title: Cauza F-82/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iunie 2011 — Nolin/Comisia (Funcție publică — Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/54

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iunie 2011 — Nolin/Comisia
   (Cauza F-82/10) (1)

   (Funcție publică - Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 252/117
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Michel Nolin (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a fișei de regularizare a remunerației reclamantului pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișei sale de remunerație 01/2010 întocmite în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei F-82/10, Nolin//Comisia.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011, p.38.


title: Cauza C-187/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Zutphen (Țările de Jos) la 3 aprilie 2007 — Acțiune penală împotriva lui Dirk Endendijk

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/9

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Zutphen (Țările de Jos) la 3 aprilie 2007 — Acțiune penală împotriva lui Dirk Endendijk
   (Cauza C-187/07)
   (2007/C 129/15)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank Zutphen
   Partea din acțiunea principală
   Dirk Endendijk
   Întrebările preliminare

               1)

               Cum trebuie interpretată noțiunea de „a lega”în sensul Directivei 91/629/CEE (1) coroborată cu Decizia 97/182/CE (2)?

               2)

               În acest scop, au vreo relevanță materialul folosit, lungimea legăturii și finalitatea urmărită de acțiunea de a lega?

      (1)  Directiva 91/629/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 de stabilire a normelor minime privind protecţia viţeilor (JO L 340, p. 28).

      (2)  Decizia Comisiei din 24 februarie 1997 de modificare a anexei la Directiva 91/629/CEE (JO L 76, p. 30).


title: Cauza C-17/07 P: Recurs introdus la data de 22 ianuarie 2007 de către Wineke Neirinck împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) pronunțate la data de 14 noiembrie 2006 în cauza T-494/04, Neirinck/Comisie

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/15

         Recurs introdus la data de 22 ianuarie 2007 de către Wineke Neirinck împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) pronunțate la data de 14 noiembrie 2006 în cauza T-494/04, Neirinck/Comisie
   (Cauza C-17/07 P)
   (2007/C 95/26)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Wineke Neirinck (reprezentanți: G. Vandersanden, L. Levi, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, D. Martin, agenți)
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al CE pronunțate la data de 14 noiembrie 2006 în cauza T-494/04;

               —

               în consecință, admiterea concluziilor formulate de recurentă în prima instanță și, ca urmare:

                           —

                           anularea deciziei de care recurenta a luat cunoștință în timpul reuniunii Unității OIB.1 (Oficiul Infrastructură și Logistică din Bruxelles — Executarea politicii imobiliare) din data de 4 martie 2004, potrivit căreia pentru postul de jurist în sectorul politică imobiliară din cadrul OIB pentru care a candidat recurenta a fost selectat un alt candidat (decizia de recrutare a dlui D.S. ca agent auxiliar și decizia de a nu fi numită agent auxiliar);

                           —

                           anularea deciziei din 9 martie 2004 prin care recurentei i-a fost adusă la cunoștință respingerea candidaturii sale;

                           —

                           anularea deciziei subsecvente din 27 aprilie 2004 prin care recurentei i-a fost adus la cunoștință că nu a trecut proba orală în cadrul procedurii de recrutare ca agent contractual, precum și anularea deciziei din aceeași dată prin care a fost recrutat dl D.S.;

                           —

                           în orice caz, acordarea sumei de 30 000 euro cu titlu de reparații pentru prejudiciul moral și material suferit de recurentă, respectiva sumă fiind evaluată în echitate și supusă executării provizorii;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta invocă șase motive în susținerea recursului său.
   Prin primul motiv, recurenta susține că prin declararea inadmisibilității primului capăt de cerere în anulare, Tribunalul nu a respectat condițiile de admisibilitate a unei acțiuni, întemeiate pe articolele 236 CE, 90 și 91 din Statutul funcționarilor, și în special, a ignorat noțiunea de interes de a acționa în justiție. Decizia de a-l recruta pe dl D.S. ca agent auxiliar înainte de 1 mai 2004 a avut drept consecință, pe de o parte, mărirea numărului de candidați în cadrul procedurii de selecție a agenților contractuali pentru postul ocupat de recurentă, și, pe de altă parte, a făcut imposibilă acordarea unui contract de agent temporar acesteia, ceea ce pune în evidență, în mod clar, interesul pe care recurenta îl are în obținerea anulării respectivei decizii.
   Prin cel de-al doilea motiv, recurenta susține apoi că Tribunalul nu și-a îndeplinit obligația generală de motivare, atunci când a apreciat că elementele cuprinse în decizia din 24 aprilie 2004 ar putea fi considerate un început de motivare și că precizările suplimentare aduse în cursul procesului ar completa insuficiența motivării inițiale. Pe de o parte, decizia din 27 aprilie 2004 nu conținea într-adevăr, niciun fel de motivare în privința situației specifice a recurentei și nu indica nicio circumstanță concretă și niciun element cunoscut recurentei de natură să îi permită acesteia să înțeleagă întinderea respectivei decizii. Pe de altă parte, o atare lipsă de motivare poate fi acoperită prin explicațiile furnizate de autoritatea competentă după formularea acțiunii numai aducând atingere dreptului la apărare și principiului egalității părților în fața judecătorului comunitar.
   Prin cel de-al treilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a schimbat înțelesul neîndoielnic al elementelor de probă, apreciind la punctul 105 din hotărârea atacată că procedura de selecție nu s-a întemeiat pe o analiză comparativă a meritelor candidaților. Această apreciere este contrazisă atât de înscrisurile provenind de la intimată cât și de alte pasaje din hotărârea atacată în cuprinsul cărora Tribunalul însuși face explicit referire la o analiză comparativă a meritelor candidaților chiar în cadrul unei proceduri de selecție.
   Prin cel de-al patrulea motiv, recurenta susține că Tribunalul a schimbat înțelesul neîndoielnic al elementelor de probă și a ignorat noțiunea de eludare a procedurii atunci când a apreciat că elementele pe care le-a avansat recurenta nu permit dovedirea existenței unei eludări a procedurii sau a unei încălcări a interesului serviciului. Din contră, totalitatea factorilor pe care i-a indicat recurenta constituie tot atâtea indicii concordante și pertinente ale unei eludări de procedură în măsura în care, deși au fost derulate de către intimată două proceduri, funcțiile vizate de acestea erau identice, ceea ce reflectă dorința intimatei de a-l favoriza pe dl D.S. să preia atribuțiile recurentei după 30 aprilie 2004.
   Prin cel de-al cincilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a ignorat noțiunile de interes al serviciului și de eroare vădită de apreciere, atunci când a considerat că procedura de selecție a agenților contractuali nu a fost încălcată și când a refuzat, în consecință, să procedeze la verificarea aprecierii realizate de comitetul de selecție asupra probei orale a recurentei.
   În cele din urmă, prin cel de-al șaselea motiv, recurenta invocă încălcarea de către Tribunal a principiilor solicitudinii și bunei administrări.


