —

                     obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

            (*1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.


title: Cauza T-704/15: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2015 – Micula și alții/Comisia

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/30

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2015 – Micula și alții/Comisia
   (Cauza T-704/15)
   (2016/C 068/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Viorel Micula (Oradea, România), European Drinks SA (Ștei, România), Rieni Drinks SA (Rieni, România), Transilvania General Import-Export SRL (Oradea), West Leasing International SRL (Păntășești, România) (reprezentanți: J. Derenne, A. Dashwood, D. Vallindas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (UE) 2015/1470 a Comisiei din 30 martie 2015 privind ajutorul de stat SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) pus în aplicare de România – Hotărârea arbitrală în cauza Micula/România din 11 decembrie 2013 [notificată cu numărul C(2015) 2112] (JO L 232, p. 43);

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate, în măsura în care:

                           i.

                           îl identifică pe Viorel Micula drept o „întreprindere” și, prin urmare, parte a unei singure entități economice care este beneficiara ajutorului;

                           ii.

                           identifică beneficiarul ajutorului de stat ca unică entitate economică ce include Viorel Micula, Ioan Micula, S.C. European Food SA, S.C. Starmill S.R.L., S.C. Multipack, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export SRL, și

                           iii.

                           obligă, la articolul 2 alineatul (2), pe Viorel Micula, Ioan Micula, S.C. European Food SA, S.C. Starmill S.R.L., S.C. Multipack, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export SRL, și West Leasing SRL la rambursarea în solidar a ajutorului de stat primit de oricare dintre aceștia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa de competență și pe un abuz de putere. Prin calificarea greșită a hotărârii arbitrale a International Centre for Settlement of Investment Disputes (ICSID) (denumită în continuare „hotărârea”) drept ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, Comisia își valorifică competențe pe care le are în domeniul ajutoarelor de stat acordate de Romania în urma aderării acestei țări la UE, în mod retroactiv privind perioada de preaderare. În mod evident, Comisia nu poate să își exercite competențele legate de ajutoarele de stat în acest mod. Adoptarea unei decizii având asemenea obiect și efect demonstrează cu atât mai mult exercitarea eronată a acestor competențe.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           În primul rând, decizia nu demonstrează existența unui avantaj economic atunci când califică executarea/implementarea hotărârii drept ajutor de stat incompatibil. Prezenta cauză întrunește criteriile stabilite în jurisprudența Asteris (Hotărârea din 27 septembrie 1988, Asteris și alții, 106/87-120/87). Orice avantaj (quod non) este anterior aderării României la UE și este astfel înafara domeniului de aplicare al normelor Uniunii privind ajutoarele de stat. În al doilea rând, decizia nu demonstrează existența selectivității. Tratatul bilateral de investiții încheiat între România și Suedia (denumit în continuare „BIT”, temeiul juridic al hotărârii) stabilește un sistem de răspundere generală care este aplicabil în egală măsură oricărui investitor. În al treilea rând, decizia nu demonstrează că măsura în cauză este imputabilă statului român. România nu are o marjă de apreciere în privința aplicării hotărârii.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 351 TFUE și pe principiile generale de drept. Articolul 351 TFUE protejează obligațiile asumate de România prin punerea în aplicare a BIT cu Suedia, care era un acord între un stat membru (Suedia) și o țară terță (România), față de orice posibile efecte post-aderare ale normelor UE privind ajutoarele de stat.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime. Autoritățile UE au încurajat activ încheierea de BIT și prin urmare au întreținut o încredere legitimă că demersul de a pune în aplicare un astfel de BIT prin arbitraj și prin hotărâre nu va fi blocat, de exemplu prin aplicarea normelor privind ajutoarele de stat.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat, cu titlu subsidiar, pe faptul că pretinsul ajutor trebuie considerat un ajutor compatibil. Măsura națională în cauză care a fost la originea arbitrajului și a hotărârii nu a fost niciodată considerată incompatibilă. În orice caz, ar fi fost compatibilă cu normele UE privind ajutoarele de stat.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat, cu titlu subsidiar, pe faptul că decizia stabilește în mod incorect beneficiarii ajutorului de stat. Decizia nu demonstrează nici că Viorel și Ioan Micula fac parte din pretinsa entitate economică unică, sau că există o entitate economică unică în acest caz.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe erori în recuperarea dispusă de decizie. Întrucât decizia determină în mod incorect beneficiarii pretinsului ajutor, aceasta dispune recuperarea de la indivizi și societăți care nu sunt beneficiari ai pretinsului ajutor.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe încălcarea unei cerințe procedurale esențiale (dreptul de a fi ascultat). Decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigație nu a menționat în niciun fel reclamantele European Drinks, Rieni Drinks, West Leasing și Transilvania General Import-Export.


title: Cauza T-498/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 iunie 2009 — Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group/Consiliul [ Dumping — Importuri de glifosat originar din China — Statutul de societate care funcționează în condițiile economiei de piață — Articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/42

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 iunie 2009 — Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group/Consiliul
   (Cauza T-498/04) (1)

   („Dumping - Importuri de glifosat originar din China - Statutul de societate care funcționează în condițiile economiei de piață - Articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 384/96”)
   2009/C 180/77
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd (Jiande City, China) (reprezentanți:: inițial D. Horovitz, avocat, și B. Hartnett, barrister, ulterior D. Horovitz)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, assisté de G. Berrisch, avocat)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace) (reprezentanți: J. Flynn, QC, și D. Scannell, barrister)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Righini și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 1683 al Consiliului din 24 septembrie 2004 de instituire a dreptului antidumping definitiv la importurile de glifosat originar din Republica Populară Chineză (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 36, p. 144), în măsura în care acesta o privește pe reclamantă.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1683/2004 al Consiliului din 24 septembrie 2004 de instituire a dreptului antidumping definitiv la importurile de glifosat originar din Republica Populară Chineză în măsura în care acesta privește Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd.

