title: Cauza T-448/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — FIFA/OAPI — Ferrero (WORLD CUP 2006 GERMANY)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/52

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — FIFA/OAPI — Ferrero (WORLD CUP 2006 GERMANY)
   (Cauza T-448/08)
   (2008/C 313/92)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zurich, Elveția) (reprezentanți: D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel și C. Rassmann, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate sau în parte a Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2008 în cauza R 1470/2005-1; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „WORLD CUP 2006 GERMANY”, pentru produse și servicii din clasele 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 20, 25, 28, 29, 30, 32, 35, 36, 37, 38, 41 și 42 — marca înregistrată nr. 2 047 843.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare.

      Motivele invocate: (i) încălcarea articolului 73 și a articolului 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care camera de recurs și-a întemeiat decizia, în general, pe articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, prevedere care nici nu a fost invocată de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, nici nu a fost considerată drept temei juridic de către divizia de anulare; (ii) în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs nu a examinat marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității ca ansamblu, din percepția consumatorului mediu și nu a aplicat legislația relevantă privind aprecierea caracterului descriptiv în legătură cu produsele și/sau serviciile pentru care s-a solicitat înregistrarea; și (iii) încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului deoarece camera de recurs a săvârșit o eroare considerând că marca comuniară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității nu a avut caracterul distinctiv necesar.


title: Cauza C-294/13 P: Recurs introdus la 27 mai 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 14 martie 2013 în cauza T-587/08, Fresh Del Monte Produce, Inc./Comisia Europeană

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/19

         Recurs introdus la 27 mai 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 14 martie 2013 în cauza T-587/08, Fresh Del Monte Produce, Inc./Comisia Europeană
   (Cauza C-294/13 P)
   2013/C 252/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, M. Kellerbauer, P.J.O. Van Nuffel, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Fresh Del Monte Produce, Inc., Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea dispozitivului 1 al Hotărârii Tribunalului din 14 martie 2013 în cauza T-587/08, Fresh Del Monte Produce Inc./Comisia;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive prin care să se stabilească cuantumul amenzii aplicate Fresh Del Monte Produce Inc. la 9 800 000 EUR,

               —

               obligarea Fresh Del Monte Produce Inc. la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și a părții de cheltuieli de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului pe care Curtea de Justiție o consideră corespunzătoare.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că Tribunalul a încălcat articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (1) coroborat cu Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (2), precum și principiul aplicării efective a articolelor 101 și 102 TFUE prin faptul că a considerat că informațiile furnizate Comisiei ca răspuns la o cerere de informații trebuie luate în considerare pentru reducerea amenzii având în vedere cooperarea voluntară care a facilitat investigația Comisiei.
   În subsidiar, Comisia susține că Tribunalul a încălcat articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 și obligația de motivare prin faptul că a redus amenda aplicată Del Monte pentru cooperarea societății Weichert în cursul procedurii administrative, deși Del Monte și Weichert nu mai făceau parte din aceeași întreprindere la momentul pretinsului comportament de cooperare al societății Weichert.

      (1)  JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.

      (2)  JO C 45, p. 3.


title: Cauza T-348/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembre 2007 — Koninklijke Friesland Foods/Comisia Comunităților Europene ( Ajutoare de stat — Regim fiscal al ajutoarelor de stat pus în aplicare de Țările de Jos — Activități de finanțare internațională a unor grupuri de întreprinderi — Decizie de declarare a schemei de ajutor ca incompatibilă cu piața comună — Dispoziție tranzitorie — Protecția încrederii legitime — Principiul egalității de tratament — Admisibilitate — Calitate procesuală activă )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembre 2007 — Koninklijke Friesland Foods/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-348/03) (1)

   („Ajutoare de stat - Regim fiscal al ajutoarelor de stat pus în aplicare de Țările de Jos - Activități de finanțare internațională a unor grupuri de întreprinderi - Decizie de declarare a schemei de ajutor ca incompatibilă cu piața comună - Dispoziție tranzitorie - Protecția încrederii legitime - Principiul egalității de tratament - Admisibilitate - Calitate procesuală activă’)
   (2007/C 247/35)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Koninklijke Friesland Foods NV, fostă Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV (Meppel, Tările de Jos) (reprezentanți: E. Pijnacker Hordijk și W. Geursen, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet, V. Di Bucci și S. Noë, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a articolului 2 din Decizia 2003/515/CE a Comisiei din 17 februarie 2003 privind sistemul de ajutoare pus în aplicare de Țările de Jos pentru activitățile de finanțare internațională (JO L 180, p. 52), în măsura în care prevede că regimul tranzitoriu nu se aplică operatorilor care, până la 11 iulie 2001, introduseseră deja la administrația fiscală olandeză o cerere de aplicare a schemei de ajutoare în cauză în privința căreia până la aceeași dată nu se adoptase încă nicio soluție
   Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 2 din Decizia 2003/515/CE a Comisiei din 17 februarie 2003 privind sistemul de ajutoare pus în aplicare de Țările de Jos pentru activitățile de finanțare internațională, în măsura în care prevede că regimul tranzitoriu stabilit de directivă nu se aplică operatorilor care introduseseră, până la 11 iulie 2001, la administrația fiscală olandeză, o cerere de aplicare a schemei de ajutoare în cauză în privința căreia până la aceeași dată nu se adoptase încă nicio soluție.

               2)

               Obligă Comisia la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 21, 24.1.2004.


title: Cauza T-220/11: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2012 — TeamBank AG Nürnberg/OAPI — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative f@ir/email Credit — Marca comunitară figurativă anterioară FERCREDIT — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/22

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2012 — TeamBank AG Nürnberg/OAPI — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit)
      (Cauza T-220/11) (1)

      (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative f@ir/email Credit - Marca comunitară figurativă anterioară FERCREDIT - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
      (2012/C 331/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: TeamBank AG Nürnberg (Nürnberg, Germania) (reprezentanți: T. Kiphuth, H. Lindner și D. Terheggen, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: R. Manea și G. Schneider, agenți)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fercredit Servizi Finanziari SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: G. Petrocchi, A. Masetti Zannini de Concina și R. Cartella, avocați)

         Obiectul

      Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 februarie 2011 (cauza R 719/2010-1) privind o procedură de opoziție între Fercredit Servizi Finanziari SpA și TeamBank AG Nürnberg

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă TeamBank AG Nürnberg la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 194, 2.7.2011.


title: Cauza T-368/15: Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2016 – Alcimos Consulting/BCE („Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire — Decizii adoptate de Consiliul Guvernatorilor BCE — Furnizarea de asistență de urgență sub formă de lichidități acordată băncilor grecești — Plafon — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate — Nerespectarea cerințelor de formă”)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/46

         Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2016 – Alcimos Consulting/BCE
   (Cauza T-368/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire - Decizii adoptate de Consiliul Guvernatorilor BCE - Furnizarea de asistență de urgență sub formă de lichidități acordată băncilor grecești - Plafon - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate - Nerespectarea cerințelor de formă”))
   (2016/C 335/61)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alcimos Consulting SMPC (Atena, Grecia) (reprezentant: F. Rodolaki, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: K. Laurinavičius și M. Szablewska, agenți, asistați de H.-G. Kamann, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziilor Consiliului Guvernatorilor BCE din 28 iunie 2015, prin care s-a decis menținerea plafonului pentru furnizarea de asistență de urgență sub formă de lichidități acordată băncilor grecești la nivelul stabilit la 26 iunie 2015, și din 6 iulie 2015, prin care s-a decis menținerea aceluiași plafon, precum și ajustarea marjelor aplicate garanțiilor acceptate de Banca Greciei în acest sens, și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a deciziilor menţionate

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Alcimos Consulting SMPC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza C-464/09 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2009 de Holland Malt B. V. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 9 septembrie 2009 în cauza T-369/06, Holland Malt B.V./Comisia Comunităților Europene

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/38

         Recurs introdus la 25 noiembrie 2009 de Holland Malt B. V. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 9 septembrie 2009 în cauza T-369/06, Holland Malt B.V./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-464/09 P)
   2010/C 24/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Holland Malt B. V. (reprezentanți: O. W. Brouwer, A. C. E. Stoffer, P. Schepens, advocaten)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene, Regatul Țărilor de Jos

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea punctelor 168-180 din hotărârea Tribunalului de Primă Instanță,

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal sau anularea deciziei atacate, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 în cauza T-369/06, Holland Malt BV/Comisia (denumită în continuare„hotărârea”), de respingere a acțiunii introduse de Holland Malt împotriva deciziei Comisiei prin care se declară că subvenția acordată sub condiție recurentei constituie un ajutor incompatibil. Recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță a comis erori de drept precum si neregularități procedurale prin respingerea cererii introduse de Holland Malt. În această privință, recurenta invocă următoarele motive:

               A.

               Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare de drept la punctele 169-180 din hotărâre prin interpretarea incorectă a articolului 87 alineatul (3) litera (c) CE (1) și prin interpretarea și aplicarea greșită a liniilor directoare ale Comunității privind ajutoarele de stat în sectorul agricol. În această privință, hotărârea este în plus viciată de contradicții și de o motivare insuficientă; și

               B.

               Tribunalul de Primă Instanță a comis o neregularitate procedurală la punctul 168 din hotărâre prin lectura greșită și prin prezentarea inexactă a argumentelor prezentate de recurentă, ceea ce a afectat interesele acesteia.

      (1)  JO C 321 E, p. 76.


title: Hotărârea Curții din 16 decembrie 2015 în cauza E-5/15 – Matja Kumba T M’bye și alții/Stiftelsen Fossumkollektivet (Directiva 2003/88/CE – Timpul de lucru – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Organizarea timpului de lucru – Perioadele de repaus – Timpul de lucru maxim săptămânal – Derogări de la perioadele minime de repaus – Consimțământul lucrătorilor – Prejudiciu)

text:
               5.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 2/3

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 16 decembrie 2015
   în cauza E-5/15
   Matja Kumba T M’bye și alții/Stiftelsen Fossumkollektivet
   (Directiva 2003/88/CE – Timpul de lucru – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Organizarea timpului de lucru – Perioadele de repaus – Timpul de lucru maxim săptămânal – Derogări de la perioadele minime de repaus – Consimțământul lucrătorilor – Prejudiciu)
   (2017/C 2/03)
   În cauza E-5/15, Matja Kumba T M’bye și alții/Stiftelsen Fossumkollektivet – CERERE înaintată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Curtea de Apel Eidsivating (Eidsivating lagmannsrett) privind interpretarea articolului 6 și a articolului 22 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 16 decembrie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Un timp de lucru care echivalează cu o medie de 84 de ore pe săptămână în cadrul unui aranjament de acordare de asistență în regim de coabitare este compatibil cu articolul 6 din Directiva 2003/88/CE, în situațiile reglementate de articolul 22 alineatul (1) litera (a), cu condiția ca lucrătorul să își fi dat acordul în mod explicit, liber și individual să efectueze o asemenea muncă și ca principiile generale de protecție a securității și sănătății lucrătorilor să fie respectate. Acest lucru înseamnă că, în cazul în care un stat din SEE face uz de opțiunea prevăzută la articolul 22 alineatul (1) din directivă, legiuitorul național trebuie să ia în considerare bunăstarea fizică și mentală a lucrătorilor. Cu toate acestea, un astfel de aranjament privind timpul de lucru este compatibil cu articolele 3 și 5 din directivă în cazul în care sunt îndeplinite condițiile de aplicare a derogării prevăzute la articolul 17 alineatul (2), coroborat cu articolul 17 alineatul (3) litera (c) punctul (i).

               2.

               O dispoziție de drept național, potrivit căreia consimțământul lucrătorului de a lucra mai mult de 60 de ore pe săptămână în cadrul unui aranjament de acordare de asistență în regim de coabitare nu poate fi revocat, este compatibilă cu articolele 6 și 22 din directivă, cu condiția ca principiile generale de protecție a securității și sănătății lucrătorilor să fie respectate.

               3.

               În urma refuzului lucrătorului de a accepta un timp de lucru de mai mult de 48 de ore într-o perioadă de șapte zile, preavizul de concediere și oferta de reangajare cu termeni contractuali noi nu trebuie să fie considerate a fi un prejudiciu în sensul articolului 22 alineatul (1) litera (b) din directivă în cazul în care încetarea raporturilor de muncă se bazează pe motive care sunt complet independente de refuzul lucrătorului de a accepta efectuarea unei astfel de munci suplimentare.


title: Cauza C-520/08 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2008 de HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (fostă HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 24 septembrie 2008 în cauza T-248/05, HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (fostă HP Temporärpersonalgesellschaft mbH)/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Manpower, Inc.

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/7

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2008 de HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (fostă HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 24 septembrie 2008 în cauza T-248/05, HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (fostă HP Temporärpersonalgesellschaft mbH)/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Manpower, Inc.
   (Cauza C-520/08 P)
   (2009/C 55/10)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (fostă HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) (reprezentant: M. Ciresa, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Manpower, Inc.
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate cu recurs;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că hotărârea Tribunalului de Primă Instanță încalcă articolul 51 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (g) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară.


title: Cauza T-403/05 RENV: Ordonanța Tribunalului din 10 ianuarie 2013 — MyTravel/Comisia ( „Acces la documentele instituțiilor — Documente privind o decizie de concentrare anulată de Tribunal — Respingerea cererii de acces — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/20

         Ordonanța Tribunalului din 10 ianuarie 2013 — MyTravel/Comisia
   (Cauza T-403/05 RENV) (1)

   (Acces la documentele instituțiilor - Documente privind o decizie de concentrare anulată de Tribunal - Respingerea cererii de acces - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 71/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MyTravel Group plc (Rochdale, Lancashire, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial S. Cardell, B. Louveaux, P. Walter și P. Horan, solicitors, ulterior B. Louveaux, P. Walter și P. Horan, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. O’Reilly și P. Costa de Oliveira, agenți, ulterior P. Costa de Oliveira)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Suediei (reprezentanți: inițial A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege și U. Persson, agenți, ulterior A. Falk și U. Persson, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. H. Vang și V. Pasternak Jørgensen, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și J. Langer, agenți), și Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski, agent)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și B. Klein, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și A. Adam, agenți) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și S. Ossowski, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziilor Comisiei din 5 septembrie 2005 [D(2005) 8461] și din 12 octombrie 2005 [D(2005) 9763] de respingere a unei cereri introduse de reclamantă în vederea obținerii accesului la anumite documente pregătitoare ale Deciziei 2000/276/CE a Comisiei din 22 septembrie 1999 prin care o concentrare a fost declarată incompatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE (cazul IV/M.1524 — Airtours/First Choice) (JO 2000, L 93, p. 1), precum și la documente redactate de către serviciile Comisiei ca urmare a anulării acestei decizii prin Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2002, Airtours/Comisia (T-342/99, Rec., p. II 2585).

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               MyTravel Group plc suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauzele T-403/05 și T-403/05 RENV, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cauzele T-403/05 și T-403/05 RENV.

               3.

               Comisia Europeană suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauzele T-403/05 și T-403/05 RENV, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de MyTravel Group plc în cauzele T-403/05 și T-403/05 RENV.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Regatul Suediei în cauza C-506/08 P.

               5.

               Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată în cauza T-403/05 RENV.

               6.

               Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos, Republica Finlanda și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauzele C-506/08 P și T-403/05 RENV.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza T-453/14: Acțiune introdusă la 13 iunie 2014 – Pannonhalmi Főapátság/Parlamentul

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/42

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2014 – Pannonhalmi Főapátság/Parlamentul
   (Cauza T-453/14)
   2014/C 303/50
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (Pannonhalma, Ungaria) (reprezentant: D. Sobor, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei MS/sd[IPOL-COM-PETI D (2014) 14486] a Comisiei Petiții a Parlamentului European din 16 aprilie 2014 prin care se dispune clasarea petiției prezentate în cauza Castillo Lónyay de Rusovce (Slovacia);

               —

               obligarea Comisiei Petiţii a Parlamentului European la examinarea petiţiei și la adoptarea tuturor măsurilor legale care se impun;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susţinerea acţiunii formulate, reclamanta arată că Comisia Petiţii a încălcat normele de procedură întrucât nu a motivat decizia atacată.
   În această privinţă, reclamanta arată că, potrivit articolului 201 alineatul (8) din Regulamentul Parlamentului European, petiţiile pe care comisia le declară nefondate se arhivează, cu notificarea petiţionarilor cu privire la decizie și cu privire la motivele acesteia. Reclamanta adaugă că, contrar prevederilor acestui articol, pârâtul nu a arătat motivele pentru care consideră că conţinutul petiţiei nu prezintă legătură cu domeniul activităţilor Uniunii. Reclamanta invocă de asemenea Hotărârea Tribunalului din 14 septembrie 2011, pronunţată în cauza T-308/07, Tegebauer/Parlamentul, (Rep., p. II-279).


title: Cauza T-274/12: Ordonanța Tribunalului din 7 ianuarie 2013 — Alfastar Benelux/Consiliul ( „Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Litigiu rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului — Acțiune în despăgubire — Acțiune vădit nefondată” )

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/13

         Ordonanța Tribunalului din 7 ianuarie 2013 — Alfastar Benelux/Consiliul
   (Cauza T-274/12) (1)

   (Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului - Acțiune în despăgubire - Acțiune vădit nefondată)
   2013/C 55/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alfastar Benelux (Ixelles, Belgia) (reprezentanți: N. Keramidas și N. Korogiannakis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Vitsentzatos și E. Chatziioakeimidou, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere având ca obiect constatarea faptului că Consiliul nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 266 TFUE, întrucât s-a abținut să adopte măsurile pe care le presupune executarea Hotărârii Tribunalului din 20 octombrie 2011, Alfastar Benelux/Consiliul (T-57/09, nepublicată în Repertoriu), și, pe de altă parte, cerere având ca obiect obținerea de daune interese în temeiul articolului 340 TFUE

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii având ca obiect constatarea abținerii de a acționa formulată de Alfastar Benelux SA.

               2.

               Respinge ca vădit nefondată cererea de despăgubiri formulată de Alfastar Benelux.

               3.

               Alfastar Benelux suportă 50 % din propriile cheltuieli de judecată, precum și 50 % din cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene. Consiliul suportă 50 % din propriile cheltuieli de judecată, precum și 50 % din cheltuielile de judecată efectuate de Alfastar Benelux.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza F-107/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 ianuarie 2014 – Guinet/BEI (Funcție publică — Personal al BEI — Sistem de pensii — Transferul drepturilor la pensie — Compensație pentru dezavantajele rezultate din întârzierea în transferul drepturilor la pensie — Condiția transferului efectiv al drepturilor la pensie dobândite în cadrul unui alt sistem decât cel al BEI — Principiul egalității de tratament)

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/66

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 ianuarie 2014 – Guinet/BEI
   (Cauza F-107/12) (1)

   ((Funcție publică - Personal al BEI - Sistem de pensii - Transferul drepturilor la pensie - Compensație pentru dezavantajele rezultate din întârzierea în transferul drepturilor la pensie - Condiția transferului efectiv al drepturilor la pensie dobândite în cadrul unui alt sistem decât cel al BEI - Principiul egalității de tratament))
   2014/C 223/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Philippe Guinet (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: T. Gilliams, G. Nuvoli, agenți, asistați de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite de respingere de către BEI a cererii reclamantului de a calcula contribuțiile reevaluate la sistemul de pensii și cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Guinet suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Banca Europeană de Investiții.

               3)

               Banca Europeană de Investiții suportă un sfert din propriile sale cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 366, 24.11.2012, p. 41.


title: Cauza C-313/16 P: Recurs introdus la 27 mai 2016 de Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 15 martie 2016 în cauza T-774/15 Médis/EUIPO – Médis

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/10

         Recurs introdus la 27 mai 2016 de Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 15 martie 2016 în cauza T-774/15 Médis/EUIPO – Médis
   (Cauza C-313/16 P)
   (2016/C 475/14)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA (reprezentant: M. Martinho do Rosário, advogada)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanţa din 19 octombrie 2016, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-216/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 24 aprilie 2017 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST) și alții

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 24 aprilie 2017 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST) și alții
   (Cauza C-216/17)
   (2017/C 277/33)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl

      Intimate: Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica (ASST)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul [1] alineatul (5) și articolul 32 din Directiva 2004/18/CE (1) și articolul 33 din Directiva 2014/24/UE (2) pot fi interpretate în sensul că permit încheierea unui acord-cadru prin care:
               autoritate contractantă acționează pentru sine și pentru alte autorități contractante indicate în mod specific, care însă nu participă direct la încheierea acordului-cadru respectiv;
               nu este determinată cantitatea prestațiilor care vor putea fi solicitate de autoritățile contractante nesemnatare la momentul încheierii de către acestea a acordurilor ulterioare prevăzute de acordul-cadru respectiv?

               2)

               în cazul unui răspuns negativ la prima întrebare,
               articolul [1] alineatul (5) și articolul 32 din Directiva 2004/18/CE și articolul 33 din Directiva 2014/24/UE pot fi interpretate în sensul că permit încheierea unui acord-cadru prin care:
               o autoritate contractantă acționează pentru sine și pentru alte autorități contractante indicate în mod specific, care însă nu participă direct la încheierea acordului-cadru respectiv;
               cantitatea prestațiilor care vor putea fi solicitate de autoritățile contractante nesemnatare la momentul încheierii de către acestea a acordurilor ulterioare prevăzute de acordul-cadru respectiv este determinată prin trimitere la necesitățile normale ale acestora?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).

      (2)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE).


title: Cauza C-296/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 ianuarie 2014 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera prestare a serviciilor — Libera circulație a capitalurilor — Impozit pe venit — Cotizații plătite în cadrul pensiei facultative — Reducere de impozit aplicabilă numai plăților către instituțiile sau către fondurile stabilite în același stat membru — Coerența sistemului fiscal — Eficacitatea controalelor fiscale)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 ianuarie 2014 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-296/12) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera prestare a serviciilor - Libera circulație a capitalurilor - Impozit pe venit - Cotizații plătite în cadrul pensiei facultative - Reducere de impozit aplicabilă numai plăților către instituțiile sau către fondurile stabilite în același stat membru - Coerența sistemului fiscal - Eficacitatea controalelor fiscale)
   2014/C 93/10
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și W. Roels, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: J.-C. Halleux et M. Jacobs, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 56 TFUE și 63 TFUE — Plăți pentru pensii facultative — Reducere de impozit — Plăți cu titlu definitiv efectuate în Belgia

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea și prin menținerea reducerii impozitului aplicabil cotizațiilor plătite în cadrul sistemului de pensii facultative, în măsura în care nu se aplică decât în cazul plăților către instituții și către fonduri stabilite în Belgia, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 TFUE.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza F-21/09: Acțiune introdusă la 9 martie 2009 — De Benedetti-Dagnoni/Consiliul

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/47

         Acțiune introdusă la 9 martie 2009 — De Benedetti-Dagnoni/Consiliul
   (Cauza F-21/09)
   2009/C 113/99
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Rosangela De Benedetti-Dagnoni (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu o promova pe reclamantă în gradul AST 7 în cadrul exercițiului de promovare 2008 și, în măsura în care se va dovedi necesar, a deciziilor de promovare în acest grad a unor funcționari mai puțin merituoși