title: Cauza C-381/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Car Trim GmbH/KeySafety Systems Srl [Competența judiciară în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 5 punctul 1 litera (b) — Competență în materie contractuală — Determinarea locului de executare a obligațiilor — Criterii de distincție între vânzarea de mărfuri și prestarea de servicii ]

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Car Trim GmbH/KeySafety Systems Srl
   (Cauza C-381/08) (1)

   (Competența judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 5 punctul 1 litera (b) - Competență în materie contractuală - Determinarea locului de executare a obligațiilor - Criterii de distincție între „vânzarea de mărfuri” și „prestarea de servicii”)
   2010/C 100/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Car Trim GmbH

      Pârâtă: KeySafety Systems Srl

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 5 punctul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Contract de furnizare de produse de fabricat care conține de asemenea instrucțiuni ale mandantului cu privire la achiziția, transformarea și livrarea produselor de fabricat, inclusiv cu privire la asigurarea calității de fabricație, a fiabilității livrării și a executării administrative a contractului — Criterii de distincție între vânzarea de mărfuri și prestarea de servicii — Determinarea locului de executare al obligațiilor în cazul unei vânzări la distanță

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 5 punctul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că contractele al căror obiect este livrarea de mărfuri care urmează a fi fabricate sau produse, chiar atunci când cumpărătorul a formulat anumite cerințe cu privire la obținerea, la transformarea și la livrarea acestor mărfuri, fără ca acesta să fi furnizat materialele, și când furnizorul este răspunzător pentru calitatea și pentru conformitatea mărfii cu contractul trebuie calificate drept „vânzări de mărfuri” în sensul articolului 5 punctul 1 litera (b) prima liniuță din regulament.

               2.

               Articolul 5 punctul 1 litera (b) prima liniuță din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că, în cazul vânzării la distanță, locul unde au fost sau ar fi trebuit să fie livrate mărfurile în temeiul contractului trebuie determinat având în vedere dispozițiile acestui contract. În cazul în care nu este posibilă determinarea locului de livrare în acest temei, fără referire la dreptul material aplicabil contractului, acest loc este cel al predării materiale a mărfurilor prin care cumpărătorul a dobândit sau ar fi trebuit să dobândească puterea de a dispune în mod efectiv de aceste mărfuri la destinația finală a operațiunii de vânzare.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-100/13: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 16 octombrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a mărfurilor — Reglementare a unui stat membru care impune ca anumite materiale de construcții care poartă marca de conformitate CE să fie conforme cu normele naționale suplimentare — Liste de norme de construcție ( „Bauregellisten” )]

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/5

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 16 octombrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-100/13) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a mărfurilor - Reglementare a unui stat membru care impune ca anumite materiale de construcții care poartă marca de conformitate CE să fie conforme cu normele naționale suplimentare - Liste de norme de construcție („Bauregellisten”)])
   (2014/C 462/08)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și G. Zavvos, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și K. Petersen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin impunerea, prin intermediul listelor de norme de construcție vizate de codurile de construcție prevăzute de Landuri, în privința materialelor de construcții vizate de normele armonizate EN 681-2:2000 „Garnituri de etanșare de cauciuc. Cerințe de material pentru garnituri de etanșare a îmbinărilor de țevi utilizate în domeniul apei și canalizării. Partea 2: Elastomeri termoplastici”, EN 13162:2008, „Produse termoizolante pentru clădiri. Produse fabricate din vată minerală (MW) – Specificaţie” și EN 13241-1, „Uși pentru uz industrial, comercial și pentru garaje. Standard de produs. Partea 1: Produse fără caracteristici de rezistență la foc sau protecție la fum” și care poartă marca „CE”, unor cerințe suplimentare pentru accesul efectiv al acestor materiale pe piață și pentru utilizarea lor pe teritoriul german, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 4 alineatul (2) și al articolului 6 alineatul (1) din Directiva 89/106/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza C-350/08: Acțiune introdusă la 29 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Lituania

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/9

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Lituania
   (Cauza C-350/08)
   (2008/C 247/16)
   Limba de procedură: lituaniană
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Steiblytė și M. Šimerdová, agenți)

      Pârâtă: Republica Lituania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea în vigoare a autorizației naționale de introducere pe piață a medicamentului „Grasalva”, Republica Lituania nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (1) și al secțiunii 4 din Partea 2 din anexa I la Directiva 2001/83/CE (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/63/CE (2), al articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 (3) și al articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (4);

               —

               obligarea Republicii Lituania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               (i)

               Potrivit articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE, Republica Lituania este obligată să analizeze dacă autorizațiile de introducere pe piață eliberate anterior aderării sunt conforme cu cerințele legislației comunitare privind produsele farmaceutice în vigoare la data aderării și să asigure că de la 1 mai 2004 sunt introduse pe piață numai medicamentele ale căror autorizații respectă aceste cerințe.