               2)

               Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. și de Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace).

               3)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 57, 5.3.2005.


title: Cauza T-97/15: Hotărârea Tribunalului din 6 iulie 2016 – Mozzetti/EUIPO – di Lelio (ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma — Marca națională verbală anterioară L’ORIGINALE ALFREDO — Cerere de dovadă a utilizării — Articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/31

         Hotărârea Tribunalului din 6 iulie 2016 – Mozzetti/EUIPO – di Lelio (ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma)
   (Cauza T-97/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma - Marca națională verbală anterioară L’ORIGINALE ALFREDO - Cerere de dovadă a utilizării - Articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 305/42)
   Limba de procedură: italiana

      Părţile

      Reclamant: Mario Mozzetti (Roma, Italia) (reprezentant: E. Montelione, avocat)

      Pârât: Oficiul European pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Ines di Lelio (Roma) (reprezentanți: D. De Simone, G. Orsoni și R. Fecchio, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2014 (cauza R 656/2014-1), privind o procedură de declarare a nulității între doamna di Lelio și domnul Mozzetti.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Mario Mozzetti la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza C-508/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 iunie 2015 – Republica Estonia/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Directiva 2013/34/UE — Obligații în materie de situații financiare care revin anumitor tipuri de întreprinderi — Principiile subsidiarității și proporționalității — Obligația de motivare)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 iunie 2015 – Republica Estonia/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-508/13) (1)

   ((Acțiune în anulare - Directiva 2013/34/UE - Obligații în materie de situații financiare care revin anumitor tipuri de întreprinderi - Principiile subsidiarității și proporționalității - Obligația de motivare))
   (2015/C 279/06)
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Estonia (reprezentant: K. Kraavi-Käerdi, agent)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanţi: U. Rösslein şi M. Allik, agenţi), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: P. Mahnič Bruni şi A. Stolfot, agenţi)

      Intervenientă în susținerea pârâţilor: Comisia Europeană (reprezentanţi: H. Støvlbæk şi L. Naaber-Kivisoo, agenţi)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-121/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Pro-Braine ASBL și alții/Commune de Braine-le-Château (Directiva 1999/31/CE — Depozite de deșeuri — Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Decizie privind continuarea exploatării unui depozit de deșeuri autorizat, în lipsa unui studiu privind efectele asupra mediului — Noțiunea „autorizație” )

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Pro-Braine ASBL și alții/Commune de Braine-le-Château
   (Cauza C-121/11) (1)

   (Directiva 1999/31/CE - Depozite de deșeuri - Directiva 85/337/CEE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului - Decizie privind continuarea exploatării unui depozit de deșeuri autorizat, în lipsa unui studiu privind efectele asupra mediului - Noțiunea „autorizație”)
   2012/C 165/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Pro-Braine ASBL, Michel Bernard, Charlotte de Lantsheere

      Pârâtă: Commune de Braine-le-Château

      cu participarea: Veolia es treatment SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État (Belgia) — Interpretarea articolului 14 litera (b) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94), precum și a articolului 1 alineatul (2) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) — Decizie privind continuarea exploatării unui depozit de deșeuri autorizat, în lipsa unui studiu al efectelor asupra mediului — Noțiunea „autorizație” — Domeniu de aplicare

      Dispozitivul

   Decizia definitivă referitoare la continuarea exploatării unui depozit de deșeuri existent, adoptată în temeiul articolului 14 litera (b) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri, pe baza unui plan de amenajare, constituie o „autorizație” în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003, numai în cazul în care prin această decizie se autorizează o modificare sau o extindere a instalației sau a sitului prin lucrări sau prin intervenții care îi modifică realitatea fizică, de natură să aibă efecte negative semnificative asupra mediului, în sensul punctului 13 din anexa II la respectiva Directivă 85/337, și să constituie astfel un „proiect” în sensul articolului 1 alineatul (2) din această din urmă directivă.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-229/08: Acțiune introdusă la 13 iunie 2008 — Impala/Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/33