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei AIPN de a nu o promova pe reclamantă în gradul AST 7 în cadrul exercițiului de promovare 2008 și, în măsura în care se va dovedi necesar, a deciziilor de promovare în acest grad a unor funcționari mai puțin merituoși;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-263/13 P: Recurs introdus la 14 mai 2013 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 februarie 2013 în cauzele conexate T-65/10, T-113/10 și T-138/10, Spania/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/28

         Recurs introdus la 14 mai 2013 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 februarie 2013 în cauzele conexate T-65/10, T-113/10 și T-138/10, Spania/Comisia
   (Cauza C-263/13 P)
   2013/C 207/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Admiterea prezentului recurs și anularea Hotărârii Tribunalului din 26 februarie 2013, pronunțată în cauzele conexate T-65/10, T-113/10 și T-138/10, Spania/Comisia;

               —

               anularea Deciziilor C(2009) 9270 din 30 noiembrie 2009, C(2009) 10678 din 23 decembrie 2009 și C(2010) 337 din 28 ianuarie 2010 ale Comisiei de reducere a contribuției din Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) acordate pentru programul operațional „Andaluzia” din cadrul obiectivului nr. 1 (1994-1999) în Spania în temeiul Deciziei C(1994) 3456 din 9 decembrie 1994, pentru programul operațional „Țara Bascilor” din cadrul obiectivului nr. 2 (1997-1999) în Spania în temeiul Deciziei C(1998) 121 din 5 februarie 1998 și, respectiv, pentru programul operațional „Comunitatea Valencia” din cadrul obiectivului nr. 1 (1994-1999) în Spania în temeiul Decizie C(1994) 3043/6 a Comisiei din 25 noiembrie 1994;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               —

                     Eroare de drept ca urmare a considerării articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 4253/88

                   (1)

                     drept temei juridic pentru aplicarea corecțiilor financiare extrapolate
                  . Această dispoziție nu reprezintă temeiul juridic pentru aplicarea corecțiilor financiare extrapolate în caz de neregularități sistematice, întrucât acest drept nu îi este recunoscut Comisiei.

               —

                     Eroare de drept cu privire la controlul fiabilității, coerenței, pertinenței și caracterului adecvat al corecției extrapolate aplicate de Comisie.
                   Controlul Tribunalului cu privire la caracterul reprezentativ al elementelor folosite pentru aplicarea corecției financiare extrapolate nu a fost efectuat în conformitate cu jurisprudența Tetra Laval (2).

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente, pe de altă parte (JO L 374, p. 1).

      (2)  Hotărârea din 15 februarie 2005, Comisia/Tetra Laval (C-12/03 P, Rec. p. I-987), punctul 39.


title: Cauza T-23/14: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2014 – Bos și alții/Parlamentul și Consiliul („Acțiune în anulare – Reforma Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene – Reducerea considerabilă a numărului de zile de concediu anual al funcționarilor și al agenților repartizați într-o țară terță – Lipsa afectării individuale – Inadmisibilitate vădită”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/39

      Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2014 – Bos și alții/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-23/14) (1)

      („Acțiune în anulare - Reforma Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene - Reducerea considerabilă a numărului de zile de concediu anual al funcționarilor și al agenților repartizați într-o țară terță - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate vădită”)
      (2015/C 016/62)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Mark Bos (Ankara, Turcia), Estelle Kadouch (Ierusalim, Israel), Siegfried Krahl (Lago Sul, Brazilia) și Eric Lunel (Dakar, Senegal) (reprezentant: F. Krenc, avocat)

         Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio și E. Taneva, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Bisch, agenți)

         Obiectul

      Acțiune în anulare introdusă în temeiul articolului 263 TFUE împotriva articolului 1 punctul 70 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (JO L 287, p. 15), în măsura în care modifică anexa X la Regulamentul nr. 31 (CEE)/11 (CEEA) de stabilire a Statutului funcționarilor și a Regimului celorlalți agenți ai Comunității Economice Europene și ai Comunității Europene a Energiei Atomice (JO 1962, 45, p. 1385)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Domnul Mark Bos, doamna Estelle Kadouch și domnii Siegfried Krahl și Eric Lunel suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererea de intervenție a Comisiei Europene.

         (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza C-8/07: Ordonanța președintelui Camerei a cincea a Curții din 13 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/24

         Ordonanța președintelui Camerei a cincea a Curții din 13 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-8/07) (1)

   (2008/C 92/47)

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza C-216/10 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 noiembrie 2010 — Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Applus Servicios Tecnológicos SL [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) și articolele 73, 74, precum și 79 — Marca figurativă A+ — Opoziția titularului mărcii verbale comunitare AirPlus International — Respingerea opoziției]

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/4

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 noiembrie 2010 — Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Applus Servicios Tecnológicos SL
   (Cauza C-216/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) și articolele 73, 74, precum și 79 - Marca figurativă A+ - Opoziția titularului mărcii verbale comunitare AirPlus International - Respingerea opoziției)
   2011/C 89/06
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (reprezentant: R. Kunze, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent), Applus Servicios Tecnológicos SL

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 3 martie 2010, Lufthansa AirPlus Servicekarten/OAPI și Applus Servicios Tecnológicos, SL (T-321/07), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de titularul mărcii verbale comunitare „AirPlus International” pentru produse clasificate în clasele 9, 35, 36 și 42, împotriva Deciziei R 310/2006-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 7 iunie 2007 prin care s-a respins opoziția formulată de reclamantă împotriva cererii de înregistrare a mărcii figurative „A+” pentru produse și servicii clasificate în clasele 9, 35, 36, 37, 40, 41 și 42

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-594/10 P: Recurs introdus la 21 decembrie 2010 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 6 octombrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-2/10, Marcuccio/Comisia

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/33

         Recurs introdus la 21 decembrie 2010 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 6 octombrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-2/10, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-594/10 P)
   2011/C 55/59
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               în orice caz: anularea integrală și fără excepții a ordonanței atacate;

               —

               declararea ca întrutotul admisibilă a acțiunii formulate în primă instanță, în raport cu care a fost pronunțată ordonanța atacată;

               —

               în principal: admiterea integrală, fără excepții, a cererii formulate de recurent în primă instanță;

               —

               obligarea Comisiei la rambursarea tuturor cheltuielilor directe și a onorariilor suportate de recurent, inerente datelor cauzei, ținând seama de toate etapele parcurse;

               —

               în subsidiar: trimiterea cauzei către Tribunalul Funcției Publice pentru ca acesta, într-o compunere diferită, să reia judecata pe fond.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs se solicită anularea Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 6 octombrie 2010. Prin ordonanța amintită a fost respinsă ca în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată acțiunea având ca obiect respingerea de către Comisie a cererii recurentului de rambursare în cuantum de 100 % a totalului cheltuielilor medicale efectuate în legătură cu afecțiunea de care suferă.
   În susținerea recursului, recurentul indică nelegalitatea concluziilor privind obiectul acțiunii și a celor privind admisibilitatea acesteia.
   Recurentul invocă totodată interpretarea și aplicarea greșite și ilogice ale articolelor 90 și 91 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a articolului 94 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice, precum și o lipsă de motivare, alături de omisiunea de a se pronunța asupra unuia dintre capetele de cerere formulate în primă instanță.


title: Cauza C-76/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 19 februarie 2015 – Paul Vervloet şi alţii, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne/Ministerraad, intervenienți: Arcofin CVBA şi alţii

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 19 februarie 2015 – Paul Vervloet şi alţii, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne/Ministerraad, intervenienți: Arcofin CVBA şi alţii
   (Cauza C-76/15)
   (2015/C 171/17)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Paul Vervloet, Marc De Witt, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne

      Pârât: Ministerraad

      Interveniente: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 2 și 3 din Directiva 94/19/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor eventual coroborate cu articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2) și cu principiul general al egalității trebuie interpretate în sensul că:

                           a)

                           impun statelor membre obligația de a garanta acțiunile cooperativelor financiare autorizate în același mod ca depozitele?