               (ii)

               Medicamentul „Grasalva” nu este menționat în apendicele A la anexa IX din Actul de aderare din 2003 și, din acest motiv, dispozițiile referitoare la perioada de tranziție nu îi sunt aplicabile, iar de la 1 mai 2004, acest medicament ar putea fi comercializat numai dacă ar respecta toate cerințele legislației comunitare în vigoare pentru medicamente similare din punct de vedere biologic în ceea ce privește calitatea, siguranța și eficacitatea, în special cele prevăzute în secțiunea 4 din Partea 2 din anexa I la Directiva 2001/83/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/63/CE.

               (iii)

               Instituțiile competente înseși din Republica Lituania au stabilit că documentele referitoare la medicamentul „Grasalva” nu conțin nicio informație cu privire la studiile preclinice sau clinice prezentate în conformitate cu secțiunea 4 din Partea 2 din anexa I la Directiva 2001/83/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/63/CE, referitoare la conformitatea medicamentului „Grasalva” cu cerințele de siguranță și de eficacitate aplicabile medicamentelor similare din punct de vedere biologic.

               (iv)

               Autorizația națională de introducere pe piață pentru medicamentul „Grasalva” nu îndeplinește cerințele prevăzute în secțiunea 4 din Partea 2 din anexa I la Directiva 2001/83/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/63/CE, și, în consecință, acest medicament ar putea fi introdus pe piață de la data aderării numai dacă autorizația de introducere pe piață pentru acesta ar fi fost acordată prin procedura centralizată conform articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 (în vigoare până la 20 noiembrie 2005) sau a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (în vigoare de la 21 noiembrie 2005).

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

      (2)  Directiva 2003/63/CE a Comisiei din 25 iunie 2003 de modificare a Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase de uz uman (OJ 2003 L 159, p. 46, Ediție specială, 13/vol. 39, p. 235).

      (3)  Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 al Consiliului din 22 iulie 1993 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții europene pentru evaluarea medicamentelor (JO 1993 L 214, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 a Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004 L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).


title: Cauza T-329/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 mai 2008 — Enercon/OAPI (E) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale E — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 mai 2008 — Enercon/OAPI (E)
   (Cauza T-329/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale E - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 171/59)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Enercon GmbH (Aurich, Germania) (reprezentanți: inițial R. Böhm, ulterior R. Böhm și U. Sander, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 8 septembrie 2006 (Cauza R 394/2006-1) privind înregistrarea mărcii verbale E drept marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Enercon GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-265/17: Acțiune introdusă la 5 mai 2017 – ExpressVPN/EUIPO (EXPRESSVPN)

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/26

         Acțiune introdusă la 5 mai 2017 – ExpressVPN/EUIPO (EXPRESSVPN)
   (Cauza T-265/17)
   (2017/C 202/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, Regatul Unit) (reprezentant: A. Muir Wood, Barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „EXPRESSVPN” – cererea de înregistrare nr. 1 265 562

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 februarie 2017 în cauza R 1352/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate pentru a permite înregistrarea mărcii în temeiul faptului că marca nu este nici descriptivă, nici lipsită de caracter distinctiv și în temeiul probelor privind dobândirea caracterului distinctiv prezentate examinatorului și Camerei a cincea de recurs;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta cale de atac.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c), a articolului 7 alineatul (2) și a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-28/08 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/The Bavarian Lager Co. Ltd, Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (CEPD) [Recurs — Acces la documentele instituțiilor — Document referitor la o reuniune desfășurată în cadrul unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor — Protecția datelor personale — Regulamentul (CE) nr. 45/2001 — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/The Bavarian Lager Co. Ltd, Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (CEPD)
   (Cauza C-28/08 P) (1)

   (Recurs - Acces la documentele instituțiilor - Document referitor la o reuniune desfășurată în cadrul unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Protecția datelor personale - Regulamentul (CE) nr. 45/2001 - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001)
   2010/C 234/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Docksey și P. Aalto, agenți)

      Celelalte părți în proces: The Bavarian Lager Co. Ltd (reprezentanți: J. Webber și M. Readings, Solicitors), Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (CEPD) (reprezentanți: H. Hijmans, A. Scirocco și H. Kranenborg, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și V. Jackson, agenți, J. Coppel, barrister), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și C. Fekete, agenți)

      Interveniente în susținerea celeilaltei părți în proces: Regatul Danemarcei (reprezentant: B. Weis Fogh, agent), Republica Finlanda (reprezentant: J. Heliskoski, agent), Regatul Suediei (reprezentant: K. Petkovska, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 8 noiembrie 2007 în cauza T-194/04, the Bavarian Lager Co. Ltd./Comisia Comunităților Europene, prin care s a anulat decizia Comisiei din 18 martie 2004 de respingere a cererii de acces a reclamantei la un document referitor la o ședință desfășurată în cadrul unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor cu privire la dispozițiile britanice aplicabile vânzării de bere provenind din alte state membre în baruri din Regatul Unit — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 8 noiembrie 2007, Bavarian Lager/Comisia (T-194/04), în măsura în care prin aceasta se anulează decizia Comisiei din 18 martie 2004 de respingere a unei cereri de acces la conținutul complet al procesului verbal al reuniunii din 11 octombrie 1996 care cuprinde numele tuturor participanților și în măsura în care obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată ale The Bavarian Lager Co. Ltd.

               2.

               Respinge acțiunea The Bavarian Lager Co. Ltd împotriva deciziei Comisiei din 18 martie 2004 de respingere a unei cereri de acces la conținutul complet al procesului verbal al reuniunii din 11 octombrie 1996 care cuprinde numele tuturor participanților.

               3.

               Obligă The Bavarian Lager Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană atât în cadrul procedurii de recurs, cât și în cadrul procedurii în primă instanță.

               4.

               Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Suediei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Consiliul Uniunii Europene și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauze conexate T-2/05, T-3/05, T-49/05, T-118/05 și T-119/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 septembrie 2007 — ReckittBenckiser/OAPI

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 septembrie 2007 — ReckittBenckiser/OAPI
   (Cauze conexate T-2/05, T-3/05, T-49/05, T-118/05 și T-119/05) (1)

   (2007/C 283/74)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzelor.