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2008 — Impala/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-229/08)
   (2008/C 197/58)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, asociație internațională) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Crosby, J. Golding, solicitors, și I. Wekstein, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 3 octombrie 2007 în Cazul nr. COMP/M.3333-Sony/BMG privind declararea unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața comună și funcționarea Acordului SEE, conform articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 (1);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin Decizia C(2004) 2815 din 19 iulie 2004, Comisia a declarat ca fiind compatibilă cu piața comună concentrarea prin care Bertelsmann AG și Sony Corporation of America au dobândit controlul în comun asupra societății în comun Sony BMG regrupându-și activitățile în domeniul muzicii înregistrate (Cazul nr. COMP/M.3333-Sony/BMG). Prin Hotărârea din 13 iulie 2006, Tribunalul de Primă Instanță a anulat decizia Comisiei (2). Ca urmare a acestei anulări, cazul a fost notificat din nou Comisiei care a reevaluat fuziunea în raport cu condițiile de piață actuale și, prin Decizia atacată C(2007) 4507 din 3 octombrie 2007, a autorizat concentrarea ca fiind compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind SEE.
   Reclamanta, care este o asociație internațională care reprezintă societăți independente din domeniul muzicii — concurente ale părților la concentrare — solicită anularea acestei decizii. Aceasta susține că, prin autorizarea concentrării, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și/sau a aplicat în mod eronat legislația privind poziția dominantă colectivă și/sau a încălcat articolul 253 CE prin:

               —

               neaplicarea criteriului corect și neevaluarea adecvată a existenței, a consolidării sau a creării unei poziții dominante colective pe piața pentru muzica înregistrată pe suport fizic și pe piața pentru muzica înregistrată în formate digitale;

               —

               nerealizarea unei analize prospective pentru a verifica dacă concentrarea ar putea consolida sau crea o poziție dominantă colectivă pe piața pentru muzica înregistrată pe suport fizic și/sau pe piața pentru muzica înregistrată în formate digitale și prin nemotivarea sau prin motivarea insuficientă pentru nerealizarea unei astfel de analize;

               —

               nerealizarea unei analize adecvate privind posibilele efecte ale fuziunii asupra alegerii consumatorilor sau a diversității culturale sau a unei analize prospective asupra acestora; și

               —

               în concluzie, neconstatarea faptului că fuziunea a consolidat sau a creat o poziție dominantă colectivă pe piața pentru muzica înregistrată pe suport fizic și pe piața pentru muzica înregistrată în formate digitale.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 395, p. 1, și — rectificare — JO 1990, L 257, p. 13).

      (2)  Cauza T-464/04, Impala/Comisia, Rec, II-2289, hotărâre pronunțată în recurs, Cauza C-413/06 P, Bertelsmann and Sony Corporation of America/Impala.


title: Cauza T-492/08: Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2010 — Wessang/OAPI — Greinwald (star foods) [ „Marcă comunitară — Procedura de opoziție — Cerere de marcă comunitară figurativă star foods — Mărci comunitare verbale și figurative anterioare STAR SNACKS — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/37

         Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2010 — Wessang/OAPI — Greinwald (star foods)
   (Cauza T-492/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedura de opoziție - Cerere de marcă comunitară figurativă star foods - Mărci comunitare verbale și figurative anterioare STAR SNACKS - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 179/64
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Führer și G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Greinwald GmbH (Kempten, Germania) (reprezentant: A. Schulz, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 septembrie 2008 (cauza R-1408/2007-4) referitoare la o procedură de opoziției între Nicolas Wessang și Greinwald GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 17 septembrie 2008 (cauza R-1408/2007-4).

               2.

               Greinwald GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de Nicolas Wessang.

               3.

               Wessang suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza C-229/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 19 mai 2015 – Minister Finansów/Jan Mateusiak

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 19 mai 2015 – Minister Finansów/Jan Mateusiak
   (Cauza C-229/15)
   (2015/C 294/23)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister Finansów

      Pârât: Jan Mateusiak

      Întrebările preliminare

   Articolul 18 litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care persoana impozabilă încetează să mai desfășoare o activitate economică impozabilă și a dedus TVA-ul aferent achiziției unor imobilizări corporale, după expirarea perioadei de regularizare de la articolul 187 din directivă, imobilizările corporale respective nu mai sunt supuse impozitării și nu trebuie cuprinse în inventarul de lichidare din moment ce perioada de regularizare a TVA-ului, stabilită conform legii în funcție de durata de utilizare în cadrul activității economice a persoanei impozabile, a expirat sau în sensul că, atunci când persoana impozabilă încetează să mai desfășoare o activitate comercială, imobilizările corporale sunt supuse impozitării independent de perioada de regularizare?

      (1)  JO L 347, p.1 , Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-114/12: Acțiune introdusă la 8 martie 2012 — Bode Chemie/OAPI — Laros (sterilina)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/21

         Acțiune introdusă la 8 martie 2012 — Bode Chemie/OAPI — Laros (sterilina)
   (Cauza T-114/12)
   2012/C 165/36
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Bode Chemie GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: N. Aicher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laros Srl (Cremona, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 ianuarie 2012 în cauza R 2423/2010-4; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura căii de atac la OAPI

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „sterilina” în culorile alb și roșu pentru produse din clasele 3 și 5 — marca comunitară solicitată nr. 8120032

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară „STERILLIUM” nr. 221168, pentru produse din clasa 5; marca comunitară figurativă în culorile albastru și alb „BODE Sterillium” nr. 6262257, pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în întregime opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât, contrar opiniei camerei de recurs, o apreciere globală a criteriilor relevante privind identitatea și/sau similitudinea dintre produse, similitudinea dintre semne și caracterul distinctiv al mărcii pe care se întemeiază opoziția determină un risc de confuzie pentru public.


title: Cauza C-527/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 10 octombrie 2011 — SIA „Ablessio” /Valsts ieņēmumu dienests

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 10 octombrie 2011 — SIA „Ablessio”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-527/11)
   2012/C 6/09
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SIA „Ablessio”

      Pârât: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretată în sensul că interzice refuzarea numărului individual prin care este identificată o persoană impozabilă pentru motivul că titularul părților sociale ale persoanei impozabile a obținut anterior în repetate rânduri un număr individual pentru alte societăți care nu au desfășurat efectiv o activitate economică și ale căror părți sociale au fost transferate de titular altor persoane imediat după obținerea numărului individual?