                           b)

                           se opun faptului ca un stat membru să încredințeze entității care are în parte sarcina garantării depozitelor menționate în această directivă misiunea de a garanta de asemenea, până la concurența sumei de 1 00  000 de euro, valoarea acțiunilor deținute de membrii persoane fizice ai unei cooperative financiare autorizate?

               2)

               Decizia Comisiei Europene din 3 iulie 2014 (3)„privind ajutorul de stat SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) pus în aplicare de Belgia – Schemă de garantare care protejează acțiunile membrilor persoane fizice ai cooperativelor financiare” este compatibilă cu articolele 107 și 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în condițiile în care califică drept ajutor de stat nou schema de garantare care face obiectul acestei decizii?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, articolul 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că un sistem de garantare de stat, acordat unor persoane fizice care au calitatea de membri ai cooperativelor financiare autorizate în sensul articolului 36/24 alineatul 1 primul paragraf punctul 3 din Legea din 22 februarie 1998 privind stabilirea statutului de bază al Băncii Naționale a Belgiei constituie un ajutor de stat nou care trebuie notificat Comisiei Europene?

               4)

               În cazul unui răspuns pozitiv la a doua întrebare, aceeași decizie a Comisiei Europene este compatibilă cu articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul în care este interpretată în sensul că ajutorul de stat în discuție se presupune că a fost pus în aplicare anterior datei de 3 martie 2011 sau datei de 1 aprilie 2011 ori la una dintre aceste date, sau dimpotrivă, atunci când este interpretată în sensul că se presupune că ajutorul de stat respectiv a fost pus în aplicare la o dată ulterioară?

               5)

               Articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că interzice unui stat membru să adopte o măsură precum cea prevăzută la articolul 36/24 alineatul 1 punctul 3 din Legea din 22 februarie 1998 privind stabilirea statutului de bază al Băncii Naționale a Belgiei, în cazul în care această măsură pune în aplicare un ajutor de stat sau reprezintă un ajutor de stat care a fost deja pus în aplicare, iar acest ajutor de stat nu a fost încă notificat Comisiei Europene?

               6)

               Articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că interzice unui stat membru să adopte, fără notificare prealabilă către Comisie, o măsură precum cea prevăzută la articolul 36/24, alineatul 1 punctul 3 din Legea din 22 februarie 1998 privind stabilirea statutului de bază al Băncii Naționale a Belgiei, în cazul în care această măsură reprezintă un ajutor de stat care nu a fost pus încă în aplicare?

      (1)  JO L 135, p. 5, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 163.

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.

      (3)  Decizia Comisiei Europene din 3 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) pus în aplicare de Belgia – Schemă de garantare care protejează acțiunile membrilor persoane fizice ai cooperativelor financiare [notificată cu numărul C(2014) 1021].


title: Cauza C-52/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Germania) la 4 februarie 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Germania) la 4 februarie 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Cauza C-52/14)
   2014/C 142/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Pârât: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Întrebările preliminare

               1)

               În ceea ce privește întreruperea termenului de prescripție, „autoritatea competentă”, în sensul dispozițiilor articolului 3 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 (1), este cea care răspunde de faza de cercetare sau de urmărire, indiferent dacă ea este cea care a acordat mijloacele financiare? Acțiunea de cercetare sau de urmărire în justiție trebuie să fie orientată spre instituirea unei măsuri sau a unei sancțiuni administrative?

               2)

               „Persoana în cauză”, în sensul articolului 3 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 poate fi și un angajat al unei întreprinderi care a fost audiat ca martor?

               3)

               „[O]rice act […] adus la cunoștința persoanei în cauză, cu privire la cercetarea sau urmărirea în justiție a abaterii respective” [articolul 3 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95] trebuie să fie o eroare concretă a producătorului la calculul producției de zahăr (ansambluri de situații), care în mod normal este prezumată sau constatată doar în cadrul unei verificări a organismului de piață? Un raport final, întocmit la încheierea unei verificări sau care evaluează rezultatul verificării, în cadrul căruia nu se formulează întrebări privind anumite ansambluri de situații, poate constitui de asemenea „un act de cercetare” adus la cunoștință?

               4)

               Faptele privind „abateri repetate”, în sensul articolului (3) alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95, impun ca actele sau omisiunile calificate ca abateri să fi fost săvârșite într-un interval scurt, pentru a putea fi apreciate ca o „repetare”? În caz afirmativ: intervalul scurt de timp se pierde printre altele prin faptul că, în cadrul unui an de comercializare a zahărului, abaterea la determinarea unei cantități de zahăr se săvârșește numai o dată și se repetă doar în viitorul an de comercializare sau în unul ulterior?

               5)

               Fapta repetării în sensul articolului (3) alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 poate înceta din cauză că, având în vedere complexitatea situației de fapt, autoritatea competentă nu a verificat întreprinderea sau nu a verificat-o regulat ori aprofundat?

               6)

               Când începe să curgă dublul termenului de prescripție de opt ani în sensul articolului (3) alineatul (1) al patrulea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 în cazul unor abateri continue sau repetate? Acest termen de prescripție începe să curgă la sfârșitul fiecărei acțiuni calificate ca abatere [articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din regulament] sau la finalul ultimei acțiuni calificate ca abatere [articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf din regulament]?

               7)

               Dublul termenului de prescripție de opt ani prevăzut la articolul 3 alineatul (1) al patrulea paragraf din regulament poate fi întrerupt prin acțiuni de cercetare sau de urmărire în justiție ale autorității competente?

               8)

               În cazul diferitor ansambluri de situații, de care se ține seama la determinarea subvențiilor, termenele de prescripție care trebuie calculate în temeiul articolului 3 alineatul 1 din regulament se vor determina separat, în funcție de ansamblul de situații (abateri)?

               9)

               Curgerea dublului termenului de prescripție în sensul articolului 3 alineatul (1) al patrulea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 depinde de cunoașterea abaterii de către autoritatea competentă?

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza C-493/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 63 TFUE și articolul 40 din Acordul privind SEE — Libera circulație a capitalurilor — Fonduri de pensii străine și naționale — Impozit pe profit — Dividende — Scutire — Diferență de tratament)

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-493/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 63 TFUE și articolul 40 din Acordul privind SEE - Libera circulație a capitalurilor - Fonduri de pensii străine și naționale - Impozit pe profit - Dividende - Scutire - Diferență de tratament)
   2011/C 347/04
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și M. Afonso, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și H. Ferreira, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 63 TFUE și a articolului 40 SEE — Restricții privind circulația capitalurilor — Fonduri de pensii străine și naționale — Dividende — Impozitare — Diferență de tratament

      Dispozitivul

               1.

               Prin rezervarea beneficiului scutirii de impozitul pe profit numai pentru fondurile de pensii rezidente pe teritoriul portughez, Republica Portugheză nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-421/06: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 8 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl/Ministero delle Politiche Agricole e Forestali Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Hotărâre a Curții care constată lipsa validității unei dispoziții comunitare — Obligații ale instituțiilor — Poliție sanitară — Furaje combinate — Menționarea pe etichetă a procentajelor de masă de materii prime prezente în furaj cu o toleranță de ± 15 % din valoarea declarată — Interdicția inducerii în eroare a consumatorului)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/13

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 8 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl/Ministero delle Politiche Agricole e Forestali Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive
   (Cauza C-421/06) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Hotărâre a Curții care constată lipsa validității unei dispoziții comunitare - Obligații ale instituțiilor - Poliție sanitară - Furaje combinate - Menționarea pe etichetă a procentajelor de masă de materii prime prezente în furaj cu o toleranță de ± 15 % din valoarea declarată - Interdicția inducerii în eroare a consumatorului)
   (2008/C 64/19)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl

      Pârâți: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Consiglio di Stato — Efecte ale hotărârii Curții în cauzele conexate C-453/03, C-11/04, C-12/04 și C-194/04 (ABNA și alții) prin care se constată lipsa parțială a validității Directivei 2002/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2002 de modificare a Directivei 79/373/CEE a Consiliului privind circulația furajelor combinate și de abrogare a Directivei 91/357/CEE a Comisiei (JO L 63, p. 23, Ediție specială, 03/vol. 41, p. 113) — Obligația instituțiilor de a adopta un nou act
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 punctul 4 din Directiva 2002/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2002 de modificare a Directivei 79/373/CEE a Consiliului privind circulația furajelor combinate și de abrogare a Directivei 91/357/CEE a Comisiei, care prevede obligația de a menționa pe eticheta furajelor combinate procentajele de masă de materii prime utilizate în furajul combinat, cu o toleranță de ± 15 % din valoarea declarată pentru aceste procentaje, trebuie interpretat în sensul că nu este contrar articolelor 8 și 16 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare, care au ca obiectiv în special să prevină ca etichetarea și prezentarea hranei pentru animale să inducă în eroare consumatorul.