      (1)  JO C 69, 19.3.2005.


title: Cauza C-521/08: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/21

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-521/08)
   (2009/C 32/35)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și A. A. Gilly, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma pe deplin Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (1), sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul prevăzut pentru transpunerea directivei a expirat la 20 octombrie 2007.

      (1)  JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza C-172/15: Ordonanța președintelui Curții din 27 august 2015 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/24

         Ordonanța președintelui Curții din 27 august 2015 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-172/15) (1)

   (2015/C 398/34)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza C-355/10: Acțiune introdusă la 14 iulie 2010 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/34

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2010 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-355/10)
   ()
   2010/C 246/58
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: M. Dean și A. Auersperger Matić, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2010/252/UE (1) a Consiliului din 26 aprilie 2010 de completare a Codului frontierelor Schengen cu dispoziții referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene;

               —

               menținerea efectelor deciziei Consiliului până la înlocuirea acesteia;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Parlamentul European solicită anularea deciziei contestate invocând faptul că aceasta depășește domeniul de aplicare al competenței de executare prevăzut la articolul 12 alineatul (5) din Codul frontierelor Schengen (2), în măsura în care introduce norme privitoare la „interceptare”, „căutare și salvare” și „debarcare”, despre care nu se poate considera că intră în domeniul de aplicare al „supravegherii”, astfel cum este definit la articolul 12 din Codul frontierelor Schengen, și că sunt elemente neesențiale, precum și în măsura în care modifică elementele esențiale ale Codului frontierelor Schengen, aspect care intră în competența exclusivă a legiuitorului. În plus, decizia contestată modifică obligațiile statelor membre ale Uniunii Europene referitoare la operațiunile Frontex, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul Frontex (3).
   În cazul în care Curtea anulează decizia contestată, Parlamentul European apreciază totuși că ar fi indicat ca, în exercitarea puterii sale de apreciere, Curtea să mențină efectele deciziei contestate, în conformitate cu articolul 264 alineatul (2) TFUE, până la înlocuirea acesteia.

      (1)  Decizia 2010/252/UE a Consiliului din 26 aprilie 2010 de completare a Codului frontierelor Schengen cu dispoziții referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (JO L 111, p. 20).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 8, p. 5).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului din 26 octombrie 2004 de instituire a Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene (JO L 349, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 71).


title: Cauza T-753/16: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Severstal/Comisia

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/39

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Severstal/Comisia
   (Cauza T-753/16)
   (2017/C 014/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PAO Severstal (Cherepovets, Rusia) (reprezentanți: B. Evtimov, avocat și D. O’Keeffe, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime, în măsura în care afectează reclamanta, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1328 al Comisiei din 29 iulie 2016 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite produse plate din oțel laminate la rece originare din Republica Populară Chineză și din Federația Rusă, publicat în JO L 210 din 4.8.2016;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și ocazionate de aceasta.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 18 din regulamentul de bază (1), a articolului 6.8 din AAD (2) și a anexei II la acesta, prin considerarea reclamantei ca fiind un producător parțial necooperant și prin aplicarea datelor aflate la dispoziția sa, și pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere. Mai mult, potrivit reclamantei, consecințele lipsei parțiale de cooperare au fost în mod vădit necorespunzătoare în lumina deficiențelor limitate constatate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului la un proces echitabil și a dreptului la apărare al reclamantei prin limitarea posibilităților sale de a se apăra împotriva constatărilor negative ale Comisiei. Potrivit reclamantei, Comisia a respins/a ignorat în mod efectiv orice informație sau argument suplimentar prezentat de reclamantă cu privire la situația sa de lipsă parțială de cooperare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe omisiunea Comisiei de a stabili o marjă de dumping corectă în conformitate cu articolul 2 alineatul (12) din regulamentul de bază, după ce a încălcat articolul 2 alineatul (3) și articolul 2 alineatul (4), a interpretat în mod eronat articolul 2 alineatul (9) și a săvârșit erori vădite de apreciere, precum și pe omisiunea Comisiei de a efectua o comparație echitabilă în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 3 alineatul (2) și a articolului 3 alineatul (5) din regulamentul de bază, precum și a articolului 3.1 din AAD, pe denaturarea probelor care i-au fost prezentate și pe săvârșirea unor erori vădite de apreciere de către aceasta, prin aprecierea eronată a indicatorilor de prejudiciu și nerealizarea unei examinări obiective a situației industriei Uniunii. Potrivit reclamantei, Comisia s-a bazat doar pe indicatori economici selectați referitori la situația industriei Uniunii și a neglijat indicatori-cheie care ar fi evidențiat o situație diferită, mai pozitivă a industriei Uniunii. Mai mult, potrivit reclamantei, Comisia a adoptat o abordare părtinitoare, favorizând constatările sale privind prejudiciul și denaturând probele aflate înaintea sa prin faptul că nu a examinat piețele „libere” și „captive” ale produsului în cauză în ansamblu și împreună pentru toți indicatorii și a ales să efectueze o „apreciere triplă” care a denaturat aprecierea globală.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 3 alineatul (7) din regulamentul de bază, întrucât a apreciat în mod eronat legătura de cauzalitate dintre importurile despre care se pretinde că au făcut obiectul unui dumping și situația industriei Uniunii. De asemenea, potrivit reclamantei, Comisia nu și-a îndeplinit obligația de a nu atribui alți factori cauzatori de prejudicii importurilor despre care se pretinde au făcut obiectul unui dumping și a trecut cu vederea alți factori care, împreună sau separat, puteau să rupă legătura de cauzalitate.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe stabilirea în mod eronat de către Comisie a nivelului de eliminare a prejudiciului, prin încălcarea articolului 2 alineatul (9) și a articolului 9 alineatul (4) din regulamentul de bază și prin săvârșirea unei erori vădite de apreciere. În special, potrivit reclamantei, Comisia a stabilit o marjă de profit nerezonabilă și excesivă pentru industria Uniunii și a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin aplicarea, pentru marja de prejudiciu și, prin analogie, pentru ajustarea în vederea fixării unui preț de vânzare rezonabil, a unor costuri generale și administrative, precum și a unui profit realizat de un importator independent, prevăzut la articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO L 343, p. 51).