               2.

               Articolul 214 din directiva menționată coroborat cu articolul 273 din aceasta trebuie interpretat în sensul că permite Valsts ieņēmumu dienests, înainte de a atribui numărul individual, să se asigure cu privire la capacitatea persoanei impozabile de a desfășura activitatea supusă taxei, în cazul în care prin această verificare se urmărește colectarea corectă a taxei și evitarea fraudei?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza F-69/08: Acțiune introdusă la 6 august 2008 — Knöll/Europol

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/56

         Acțiune introdusă la 6 august 2008 — Knöll/Europol
   (Cauza F-69/08)
   (2008/C 285/101)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Brigitte Knöll (Hochheim, Germania) (reprezentant: P. de Casparis, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei din 4 octombrie 2007, prin care Europol a informat-o pe reclamantă că nu exista nicio posibilitate să i se ofere un post permanent.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 4 octombrie 2007, prin care pârâta a informat-o pe reclamantă că nu exista nicio posibilitate să i se ofere un post permanent, precum și a deciziei din 29 aprilie 2008 de respingere a reclamației introduse împotriva primei decizii și anularea deciziei din 12 iunie 2008 care se înscrie în continuarea celei din 4 octombrie 2007;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-61/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz — Germania) — Landkreis Bad Dürkheim/Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion [Politica agricolă comună — Sistemul integrat de gestionare și control al anumitor scheme de ajutor — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Schemă de plată unică — Norme comune pentru schemele de sprijin direct — Noțiunea hectar eligibil pentru ajutor — Activitate neagricolă — Condiții pentru ca o suprafață agricolă să fie considerată ca făcând parte dintr o exploatație]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz — Germania) — Landkreis Bad Dürkheim/Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion
   (Cauza C-61/09) (1)

   (Politica agricolă comună - Sistemul integrat de gestionare și control al anumitor scheme de ajutor - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Schemă de plată unică - Norme comune pentru schemele de sprijin direct - Noțiunea „hectar eligibil pentru ajutor“ - Activitate neagricolă - Condiții pentru ca o suprafață agricolă să fie considerată ca făcând parte dintr o exploatație)
   2010/C 346/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Landkreis Bad Dürkheim

      Pârâtă: Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberverwaltungsgericht Rheinland Pfalz — Interpretarea articolului 44 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177) — Interpretarea noțiunilor „suprafață agricolă” și „activitate neagricolă” în cazul unei situații în care obiectivul privind protecția mediului are întâietate asupra obiectivului privind producția agricolă — Condiții pentru includerea unei suprafețe agricole într o exploatație

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 44 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2013/2006 al Consiliului din 19 decembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că nu se opune posibilității de a considera că este eligibilă pentru ajutor o suprafață care, chiar dacă este utilizată și în scopuri agricole, folosește în principal la conservarea peisajelor și la protecția naturii. Pe de altă parte, faptul că agricultorul este supus instrucțiunilor organelor administrative însărcinate cu protecția naturii nu face ca o activitate ce corespunde definiției prevăzute la articolul 2 litera (c) din regulamentul menționat să nu mai aibă caracter agricol.

               2.

               Articolul 44 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1782/2003, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2013/2006, trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           nu este necesar, pentru a considera că o suprafață agricolă face parte din exploatația agricultorului, ca acesta din urmă să dispună de suprafața respectivă în temeiul unui contract de arendare sau al unui alt tip de contract de închiriere de aceeași natură încheiat cu titlu oneros;

                           —

                           nu se opune posibilității de a considera că face parte dintr o exploatație suprafața care este pusă la dispoziția agricultorului cu titlu gratuit, în schimbul numai al suportării de către acesta din urmă a cotizațiilor datorate asociației profesionale, în vederea unei anumite utilizări pentru o perioadă limitată, cu respectarea obiectivelor privind protecția naturii, cu condiția ca acest agricultor să fie în măsură să utilizeze o astfel de suprafață cu suficientă autonomie pentru activitățile sale agricole în cursul unei perioade minime de zece luni și că

                           —

                           este lipsită de relevanță în ceea ce privește includerea suprafeței respective în exploatația agricultorului împrejurarea că acesta din urmă este obligat să efectueze în schimbul unei remunerații anumite activități pe seama unui terț, în cazul în care această suprafață este utilizată în același timp de către agricultor în vederea exercitării activității sale agricole în numele și pe seama sa.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza F-145/15: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2015 – ZZ/BEI

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/44

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2015 – ZZ/BEI
   (Cauza F-145/15)
   (2016/C 111/54)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: E. Nordh, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evaluare a reclamantului pentru anul 2014, precum și cerere de reparare a prejudiciilor morale pretins suferite