               2)

               În condițiile în care articolul 1 punctul 1 litera (b) din Directiva 2002/2 prevedea o obligație autonomă fără legătură cu obligațiile prevăzute de celelalte dispoziții ale acestei directive, declararea lipsei de validitate a dispoziției menționate, pronunțată de Curte în hotărârea din 6 decembrie 2005, ABNA și alții (C-453/03, C-11/04, C-12/04 și C-194/04), nu a creat o situație de vid juridic sau de incoerență care să impună instituțiilor comunitare să adopte modificări de substanță ale Directivei 2002/2.
               În orice caz, lipsa de validitate a unei dispoziții comunitare rezultă în mod direct din hotărârea Curții care o constată și este de competența atât a autorităților, cât și a instanțelor statelor membre să deducă consecințele acesteia în ordinea juridică națională.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-113/15: Acțiune introdusă la 4 martie 2015 – RFA International/Comisia

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/33

         Acțiune introdusă la 4 martie 2015 – RFA International/Comisia
   (Cauza T-113/15)
   (2015/C 155/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: RFA International, LP (Calgary, Canada) (reprezentanți: B. Evtimov și M. Krestiyanova, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în întregime sau în parte, a Deciziilor de punere în aplicare C(2014) 9805 final, C(2014) 9806 final, C(2014) 9807 final, C(2014) 9808 final, C(2014) 9811 final, C(2014) 9812 final și C(2014) 9816 final ale Comisiei din 18 decembrie 2014 privind cererile de rambursare a unor taxe antidumping achitate pentru importurile de ferosiliciu originar din Rusia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul acestei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept, care rezultă dintr-o încălcare și/sau dintr-o interpretare eronată a articolului 2 alineatul (9) din regulamentul antidumping de bază (1), și/sau a unei erori vădite de apreciere, prin faptul că a concluzionat că o singură entitate economică nu este relevantă, inclusiv în vederea controlului jurisdicțional, în sensul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază. Reclamanta contestă și concluzia subsecventă, potrivit căreia a fost garantată o deducere integrală din prețul de export construit a tuturor costurilor de vânzare și beneficiilor declarate, inclusiv a costurilor legate de export și a unui beneficiu rezonabil al unui importator neafiliat.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 11 alineatul (10) din regulamentul antidumping de bază (2) și pe o eroare de apreciere în deducerea de către Comisie a taxelor antidumping din prețul de export construit. Potrivit reclamantei, chiar urmând metoda Comisiei, aceasta din urmă ar fi trebuit să constate că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 11 alineatul (10), cel puțin cu privire la o parte din cuantumul solicitat. Prin intermediul celui de al doilea motiv se invocă de asemenea o încălcare a articolului 11 alineatul (9) din regulamentul de bază, rezultată din metoda urmată de Comisie pentru a aprecia dacă taxele se reflectă în mod corespunzător în prețul de revânzare, care a fost diferită de metoda utilizată în ultima investigație care a condus la aplicarea taxei.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 11 alineatul (9) din regulamentul antidumping de bază (3) și a articolului 18.3.1 din Acordul antidumping al OMC, care a apărut atunci când, în vederea stabilirii valorilor normale construite, Comisia a aplicat o metodă nouă, pe care nu a putut să o justifice prin vreo schimbare relevantă a circumstanțelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, JO L 343 din 22.12.2009.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, JO L 343 din 22.12.2009.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, JO L 343 din 22.12.2009.


title: Cauza T-159/10: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2010 — Air France/OAPI (Reprezentarea unui paralelogram)

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/45

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2010 — Air France/OAPI (Reprezentarea unui paralelogram)
      (Cauza T-159/10)
      (2010/C 161/71)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Air France (Roissy Charles de Gaulle, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea deciziei pronunțate la 27 ianuarie 2010 de Camera a doua de recurs în cazul 1018/2009-2 în măsura în care aceasta a respins cererea de înregistrare nr. 007576218 pentru produsele și serviciile care fac obiectul prezentei acțiuni;

                  —

                  acceptarea înregistrării cererii de înregistrare a mărcii comunitare figurative nr. 007576218 pentru ansamblul produselor și serviciilor pe care le desemnează;

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în procedura în fața OAPI și în cadrul prezentei acțiuni, în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară vizată: marca figurativă, reprezentând forma unui paralelogram, pentru produse și servicii din clasele 9, 14, 16, 18, 21, 24, 25, 28, 35, 36, 37, 38, 39, 41, 42, 43, 44 și 45 (cererea de înregistrare nr. 7 576 218).

         Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară prin faptul că marca a cărei înregistrare este solicitată prezintă gradul minim de caracter distinctiv cerut pentru a fi înregistrată.


title: Cauza C-164/09: Acțiune introdusă la 8 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/28

         Acțiune introdusă la 8 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-164/09)
   2009/C 180/48
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Zadra și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin adoptarea de către Regiunea Veneto a unei legislații privind autorizarea derogărilor de la sistemul de protecție a păsărilor sălbatice care nu respectă condițiile prevăzute la articolul 9 din Directiva 79/409/CEE (1), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 din Directiva 79/409;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că legislația adoptată de Regiunea Veneto nu este în conformitate cu prevederile articolului 9 din Directiva 79/409.
   Legea nr. 13 din 2005, în vigoare la momentul expirării termenului prevăzut în avizul motivat, nu respectă cerințele prevăzute de articolul 9 din directivă în măsura în care:

               —

               identifică în mod general și abstract și fără limite de timp speciile și numărul de păsări care fac obiectul derogării;

               —

               derogarea pentru anumite specii de păsări este prevăzută fără distincție în temeiul unei referiri generice la toate cazurile enumerate la literele (a) și (c) ale articolului 9 și fără a fi motivată în mod adecvat cu indicarea motivelor concrete;

               —

               nu prevede nici condiția referitoare la verificarea inexistenței altor soluții satisfăcătoare, nici faptul că fiecare măsură derogatorie trebbie să menționeze condițiile de risc, circumstanțele de spațiu și persoanele autorizate să aplice derogările;

               —

               permite determinarea păsărilor în număr mic în lipsa unui suport științific adecvat.

         Comisia afirmă că actele adoptate după expirarea termenului prevăzut în avizul motivat nu numai că nu remediază viciile deja identificate, ci chiar le reiterează în esență. Este vorba în special de Decretul Președintelui Consiliului Regional (Decreto del Presidente della giunta regionale) nr. 140 din 20 iunie 2006, de Decretul Președintelui Consiliului Regional (Decreto del Presidente della giunta regionale) nr. 230 din 18 octombrie 2006, de Legea regională (legge regionale) nr. 24 din 16 august 2007, de Decretul Președintelui Consiliului Regional (Decreto del Presidente della giunta regionale) nr. 167 din 4 septembrie 2007, precum și de Legea regională (legge regionale) nr. 13 din 14 august 2008.