      (2)  Acordul antidumping al OMC.


title: Cauza T-44/17: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2017 – Camomilla/EUIPO – CMT (CAMOMILLA)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/17

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2017 – Camomilla/EUIPO – CMT (CAMOMILLA)
   (Cauza T-44/17)
   (2017/C 095/27)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Camomilla Srl (Buccinasco, Italia) (reprezentanți: M. Mussi și H. Chiappetta, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napoli, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „CAMOMILLA” – Marca Uniunii Europene nr. 7 077 555

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2016 în cauza R 2250/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate în sensul respingerii în totalitate a cererii de declarare a nulităţii formulate de CMT;

               —

               cu titlu subsidiar, modificarea deciziei atacate în sensul respingerii cererii de declarare a nulităţii inclusiv pentru produsele din „clasa 18: produse din aceste materiale (piele și imitații de piele) necuprinse în alte clase, rucsacuri, tocuri pentru chei (bunuri de marochinărie), suporturi pentru documente, portofele, portmonee care nu sunt din metale prețioase, genți, truse de toaletă, etuiuri, truse; clasa 25: îmbrăcăminte, încălțăminte, articole pentru acoperirea capului, mănuși, jachete scurte pentru femei, șaluri, halate de baie”;

               —

               cu titlu mai subsidiar, anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri în fața camerei de recurs și obligarea C.M.T. Compagnia Manifatture Tessili S.r.l. la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 57 alineatul (3) coroborat cu alineatul (2) al aceluiaşi articol din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-499/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 decembrie 2009 — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG/Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 decembrie 2009 — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG/Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst
   (Cauza C-499/09)
   2010/C 63/35
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG

      Pârât: Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

      Întrebările preliminare

               1.

               Livrarea de mâncăruri sau de preparate pentru consum imediat constituie o livrare în sensul Celei de a șasea directive 77/388/CEE (1) a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare?

               2.

               Pentru a răspunde la prima întrebare, prezintă relevanță furnizarea unor elemente de prestare de servicii complementare (punerea la dispoziție de mese, de scaune și de alte instalații pentru consum, prezentarea unui eveniment cinematografic)?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: noțiunea „alimente” prevăzută la anexa H categoria 1 din A șasea directivă trebuie interpretată în sensul că se referă numai la alimente „la pachet”, astfel cum se vând de regulă în magazinele alimentare, sau și la mâncăruri și preparate care au fost pregătite prin fierbere, frigere, coacere sau altfel pentru consum imediat?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza F-1/09: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2009 — Putterie-De-Beukelaer/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/53

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2009 — Putterie-De-Beukelaer/Comisia
   (Cauza F-1/09)
   (2009/C 55/96)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei de a nu o admite pe reclamantă la procedura de atestare 2007
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei AIPN din 30 septembrie 2008 de respingere a reclamației reclamantei privind decizia prin care s-a declarat inadmisibilitatea candidaturii sale la procedura de atestare 2007;

               —

               anularea deciziei AIPN prin care s-a declarat inadmisibilitatea candidaturii sale la procedura de atestare 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-310/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Lunds tingsrätt — Suedia) — Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser/Anders Holmqvist (Apropierea legislațiilor — Protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului — Directiva 80/987/CEE — Articolul 8a — Activități în mai multe state membre)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Lunds tingsrätt — Suedia) — Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser/Anders Holmqvist
   (Cauza C-310/07) (1)

   (Apropierea legislațiilor - Protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului - Directiva 80/987/CEE - Articolul 8a - Activități în mai multe state membre)
   (2008/C 313/12)
   Limba de procedură:suedeza
   Instanța de trimitere
   Lunds tingsrätt
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser

      Pârât: Anders Holmqvist
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Lunds tingsrätt — Interpretarea articolului 8a din Directiva 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului (JO L 283, p. 23, Editie specială, 05/vol. 1, p. 197), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 (JO L 270, p. 10, Editie specială, 05/vol. 6, p. 149) — Garanție privind plata salariilor pentru un lucrător angajat într-o întreprindere de transporturi rutiere care are sediul și unicul centru de activitate într-un stat membru și care efectuează livrări de mărfuri între statul membru de origine și alte state membre.
   Dispozitivul
   Articolul 8a din Directiva 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002, trebuie interpretat în sensul că, pentru a se considera că o întreprindere stabilită într-un stat membru desfășoară activități pe teritoriul unui alt stat membru, nu este necesar ca aceasta să dispună de o sucursală sau de un sediu permanent în acest alt stat. Cu toate acestea, este necesar ca această întreprindere să aibă în acest din urmă stat o prezență economică stabilă, caracterizată prin existența unor mijloace umane care să îi permită realizarea de activități în acest alt stat. În cazul unei întreprinderi de transport stabilite într-un stat membru, simpla circumstanță că un lucrător angajat de aceasta în statul membru respectiv efectuează livrări de mărfuri între acest din urmă stat membru și un alt stat membru nu poate permite să se constate că întreprinderea respectivă are o prezență economică stabilă într-un alt stat membru.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-502/07: Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2011 — IIC-Intersport International/OAPI — McKenzie (McKENZIE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative McKENZIE — Mărcile comunitare figurative și verbale anterioare MCKINLEY — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/12

         Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2011 — IIC-Intersport International/OAPI — McKenzie (McKENZIE)
   (Cauza T-502/07) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative McKENZIE - Mărcile comunitare figurative și verbale anterioare MCKINLEY - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 194/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: IIC-Intersport International Corporation GmbH (Ostermundigen, Elveția) (reprezentant: P. Steinhauser, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: The McKenzie Corp. Ltd (Ponteland Village, Newcastle Upon Tyne, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Alexander, QC, R. Kempner și O.M. Delafaille, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 octombrie 2007 (cauza R 1425/2006-2) privind o procedură de opoziție între The McKenzie Corporation Ltd și IIC — Intersport International Corp. GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă IIC-Intersport International Corp. GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza T-115/10: Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2011 — Regatul Unit/Comisia ( „Acțiune în anulare — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Decizia 2010/45/UE — Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană — Act care nu este supus căilor de atac — Act pur confirmativ — Inadmisibilitate” )