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei pârâtei privind notarea reclamantului pentru exercițiul 2014, inclusiv a deciziei referitoare la majorarea remunerației, la plata unei prime și la promovarea în cadrul acestei notări, precum și a raportului de evaluare pentru exercițiul 2014 care a urmat, incluzând atât partea referitoare la prestațiile reclamantului în anul 2014, cât și cea referitoare la obiectivele care îi sunt stabilite pentru anul 2015;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 150 000 de euro, majorată cu dobânzi, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-376/12: Acțiune introdusă la 21 august 2012 — Republica Elenă/Comisia

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/26

      Acțiune introdusă la 21 august 2012 — Republica Elenă/Comisia
      (Cauza T-376/12)
      (2012/C 331/51)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias, E. Leftheriotou și S. Papaioannou)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea acțiunii;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 22 iunie 2012 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), notificată cu numărul C(2012) 3838 și publicată în JO L 165, p. 83, în măsura în care privește corecții financiare impuse Republicii Elene în sectorul stafidelor și al plantării ilegale de podgorii;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin acțiunea formulată, Republica Elenă solicită anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 22 iunie 2012 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), notificată cu numărul C(2012) 3838 și publicată în JO L 165, p. 83, în măsura în care privește corecții financiare impuse Republicii Elene în sectorul stafidelor în perioada de comercializare 2006-2007 și în sectorul vitivinicol/plantare de podgorii fără drept de replantare.
      În ceea ce privește corecția în sectorul stafidelor, reclamanta susține, în primul rând, că corecțiile impuse, de 100 % pentru strugurii Sultana și de 25 % pentru stafidele de Corint, referitoare la reducerea randamentului minim, la specializarea parcelelor plantate cu viță-de-vie, la producție și la livrările reale, se întemeiază pe o apreciere eronată a faptelor și pe o interpretare și o aplicare eronate ale articolului 3 alineatul (2) a patra liniuță din Regulamentul nr. 1621/1999 (1).
      În al doilea rând, reclamanta susține că decizia atacată este nelegală și trebuie să fie anulată, dat fiind că impunerea de către Comisie a unei corecții forfetare, de 100 % pentru strugurii Sultana și de 25 % pentru stafidele de Corint, referitoare la deficiențele în domeniul reducerii randamentului minim, al nerespectării cerinței de specializare a parcelelor plantate cu viță-de-vie și al producției și livrărilor reale, se întemeiază pe o interpretare și pe o aplicare eronate ale anexei 2 la documentul VI/5330/97, ale anexei 17 la documentul AGRI/17933/2000 și la documentul AGRI/60637/2006, este insuficient motivată, este disproporționată în raport cu deficiențele constatate și depășește puterea discreționară a Comisiei.
      În ceea ce privește plantarea fără drept de replantare, reclamanta susține că impunerea de către Comisie a unei corecții financiare este nelegală și trebuie să fie anulată, întrucât: a) exclude cheltuielile efectuate cu mai mult de 24 de luni înainte de notificarea de către Comisie a rezultatelor verificărilor, încălcând articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1258/1999 (2), devenit articolul 31 din Regulamentul nr. 1290/2005 (3) și b) încalcă principiul securității juridice și afectează dreptul reclamantei la apărare și dreptul la probarea susținerilor acesteia, întrucât se face referire la fapte și la acte din deceniile precedente.
      În al treilea rând, reclamanta susține că aprecierea Comisiei, potrivit căreia suprafețele regularizate în temeiul articolului 2 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul nr. 1493/1999 (4) au fost regularizate într-un mod neconform cu această dispoziție, întrucât nefinalizarea registrului viticol până la data examinării cererilor de regularizare nu prezenta garanțiile necesare în privința verificării derogărilor, se întemeiază pe o eroare de fapt.
      În al patrulea rând, reclamanta susține că decizia atacată este nelegală și trebuie să fie anulată, întrucât corecția impusă și metoda aplicată pentru calculul acesteia prin aplicarea prin analogie a articolului 86 din Regulamentul nr. 479/2008 (5) contravin articolului 31 din Regulamentul nr. 1290/2005 și liniilor directoare din documentul VI/5330/87, iar aplicarea acesteia conduce la efecte disproporționate în raport cu deficiențele constatate.
      În al cincilea rând, reclamanta susține că faptul că Comisia a stabilit suprafața totală regularizată în temeiul articolului 2 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul nr. 1493/1999 la 7 112,04 hectare și valoarea medie a drepturilor de plantare la 1 500 EUR/hectar se întemeiază pe o eroare de fapt, este insuficient motivat și contravine principiului proporționalității.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1621/1999 al Comisiei din 22 iulie 1999 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2201/96 al Consiliului referitor la ajutorul acordat pentru cultivarea strugurilor destinați producerii unor soiuri de struguri uscați (JO L 192, p. 21, Ediție specială, 03/vol. 29. p. 18).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 103).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).

         (4)  Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței vitivinicole (JO L 179, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 190).