      (1)  Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, JO L 103, p. 1, Ediție specială 15/vol. 1, p. 77.


title: Cauza T-217/07: Acțiune introdusă la 26 iunie 2007 — Las Palmeras/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/34

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2007 — Las Palmeras/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-217/07)
   (2007/C 211/67)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Las Palmeras S. Coop. And. (Sevilla, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care, în aprecierea prezentei acțiuni în despăgubiri, în temeiul prevederilor articolului 288 CE, să se declare dreptul reclamantei de a fi despăgubită financiar de către Consiliu și Comisie, în solidar, cu suma totală de două sute optzeci și opt de mii două sute treizeci și opt de euro (288 238 EUR) și

               —

               obligarea instituțiilor pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta din prezenta procedură, o întreprindere spaniolă de egrenare a bumbacului brut, solicită despăgubiri pentru prejudiciile pe care pretinde că le-a suferit ca urmare a aplicării, în cursul anului de comercializare 2006/2007, a capitolului 10a din titlul IV al Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (1), inserat prin articolul 1 punctul 20 din Regulamentul (CE) nr. 864/2004 (2). Prin capitolul 10a din titlul IV al Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 se stabilesc dispoziții comune aplicabile schemele de ajutor direct în cadrul politicii agricole comune și se instituie anumite scheme de ajutor pentru agricultori.
   În această privință, se amintește că dispozițiile care fac obiectul litigiului au fost anulate, prin hotărârea pronunțată de Curte la 7 septembrie 2006, în cauza C-310/04 Regatul Spaniei/Comisia, pentru încălcarea principiului proporționalității. Totuși, hotărârea menționată a suspendat efectele anulării până la adoptarea unui nou regulament, astfel încât dispozițiile amintite au continuat să se aplice în anul de comercializare 2006/2007.
   Bazându-se pe două rapoarte comandate unui cabinet de consultanță economică, cererea prezintă prejudiciul suferit de acest sector, având în vedere că, urmare a aplicării dispozițiilor anulate, în cursul anului de comercializare de referință a avut loc o importantă diminuare a volumului de bumbac brut produs și, în consecință, de bumbac egrenat industrial. Concret, schema de ajutor prevăzută de dispozițiile în cauză presupune ca o parte semnificativă a ajutoarelor (aproximativ 65 %) să fie complet disociată de cultura de bumbac, astfel încât agricultorul continuă să o primească, deși își utilizează terenurile pentru producerea de culturi alternative. În acest mod, rentabilitatea scontată prin afectarea unui hectar de suprafață de cultură pentru bumbac ajunge să fie inferioară rentabilității scontate prin afectarea acestuia pentru culturi alternative. Această situație a presupus, de asemenea, diminuarea veniturilor de exploatare obținute de industria de egrenare.
   Reclamanta apreciază că în cazul de față sunt reunite condițiile cerute de jurisprudență pentru a se considera angajată responsabilitatea extracontractuală a Comunității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune şi de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori şi de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 şi (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 864/2004 al Consiliului din 29 aprilie 2004 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de ajutor direct în cadrul politicii agricole comune şi de stabilire a anumitor scheme de ajutor pentru agricultori şi de adaptare a acestui regulament în urma aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei şi Slovaciei la Uniunea Europeană.


title: Cauza T-329/11: Ordonanța Tribunalului din 4 iulie 2012 — TME/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de ofertă privind reabilitarea stației de epurare a apelor uzate din București, cofinanțată prin fondurile structurale ISPA — Decizie pretins afectată de nereguli a autorităților române prin care s-a respins oferta prezentată de reclamantă — Refuzul Comisiei de a iniția o procedură de corecții financiare împotriva României — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/8

         Ordonanța Tribunalului din 4 iulie 2012 — TME/Comisia
   (Cauza T-329/11) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de ofertă privind reabilitarea stației de epurare a apelor uzate din București, cofinanțată prin fondurile structurale ISPA - Decizie pretins afectată de nereguli a autorităților române prin care s-a respins oferta prezentată de reclamantă - Refuzul Comisiei de a iniția o procedură de corecții financiare împotriva României - Inadmisibilitate vădită)
   2012/C 273/13
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (Milano, Italia) (reprezentanți: C. Malinconico, S. Fidanzia și A. Gigliola, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Aresu și P. van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 20 aprilie 2011 având ca obiect plângerea societății TME SpA cu privire la încălcări ale dreptului Uniunii Europene din partea României în cadrul proiectului „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/R0/16/P/PE/003-03”, inerent restructurării stației de epurare a apelor uzate din București [D(2011) REGIO.B3/MAD], și, pe de altă parte, cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               TME SpA — Termomeccanica Ecologia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza F-8/10: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2010 — Gheysens/Consiliul

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/69

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2010 — Gheysens/Consiliul
   (Cauza F-8/10)
   2010/C 100/102
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Johan Gheysens (Mechelen, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Consiliului de a nu prelungi contractul reclamantului și, în consecință, de a înceta raportul de muncă al acestuia cu Consiliul

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de a nu prelungi contractul reclamantului ulterior datei de 30 septembrie 2009 și a refuzului de a lua orice măsură pentru a regulariza situația administrativă a reclamantului, care exercită, de 16 ani, sarcini permanente în cadrul instituției;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-347/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 21 iunie 2016 – Balgarska energiyna borsa AD (BEB)/Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 21 iunie 2016 – Balgarska energiyna borsa AD (BEB)/Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)
   (Cauza C-347/16)
   (2016/C 326/26)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Balgarska energiyna borsa AD (BEB)

      Pârâtă: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 9 alineatul (1) litera (b) punctele (i) și (ii) din Directiva 2009/72/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE permite ca una și aceeași persoană să fie acționar unic al operatorului independent al sistemului de transport și al societății al cărei principal obiect de activitate este producerea și furnizarea energiei electrice?

               2.

               Articolul 9 alineatul (1) litera (b) punctele (i) și (ii) din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE permite ca una și aceeași persoană să exercite în mod direct sau indirect controlul asupra operatorului independent de transport și de sistem și asupra unei întreprinderi care desfășoară activități de producere și de furnizare a energiei electrice?

               3.

               Articolul 9 alineatul (1) literele (c) și (d) din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE permite ca una și aceeași persoană să numească membrii în consiliul de supraveghere al operatorului independent de transport (care alege la rândul său consiliul de administrație), precum și membrii consiliului director al întreprinderii care desfășoară activități de producere și de furnizare a energiei electrice?

               4.

               Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE, Regulamentul (CE) nr. 714/2009 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1228/2003 (3), Regulamentul (UE) 2015/1222 (4) [al Comisiei din 24 iulie 2015] de stabilire a unor linii directoare privind alocarea capacităților și gestionarea congestiilor [și] Regulamentul (UE) nr. 1227/2011 (5) al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind integritatea și transparența pieței angro de energie permit restricționări ale numărului de persoane cărora li se acordă o licență pentru transportul energiei electrice pe un anumit teritoriu?

               5.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările de mai sus și [având în vedere că], potrivit articolului 43 alineatul 1 punctul 1 [din Legea energiei], pentru teritoriul Republicii Bulgaria se acordă o singură licență, trebuie să se considere că există un conflict de interese în sensul [considerentului (12) al] Directivei 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE?

               6.

               Trebuie să se considere că dispoziția națională de la articolul 43 alineatul 1 punctul 1 [din Legea energiei] restrânge concurența în sensul articolelor 101 și 102 TFUE, întrucât prevede că pe teritoriul național, se acordă o singură licență pentru transportul energiei electrice?

      (1)  JO L 211, p. 55.

      (2)  JO L 211, p. 15.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1228/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2003 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică (JO L 176, p. 1, Ediţie specială, 12/vol. 2, p. 51)

      (4)  JO L 197, p. 24.