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/24

         Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2011 — Regatul Unit/Comisia
   (Cauza T-115/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Decizia 2010/45/UE - Lista siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneană - Act care nu este supus căilor de atac - Act pur confirmativ - Inadmisibilitate)
   2011/C 211/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Ossowski, agent, asistat de D. Wyatt, QC, și M. Wood, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și S. Boelaert, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2010/45/UE a Comisiei din 22 decembrie 2009 de adoptare, în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului, a celei de a treia liste actualizate a siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană (JO 2010, L 30, p. 322), în măsura în care aceasta desemnează situl denumit „Estrecho Oriental” (cu referința ES6120032) în calitate de sit de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție a Regatului Spaniei.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-398/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Ireland — Irlanda) — Thomas Hogan și alții/Minister for Social and Family Affairs și alții (Trimitere preliminară — Politica socială — Apropierea legislațiilor — Protecția lucrătorilor în cazul insolvenței angajatorului — Directiva 2008/94/CE — Domeniu de aplicare — Sisteme suplimentare de asigurări sociale la nivel de întreprindere — Sistem cu prestații definite și cu costuri echilibrate — Insuficiența unor resurse — Nivel minim de protecție — Criză economică — Dezvoltare economică și socială echilibrată — Obligații ale statului membru vizat în caz de insuficiență a unor resurse — Răspunderea statului membru în cazul unei transpuneri incorecte)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Ireland — Irlanda) — Thomas Hogan și alții/Minister for Social and Family Affairs și alții
   (Cauza C-398/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Politica socială - Apropierea legislațiilor - Protecția lucrătorilor în cazul insolvenței angajatorului - Directiva 2008/94/CE - Domeniu de aplicare - Sisteme suplimentare de asigurări sociale la nivel de întreprindere - Sistem cu prestații definite și cu costuri echilibrate - Insuficiența unor resurse - Nivel minim de protecție - Criză economică - Dezvoltare economică și socială echilibrată - Obligații ale statului membru vizat în caz de insuficiență a unor resurse - Răspunderea statului membru în cazul unei transpuneri incorecte)
   2013/C 171/11
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, Walter Walsh

      Pârâți: Minister for Social and Family Affairs, Irlanda, Attorney General

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — High Court of Ireland — Interpretarea articolului 1 alineatul (1) și a articolului 8 din Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (versiune codificată) (JO L 283, p. 36) — Sisteme suplimentare de asigurări sociale la nivel de întreprindere — Insuficiența resurselor sistemelor menționate — Reglementare națională care nu prevede vreun temei juridic care să permită salariaților să obțină o despăgubire din partea angajatorului ca urmare a intrării întreprinderii în insolvență — Obligația statului membru în cauză de a adopta măsurile necesare pentru protejarea intereselor lucrătorilor salariați — Elemente care trebuie luate în considerare la momentul aprecierii de către instanța națională a respectării acestei obligații

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului trebuie interpretată în sensul că se aplică drepturilor foștilor lucrători salariați la pensie pentru limită de vârstă de la un sistem suplimentar de asigurări sociale instituit de angajatorul lor.

               2.

               Articolul 8 din Directiva 2008/94 trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili dacă un stat membru a executat obligația prevăzută la acest articol, prestațiile care constau în pensia din sistemul obligatoriu de asigurări sociale nu pot fi luate în considerare.

               3.

               Articolul 8 din Directiva 2008/94 trebuie interpretat în sensul că, pentru ca acesta să se aplice, este suficient ca sistemul suplimentar de asigurări sociale la nivel de întreprindere să nu beneficieze de o finanțare suficientă la data la care angajatorul se află în stare de insolvență și ca, din cauza insolvenței, angajatorul să nu dispună de resursele necesare pentru a plăti la acest sistem contribuții suficiente pentru a permite plata integrală a prestațiilor datorate beneficiarilor. Nu este necesar ca aceștia din urmă să dovedească existența altor factori care se află la originea pierderii drepturilor lor la pensie pentru limită de vârstă.

               4.

               Directiva 2008/94 trebuie interpretată în sensul că măsurile adoptate de Ireland în urma Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene din 25 ianuarie 2007, Robins și alții (C-278/05), nu îndeplinesc obligațiile impuse de această directivă și că situația economică a statului membru în cauză nu constituie o circumstanță excepțională care poate justifica un nivel de protecție redus al intereselor lucrătorilor în ceea ce privește drepturile lor la pensie pentru limită de vârstă în cadrul unui sistem suplimentar de asigurări sociale la nivel de întreprindere.

               5.

               Directiva 2008/94 trebuie interpretată în sensul că faptul că măsurile adoptate de Ireland în urma Hotărârii Robins și alții, citată anterior, nu au avut ca rezultat să permită reclamanților din litigiul principal să perceapă mai mult de 49 % din valoarea drepturilor lor acumulate la pensie pentru limită de vârstă în cadrul sistemului suplimentar de asigurări sociale la nivel de întreprindere constituie, în sine, o încălcare gravă a obligațiilor acestui stat membru.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza T-456/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – TAO-AFI și SFIE-PE/Parlamentul și Consiliul [„Remunerații și pensii ale funcționarilor și ale agenților Uniunii — Ajustare anuală — Regulamentele (UE) nr. 422/2014 și nr. 423/2014 — Neregularități în cursul procedurii de adoptare a actelor — Neconsultarea organizațiilor sindicale”]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/27

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – TAO-AFI și SFIE-PE/Parlamentul și Consiliul
   (Cauza T-456/14) (1)