         (5)  Regulamentul (CE) nr. 479/2008 al Consiliului din 29 aprilie 2008 privind organizarea comună a pieței vitivinicole, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1493/1999, a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003, a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 și a Regulamentului (CE) nr. 3/2008 și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2392/86 și a Regulamentului (CE) nr. 1493/1999 (JO L 148, p. 1).


title: Cauza C-464/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Wiener Neustadt (Austria) la 2 septembrie 2015 – Admiral Casinos & Entertainment AG/Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H și alții

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Wiener Neustadt (Austria) la 2 septembrie 2015 – Admiral Casinos & Entertainment AG/Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H și alții
   (Cauza C-464/15)
   (2015/C 398/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht Wiener Neustadt

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Admiral Casinos & Entertainment AG

      Pârâte: Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H, Robert Schnitzer, Suayip Polat KG, Ülkü Polat, Attila Juhas, Milazim Rexha

      Întrebarea preliminară

   Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că la examinarea proporționalității unei reglementări naționale care prevede un monopol pe piața jocurilor de noroc, pentru a aprecia legalitatea acesteia din perspectiva dreptului Uniunii, prezintă relevanță nu numai finalitatea reglementării, ci și efectele sale care trebuie stabilite cu certitudine, pe cale empirică?


title: Cauza C-371/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 1 august 2014 – APEX GmbH Internationale Spedition/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 1 august 2014 – APEX GmbH Internationale Spedition/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Cauza C-371/14)
   2014/C 372/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: APEX GmbH Internationale Spedition

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 260/2013 (1) al Consiliului din 18 martie 2013 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1458/2007 privind importurile de brichete de buzunar cu piatră și gaz, nereîncărcabile, originare din Republica Populară Chineză, la importurile de brichete de buzunar cu piatră și gaz, nereîncărcabile, expediate din Republica Socialistă Vietnam, indiferent dacă acestea sunt declarate sau nu ca fiind originare din Republica Socialistă Vietnam (denumit în continuare: „Regulamentul nr. 260/2013”) este nevalid întrucât, la data adoptării sale, taxa antidumping instituită prin Regulamentul (CE) nr. 1458/2007, care ar fi trebuit extinsă, nu mai era în vigoare?
               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

               2)

               Regulamentul nr. 260/2013 este nevalid întrucât nu se poate constata o circumvenție a măsurii dispuse prin Regulamentul (CE) nr. 1458/2007 (2), în sensul articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 260/2013?

      (1)  JO L 82, p. 10.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1458/2007 al Consiliului din 10 decembrie 2007 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de brichete de buzunar cu piatră și gaz, nereîncărcabile, originare din Republica Populară Chineză și expediate sau originare din Taiwan și la importurile anumitor brichete de buzunar cu piatră și gaz, reîncărcabile, originare din Republica Populară Chineză și expediate sau originare din Taiwan, JO L 326, p. 1.


title: Cauza C-184/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 23 aprilie 2015 – Florentina Martínez Andrés/Servicio Vasco de Salud

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 23 aprilie 2015 – Florentina Martínez Andrés/Servicio Vasco de Salud
   (Cauza C-184/15)
   (2015/C 236/34)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Florentina Martínez Andrés

      Pârât: Servicio Vasco de Salud

      Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 5 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (1) trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale care, în caz de folosire abuzivă a contractelor de muncă pe durată determinată, nu recunoaște în mod general personalului statutar temporar ocazional [eventual], spre deosebire de cazul lucrătorilor cu contract de muncă din cadrul administrației aflați într-o situație identică, dreptul la menținerea raportului de muncă în calitate de personal pe durată nedeterminată nepermanent, cu alte cuvinte dreptul de a ocupa postul temporar până la ocuparea acestuia în conformitate cu normele administrative sau până la desființarea sa prin procedurile legale?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, principiul echivalenței trebuie interpretat în sensul că instanța națională poate considera că cele două situații – cea a personalului cu contract de muncă pe durată determinată din cadrul administrației și cea a personalului statutar temporar ocazional – sunt similare în caz de folosire abuzivă a contractelor de muncă pe durată determinată sau aceeași instanță națională trebuie să aibă în vedere, la aprecierea similitudinii, alte elemente decât identitatea angajatorului, identitatea sau similitudinea serviciilor prestate și durata determinată a contractului de muncă, ca de exemplu natura specifică a raportului de muncă sau a raportului statutar al lucrătorului ori competența administrației de a se autoorganiza, ceea ce justifică un tratament diferit în cele două situații?

      (1)  Anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999, JO 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza C-231/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 21 mai 2015 – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku/Polkomtel sp. z o.o.

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 21 mai 2015 – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku/Polkomtel sp. z o.o.
   (Cauza C-231/15)
   (2015/C 294/24)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku

      Pârâtă: Polkomtel sp. z o.o.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 4 alineatul (1) prima și a treia teză din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (1) trebuie interpretat în sensul că, atunci când un furnizor de rețea contestă atât decizia autorității naționale de reglementare privind tarifele de terminare a apelurilor în rețeaua furnizorului (decizia privind tariful de terminare a apelurilor în cadrul telefoniei mobile, denumită în continuare „decizia MTR”), cât și decizia ulterioară a autorității naționale de reglementare, prin care se modifică contractul dintre destinatarul deciziei MTR și o altă întreprindere, astfel încât tarifele pentru terminarea apelurilor în rețeaua destinatarului deciziei MTR să fie adaptate la tarifele stabilite în decizia MTR (denumită în continuare „decizia de punere în aplicare”), având în vedere articolul 4 alineatul (1) a patra teză din Directiva 2002/21 și interesele întreprinderii favorizate de decizia de punere în aplicare, care rezultă din principiile încrederii legitime sau securității juridice, instanța națională care a constatat că decizia MTR a fost anulată nu poate anula decizia de punere în aplicare sau articolul 4 alineatul (1) prima și a treia teză din Directiva 2002/21 coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretat în sensul că instanța națională poate anula decizia de punere în aplicare adoptată de autoritatea națională de reglementare și astfel valabilitatea obligațiilor prevăzute de aceasta, pentru perioada anterioară pronunțării hotărârii judecătorești, atunci când consideră că acest lucru este necesar pentru a garanta protecția juridică efectivă a întreprinderii care a contestat decizia autorității naționale de reglementare, menită să pună în aplicare obligațiile stipulate de decizia MTR, care a fost anulată ulterior?