      (5)  JO L 326, p. 1.


title: Cauze conexate T-118/04 și T-134/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 7 februarie 2007 — Caló/Comisia ( Funcționari — Mutarea unui director pe post de consilier principal — Interesul serviciului — Echivalența funcțiilor — Reorganizarea Eurostat — Numirea într-un post de director — Anunț pentru ocuparea unui post vacant — Obligația de motivare — Evaluarea meritelor candidaților — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 7 februarie 2007 — Caló/Comisia
   (Cauze conexate T-118/04 și T-134/04) (1)

   („Funcționari - Mutarea unui director pe post de consilier principal - Interesul serviciului - Echivalența funcțiilor - Reorganizarea Eurostat - Numirea într-un post de director - Anunț pentru ocuparea unui post vacant - Obligația de motivare - Evaluarea meritelor candidaților - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri’)
   (2007/C 82/67)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Giuseppe Caló (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)
   Obiectul cauzei
   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei Comisiei din 9 iulie 2003 de mutare a reclamantului dintr-un post de director într-un post de consilier principal, a deciziei Comisiei din 1 octombrie 2003 privind reorganizarea Eurostat, partea care confirmă mutarea reclamantului și o cerere de reparare a prejudiciului moral pretins a fi fost suportat de către reclamant și, pe de altă parte, cerere de anulare a deciziei Comisiei din 30 martie 2004 de numire a lui M. N. în postul de director al Direcției „Statistici privind agricultura, pescuitul, fondurile structurale și mediul ”din cadrul Eurostat și de respingere a candidaturii reclamantului la acest post.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               În cauza T-118/04, obligă Comisia la plata către reclamant a sumei de un euro cu titlu de daune-interese pentru greșeală de serviciu.

               2)

               În cauza T-134/04, obligă Comisia la plata către reclamant a sumei de 5 000 de euro cu titlu de daune-interese pentru greșeală de serviciu.

               3)

               Respinge acțiunile în ceea ce privește celelalte capete de cerere.

               4)

               În cauza T-118/04, Comisia va suporta propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii de aplicare a măsurilor provizorii desfășurate înaintea Tribunalului, precum și o cincime din cheltuielile de judecată suportate de reclamant, inclusiv din cele aferente procedurii de aplicare a măsurilor provizorii desfășurate înaintea Tribunalului.

               5)

               În cauza T-118/04, reclamantul va suporta patru cincimi din propriile cheltuieli de judecată, inclusiv din cele aferente procedurii de aplicare a măsurilor provizorii desfășurate înaintea Tribunalului.

               6)

               În cauza T-134/04, Comisia va suporta toate cheltuielile, inclusiv pe cele aferente procedurii de aplicare a măsurilor provizorii desfășurate înaintea Tribunalului.

      (1)  JO C 118, 30.4.2004.


title: Cauza C-486/10: Ordonanța președintelui Curții din 13 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/28

         Ordonanța președintelui Curții din 13 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-486/10) (1)

   2011/C 252/61
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza T-433/12: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Steiff/OAPI (buton metalic aplicat în zona mediană a urechii unei jucării din pluș) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare care constă în fixarea unui buton în zona mediană a urechii unei jucării de pluș — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/35

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Steiff/OAPI (buton metalic aplicat în zona mediană a urechii unei jucării din pluș)
   (Cauza T-433/12) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare care constă în fixarea unui buton în zona mediană a urechii unei jucării de pluș - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 52/66
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Germania) (reprezentant: D. Fissl, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 iulie 2012 (cauza R 1693/2011-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn care constă în fixarea unui buton metalic în zona mediană a urechii unei jucării de pluș

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Margarete Steiff GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 366, 24.11.2012.


title: Cauza T-460/07: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2007 — Nokia/OAPI — Medion (LIFE BLOG)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/48

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2007 — Nokia/OAPI — Medion (LIFE BLOG)
   (Cauza T-460/07)
   (2008/C 51/90)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Nokia Oyj (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: J.Tanhuanpää, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Medion AG (Essen, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate a deciziei din 2 octombrie 2007 a Camerei a doua de recurs în cauza R 141/2007-2 și transmiterea cauzei către OAPI în vederea înregistrării mărcii reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală comunitară „LIFE BLOG” pentru bunuri și servicii din clasele 9, 38 și 41 — cererea de înregistrare nr. 3 564 366

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Medion AG

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale naționale și internaționale „LIFE” și „LIFETEC” pentru bunuri și servicii din clasele 1, 7, 8, 9, 10, 11, 16, 21, 28, 37, 38, 41 și 42; marca verbală națională și internațională „LIFESAT” pentru bunuri din clasa 9 și marca verbală națională „Lifesign” pentru bunuri din clasele 9, 14 și 16

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: admite opoziția și respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului.


title: Cauza C-367/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 5 iulie 2016 – Openbaar Ministerie/Dawid Piotrowski

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/40

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 5 iulie 2016 – Openbaar Ministerie/Dawid Piotrowski
   (Cauza C-367/16)
   (2016/C 335/54)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Openbaar Ministerie

      Intimat: Dawid Piotrowski

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 punctul 3 din Decizia-cadru privind mandatul european de arestare (1) trebuie interpretat în sensul că predarea unei persoane este admisibilă numai atunci când, în temeiul legislației statului membru de executare, se consideră că respectiva persoană este majoră sau, în temeiul acestei dispoziții, se permite ca statele membre să predea și minori care, pe baza dispozițiilor naționale, pot răspunde penal după ce împlinesc o anumită vârstă (și eventual dacă sunt îndeplinite anumite condiții)?

               2)

               În cazul în care articolul 3 punctul 3 din decizia-cadru nu interzice predarea minorilor, această dispoziție trebuie interpretată:

                           a.

                           în sensul că, pentru a se autoriza predarea, este suficient să se îndeplinească criteriul existenței unei posibilități (teoretice) de a pedepsi minorii care au îndeplinit o anumită vârstă (cu alte cuvinte, prin examinarea in abstracto pe baza criteriului vârstei de la care se consideră că o persoană poate răspunde penal, fără a lua în considerare eventuale condiții suplimentare) sau

                           b.

                           în sensul că nici principiul recunoașterii reciproce, prevăzut la articolul 1 alineatul (2) din decizia-cadru și nici modul de redactare al articolului 3 punctul 3 din decizia-cadru nu se opun unei examinări in concreto a cazului individual de către statul membru de executare, în cadrul căreia se poate impune ca în cazul persoanei căutate în vederea predării să fie îndeplinite aceleași condiții privind răspunderea penală precum cele care se aplică în cazul cetățenilor statului membru de executare având în vedere vârsta acestora de la data săvârșirii faptelor, infracțiunea de care sunt acuzați și probabil chiar și antecedente din statul membru emitent, care au condus la o măsură de corecție, chiar dacă aceste condiții nu se aplică în statul membru emitent?

               3)

               În cazul în care statul membru de executare poate realiza o examinare in concreto, pentru a evita impunitatea, nu trebuie să se diferențieze între predarea în scopul urmăririi penale și predarea în scopul executării unei pedepse?

      (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (2002/584/JAI) (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza F-155/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 februarie 2014 –García Domínguez/Comisia (Funcție publică — Concurs — Avizul de concurs EPSO/AD/215/11 — Neincludere pe lista de rezervă — Motivarea unei decizii de respingere a unei candidaturi — Principiul egalității de tratament — Conflict de interese)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/45

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 februarie 2014 –García Domínguez/Comisia
   (Cauza F-155/12) (1)

   ((Funcție publică - Concurs - Avizul de concurs EPSO/AD/215/11 - Neincludere pe lista de rezervă - Motivarea unei decizii de respingere a unei candidaturi - Principiul egalității de tratament - Conflict de interese))
   2014/C 102/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Luis García Domínguez (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și G. Gattinara)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu îl include pe reclamant în lista de rezervă a concursului EPSO/AD/125/11

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Îl obligă pe domnul García Domínguez să suporte propriile cheltuieli de judecată și să plătească cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013, p. 26.