   ([„Remunerații și pensii ale funcționarilor și ale agenților Uniunii - Ajustare anuală - Regulamentele (UE) nr. 422/2014 și nr. 423/2014 - Neregularități în cursul procedurii de adoptare a actelor - Neconsultarea organizațiilor sindicale”])
   (2016/C 392/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: TAO-AFI și SFIE-PE (M. Casado García Hirschfeld și J. Vanden Eynde, avocați) (reprezentanți: M. Casado García Hirschfeld și J. Vanden Eynde, avocați)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: A. Troupiotis și E. Taneva, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și E. Rebasti, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâților: Comisia Europeană (reprezentanţi: inițial J. Currall și G. Gattinara, ulterior G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Regulamentelor (UE) nr. 422/2014 și nr. 423/2014 ale Parlamentului European și ale Consiliului din 16 aprilie 2014 de ajustare, începând cu 1 iulie 2011 și, respectiv, 1 iulie 2012, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți (JO 2014, L 129, p. 5 și, respectiv, p. 12)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Association des fonctionnaires indépendants pour la défense de la fonction publique européenne (TAO-AFI) și Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza T-246/10: Acțiune introdusă la 25 mai 2010 — Industrias Francisco Ivars/OAPI — Motive (Reductoare de viteză)

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/31

         Acțiune introdusă la 25 mai 2010 — Industrias Francisco Ivars/OAPI — Motive (Reductoare de viteză)
   (Cauza T-246/10)
   2010/C 195/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Industrias Francisco Ivars, SL (Xeraco, Spania) (reprezentanți: E. Caballero Oliver, avocat și A. Sanz-Bermell y Martínez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Motive Srl

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate și, în consecință, respingerea opoziției formulate de MOTIVE S.r.L, precum și declararea validității înregistrării modelului sau desenului industrial comunitar nr. 625702-0001 pentru „reductoare”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 625702-0001 pentru „reductoare”, din clasa 15/01 (motoare).

      Titularul desenului sau modelului industrial comunitar: societatea reclamantă.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar: Motive S.r.L.

      Dreptul asupra desenului sau modelului industrial comunitar al părții care solicită declararea nulității: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 73952-0001.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și declară nulitatea desenului sau modelului industrial comunitar în cauză.

      Motivele invocate: interpretarea și aplicarea eronate ale articolelor 4, 5 și 7 din Regulamentul nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare.


title: Cauza C-232/10: Acțiune introdusă la 10 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/21

         Acțiune introdusă la 10 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-232/10)
   ()
   2010/C 209/27
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și Ł. Habiak, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a pune în aplicare integral Directiva 2007/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de modificare a Directivei 92/49/CEE a Consiliului și a Directivelor 2002/83/CE, 2004/39/CE, 2005/68/CE în ceea ce privește normele de procedură și criteriile de evaluare aplicabile evaluării prudențiale a achizițiilor și majorărilor de participații în sectorul financiar (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea actelor menționate către Comisie, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 21 martie 2009.

      (1)  JO L 247, p. 1.


title: Cauza T-233/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 aprilie 2008 — Casa Editorial El Tiempo/OAPI — Instituto Nacional de Meteorología (EL TIEMPO) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EL TIEMPO — Mărci naționale verbale anterioare TELETIEMPO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 aprilie 2008 — Casa Editorial El Tiempo/OAPI — Instituto Nacional de Meteorología (EL TIEMPO)
   (Cauza T-233/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EL TIEMPO - Mărci naționale verbale anterioare TELETIEMPO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 142/42)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Casa Editorial EL Tiempo, SA (Santafé de Bogotá, Colombia) (reprezentanți: A. Fernández Lerroux și A. Fernández Fernández-Pacheco, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Instituto Nacional de Meteorología (Madrid, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 22 iunie 2006 (cauza R 0760/2005-4) privind o procedură de opoziție între Instituto Nacional de Meteorología și Casa Editorial EL Tiempo, SA
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Casa Editorial EL Tiempo SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza T-470/14: Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Hewlett Packard Development Company/OAPI (ELITEPAD)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/50

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Hewlett Packard Development Company/OAPI (ELITEPAD)
   (Cauza T-470/14)
   2014/C 292/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hewlett Packard Development Company LP (Houston, Statele Unite) (reprezentanți: T. Raab și H. Lauf, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 martie 2014 în cauza R 884/2013-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ELITEPAD” pentru produse din clasa 9 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 3 18  284.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 7 alinetul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-357/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italia) — Frigerio Luigi & C. Snc/Comune di Triuggio (Directiva 92/50/CEE — Contracte de achiziții publice de servicii — Legislație națională care limitează atribuirea serviciilor publice locale de interes economic societăților de capital — Compatibilitate)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/19

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italia) — Frigerio Luigi & C. Snc/Comune di Triuggio
   (Cauza C-357/06) (1)

   (Directiva 92/50/CEE - Contracte de achiziții publice de servicii - Legislație națională care limitează atribuirea serviciilor publice locale de interes economic societăților de capital - Compatibilitate)
   (2008/C 51/31)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Frigerio Luigi & C. Snc