      (1)  JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195.


title: Cauza T-258/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Orange/Comisia ( „Ajutoare de stat — Compensarea costurilor de serviciu public în cadrul unui proiect de rețea de comunicații electronice de mare viteză în departamentul Hauts-de-Seine — Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor — Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare — Dificultăți serioase — Hotărârea Altmark — Serviciu de interes economic general — Disfuncționalitate a pieței — Supracompensație” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/18

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Orange/Comisia
   (Cauza T-258/10) (1)

   (Ajutoare de stat - Compensarea costurilor de serviciu public în cadrul unui proiect de rețea de comunicații electronice de mare viteză în departamentul Hauts-de-Seine - Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor - Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare - Dificultăți serioase - Hotărârea Altmark - Serviciu de interes economic general - Disfuncționalitate a pieței - Supracompensație)
   2013/C 336/35
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Orange, fostă France Télécom (Paris, Franța) (reprezentant: inițial M van der Woude și D. Gillet, ulterior D. Gillet și H. Viaene, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues și J. Gstalter, ulterior D. Colas și J. Bousin, agenți), Département des Hauts-de-Seine (Franța) (reprezentanți: J.-D. Bloch și G. O’Mahony, avocați) și Sequalum SAS (Puteaux, Franța) (reprezentant: L. Feldman, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 7426 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind compensarea costurilor de serviciu public pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice de mare viteză în departamentul Hauts-de-Seine (Ajutor de stat N 331/2008 — Franța)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Orange suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS și Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza C-519/14 P: Recurs introdus la 18 noiembrie 2014 de Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 3 septembrie 2014 în cauza T-113/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse/Comisia Europeană

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/21

      Recurs introdus la 18 noiembrie 2014 de Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 3 septembrie 2014 în cauza T-113/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse/Comisia Europeană
      (Cauza C-519/14 P)
      (2015/C 016/31)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (reprezentanți: M. Loschelder, V. Schoene, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos, Nederlandse Zuivelorganisatie

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  Anularea ordonanței atacate și a Regulamentului (UE) nr. 1122/2010 al Comisiei din 2 decembrie 2010 de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Gouda Holland (IGP)] (1);

                  —

                  Cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

                  —

                  Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și procedurii recursului.

         Motivele și principalele argumente

         Primul motiv: Tribunalul consideră că reclamanta nu are interes de a exercita acțiunea dat fiind că regulamentul atacat precizează că „gouda” reprezintă un nume generic. Or, formularea în discuție care figurează în regulamentul de înregistrare este doar tautologică. Prin urmare, contrar constatărilor Tribunalului, anularea regulamentului de înregistrare ar aduce membrilor un avantaj care ar întemeia interesul de a exercita acțiunea. Pentru acest motiv, acțiunea este admisibilă. Pentru același motiv, acțiunea ar fi și fondată. Astfel, precizarea în cauză a fost autorizată de solicitanții olandezi. Prin urmare, Comisia a săvârșit o eroare neefectuând totuși această precizare.

         Al doilea motiv: reclamanta a susținut că, în trecut, membrii săi au livrat în Țările de Jos lapte care putea fi transformat în gouda sau în edam și care a fost probabil transformat ca atare. Tribunalul nu a dedus de aici existența unui interes de a exercita acțiunea. Astfel, această argumentație este inexactă din punct de vedere faptic. Tribunalul a săvârșit pe această cale o denaturare a faptelor întrucât argumentul este exact. În plus, în opinia Tribunalului, opoziția și acțiunea reclamantei nu au fost formulate pentru „producătorii de lapte”. Aceasta reprezintă de asemenea o denaturare a faptelor, dat fiind că opoziția a fost formulată pentru membrii reclamantei, în măsura în care aceștia prelucrează lapte (laptele vândut în Țările de Jos este lapte prelucrat) și comercializează lapte sau brânză.

         Al treilea motiv: Tribunalul consideră că respingerea opoziției nu întemeiază un interes de a exercita acțiunea propriu reclamantei. Astfel, pe plan juridic, opoziția nu a fost formulată de reclamantă, ci de Republica Federală Germani. Acest lucru nu corespunde dreptului aplicabil în lumina Regulamentului (CE) nr. 510/2006 (2) și, contrar opiniei Tribunalului, această problemă nu a fost soluționată de acesta nici pentru regulamentul de bază. Între Regulamentul de bază nr. 510/2006 și Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 (3) există diferențe pe care Tribunalul nu le-a examinat și care determină în orice caz invocarea de către opozanții precum reclamanta a propriilor drepturi de opoziție, în lumina regulamentului de bază.

         Al patrulea motiv: Tribunalul respinge susținerile reclamantei cu privire la aspectul că eticheta albastră privind IGP a Uniunii furnizează producătorilor olandezi un avantaj concurențial față de membrii reclamantei, ceea ce este incorect. Avantajul concurențial există și întemeiază un interes de a exercita acțiunea al membrilor reclamantei cu privire la anularea regulamentului de înregistrare.

         (1)  JO L 317, p. 22.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (JO L 93, p. 12, Ediție specială, 03/vol. 71, p. 114).

         (3)  Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 al Consiliului din 14 iulie 1992 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (JO L 208, p. 1).


title: Cauza C-76/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Grondwettelijk Hof – Belgia) – Paul Vervloet și alții/Ministerraad (Trimitere preliminară — Ajutoare de stat — Ajutor pus în aplicare de Regatul Belgiei în favoarea societăților cooperative financiare din grupul ARCO — Sisteme de garantare a depozitelor — Directiva 94/19/CE — Domeniu de aplicare — Schemă de garantare care protejează acțiunile membrilor persoane fizice ai societăților cooperative care își desfășoară activitatea în sectorul financiar — Excludere — Articolele 107 și 108 TFUE — Decizie a Comisiei prin care un ajutor este declarat incompatibil cu piața internă)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Grondwettelijk Hof – Belgia) – Paul Vervloet și alții/Ministerraad
   (Cauza C-76/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Ajutor pus în aplicare de Regatul Belgiei în favoarea societăților cooperative financiare din grupul ARCO - Sisteme de garantare a depozitelor - Directiva 94/19/CE - Domeniu de aplicare - Schemă de garantare care protejează acțiunile membrilor persoane fizice ai societăților cooperative care își desfășoară activitatea în sectorul financiar - Excludere - Articolele 107 și 108 TFUE - Decizie a Comisiei prin care un ajutor este declarat incompatibil cu piața internă))
   (2017/C 053/07)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Paul Vervloet, Marc De Wit, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne

      Pârât: Ministerraad

      cu participarea: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 2 și 3 din Directiva 94/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2005, trebuie interpretate în sensul că nu impun statelor membre să adopte o schemă de garantare a acțiunilor unor societăți cooperative autorizate care își desfășoară activitatea în sectorul financiar, precum cea în discuție în litigiul principal, și nici nu se opun ca un stat membru să adopte o astfel de schemă, cu condiția ca această schemă să nu compromită eficiența practică a schemei de garantare a depozitelor a cărei instituire este impusă statelor membre prin directiva amintită, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, și ca ea să fie conformă cu Tratatul FUE, în special cu articolele 107 și 108 TFUE.

               2)

               Examinarea întrebărilor preliminare adresate de Grondwettelijk Hof (Curtea Constituțională, Belgia) nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Deciziei 2014/686/UE a Comisiei din 3 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) pus în aplicare de Belgia – Schemă de garantare care protejează acțiunile membrilor persoane fizice ai cooperativelor financiare.

               3)

               Articolul 108 alineatul (3) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei scheme de garantare precum cea în discuție în litigiul principal, în măsura în care aceasta din urmă a fost pusă în aplicare cu încălcarea obligațiilor care decurg din respectiva dispoziție.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza T-263/00: Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2013 — La Navale/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Reduceri ale contribuțiilor sociale în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată” )

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/19

         Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2013 — La Navale/Comisia
   (Cauza T-263/00) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Reduceri ale contribuțiilor sociale în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată)
   2013/C 71/30
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: La Navale Soc. coop. rl (Veneția, Italia) (reprezentant: A. Vianello, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentanți: inițial U. Leanza, ulterior I. Braguglia, ulterior R. Adam, și în final I. Bruni, agenți, asistați de G. Aiello și de P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute de Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor sociale (JO 2000, L 150, p. 50)

      Dispozitivul

               1.

               Unește cu fondul excepția de inadmisibilitate invocată de Comisia Europeană.

               2.

               Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

               3.

               La Navale Soc. coop. rl suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisie.

               4.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 9.12.2000.


title: Cauza T-43/10: Ordonanța Tribunalului din 8 noiembrie 2011 — Elementis și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețele stabilizatorilor din cositor și stabilizatorilor termici ESBO/esteri — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE — Retragerea deciziei — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/16

         Ordonanța Tribunalului din 8 noiembrie 2011 — Elementis și alții/Comisia
   (Cauza T-43/10) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețele stabilizatorilor din cositor și stabilizatorilor termici ESBO/esteri - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE - Retragerea deciziei - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 6/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Elementis plc (Londra, Regatul Unit), Elementis Holdings Ltd (Londra), Elementis UK Ltd (Londra) și Elementis Services Ltd (Londra) (reprezentanți: T. Wessely, A. de Brousse, avocați, A. Woods, solicitor și E. Spinelli, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Ronkes Agerbeek și J. Bourke, agenți, asistați de J. Holmes, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009, privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/38589 — Stabilizatori termici), în măsura în care privește reclamantele, precum și, cu titlul subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor în temeiul acestei decizii

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               La Commission européenne est condamnée aux dépens.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.