      Pârâtă: Comune di Triuggio

      În prezența: Azienda Servizi Multisettoriali Lombarda — A.S.M.L. SpA
   Obiectul
   Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Interpretarea articolelor 39, 43, 48 și 81 CE, a articolului 26 alineatul (2) din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 a Consiliului privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50), a articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116), a articolului 9 alineatul (1) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39) și a articolului 7 alineatul (1) din Directiva 2006/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind deșeurile (JO L 114, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 45) — Procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice de servicii — Serviciu de igienă a mediului — Legislație națională care acordă numai societăților de capital dreptul de a deține servicii de gestionare și eliminare a deșeurilor
   Dispozitivul
   Articolul 26 alineatele (1) și (2) din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/78/CE a Comisiei din 13 septembrie 2001, se opune unor dispoziții naționale precum cele din acțiunea principală, care interzic candidaților sau ofertanților abilitați în temeiul legislației statului membru să furnizeze serviciile în cauză, inclusiv celor care sunt constituiți în grupări de prestatori de servicii, să prezinte oferte în cadrul unei proceduri de atribuire a unui contract de achiziții publice de servicii a cărui valoare depășește pragul de aplicare al Directivei 92/50, numai pe motivul că acești candidați sau ofertanți nu au forma juridică ce corespunde unei categorii determinate de persoane juridice, adică cea a unei societăți de capital. În măsura în care dispune de o marjă de apreciere în dreptul intern, este de competența instanței naționale să interpreteze și să aplice o dispoziție de drept intern în conformitate cu cerințele dreptului comunitar și, în cazul în care o astfel de interpretare conformă nu este posibilă, să nu aplice o dispoziție de drept intern care ar fi contrară acestor cerințe.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza C-626/10 P: Ordonanța Curții din 10 noiembrie 2011 — Kalliope Agapiou Joséphidès/Comisia Europeană, Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) [Recurs — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 4 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) prima liniuță — Protecția vieții private și a integrității individului — Protecția intereselor comerciale — Regulamentul (CE) nr. 58/2003 — Agenții executive — Competența de a examina cererile de confirmare a cererilor de acces la documente — Principiul transparenței — Noțiunea „interes public superior” — Erori de drept]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/9

         Ordonanța Curții din 10 noiembrie 2011 — Kalliope Agapiou Joséphidès/Comisia Europeană, Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA)
   (Cauza C-626/10 P) (1)

   (Recurs - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) prima liniuță - Protecția vieții private și a integrității individului - Protecția intereselor comerciale - Regulamentul (CE) nr. 58/2003 - Agenții executive - Competența de a examina cererile de confirmare a cererilor de acces la documente - Principiul transparenței - Noțiunea „interes public superior” - Erori de drept)
   2012/C 73/15
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Kalliope Agapiou Joséphidès (reprezentanți: C. Joséphidès și H. Joséphidès, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și M. Owsiany-Hornung, agenți), Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) (reprezentant: H. Monet, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 21 octombrie 2010, Agapiou Joséphidès/Comisia și EACEA (T-439/08), prin care Tribunalul a respins acțiunea recurentei prin care solicita anularea, pe de o parte, a Deciziei EACEA din 1 august 2008 privind o cerere de acces la documentele privind atribuirea unui Centru de excelență Jean Monnet Universității din Cipru și, pe de altă parte, a Deciziei C(2007) 3749 a Comisiei din 8 august 2007 privind o decizie individuală de atribuire de subvenții în cadrul Programului în domeniul învățării continue, subprogramul Jean Monnet — Încălcarea dreptului de acces la documente și a principiului transparenței — Erori de drept

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               O obligă pe doamna Agapiou Joséphidès la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 103, 2.4.2011.


title: Cauza T-256/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 octombrie 2008 — People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul ( Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Dreptul la apărare — Motivare — Control jurisdicțional )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 octombrie 2008 — People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul
   (Cauza T-256/07) (1)

   („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Dreptul la apărare - Motivare - Control jurisdicțional’)
   (2008/C 313/56)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers-sur-Oise, Franța) (reprezentanți: J.-P. Spitzer, avocat, și D. Vaughan, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și E. Finnegan, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial V. Jackson et T. Harris, ulterior V. Jackson, agenți, asistați de S. Lee și M. Gray, barristers), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert și J. Aquilina, ulterior S. Boelaert, P. Aalto și P. van Nuffel, agenți) și Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. de Grave și Y. de Vries, agenți)
   Obiectul
   Inițial, cerere de anulare a Deciziei 2007/445/CE a Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziilor 2006/379/CE și 2006/1008/CE (JO L 169, p. 58), în măsura în care privește reclamanta.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca nefondată în măsura în care are ca obiect anularea Deciziei 2007/445/CE a Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziilor 2006/379/CE și 2006/1008/CE.

               2)

               Articolul 1 din Decizia 2007/868/CE a Consiliului din 20 decembrie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2007/445 și punctul 2.19 din lista care figurează în anexa la această decizie sunt anulate, în măsura în care privesc People's Mojahedin Organization of Iran.

               3)

               Respinge acțiunea ca nefondată în măsura în care are ca obiect anularea celorlalte dispoziții ale Deciziei 2007/868, în ceea ce privește People's Mojahedin Organization of Iran.

               4)

               Obligă Consiliul să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de People's Mojahedin Organization of Iran.

               5)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-47/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Martin Grund/Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein (Trimitere preliminară — Politica agricolă comună — Norme comune pentru sistemele de ajutor direct — Schemă de plată unică — Noțiunea „pășuni permanente”  — Teren destinat producției de iarbă și de alte plante furajere erbacee care nu fac parte din sistemul de rotație a culturilor din exploatație de cel puțin cinci ani — Teren arat și însămânțat în această perioadă cu o plantă furajeră erbacee diferită de cea cultivată anterior pe acest teren)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Martin Grund/Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
   (Cauza C-47/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Norme comune pentru sistemele de ajutor direct - Schemă de plată unică - Noțiunea „pășuni permanente” - Teren destinat producției de iarbă și de alte plante furajere erbacee care nu fac parte din sistemul de rotație a culturilor din exploatație de cel puțin cinci ani - Teren arat și însămânțat în această perioadă cu o plantă furajeră erbacee diferită de cea cultivată anterior pe acest teren))
   2014/C 421/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Martin Grund

      Pârât: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Dispozitivul

   Definiția „pășunilor permanente” care figurează la articolul 2 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1120/2009 al Comisiei din 29 octombrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în titlul III din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori trebuie interpretată în sensul că include un teren agricol care este destinat în prezent și de cel puțin cinci ani producției de iarbă și de alte plante furajere erbacee, deși în această perioadă a fost arat și însămânțat cu o varietate de plantă furajeră erbacee diferită de cea care era cultivată anterior pe acel teren.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza T-304/09: Acțiune introdusă la 31 iulie 2009 — Tilda Riceland/OAPI — Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/11

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2009 — Tilda Riceland/OAPI — Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)
   (Cauza T-304/09)
   2009/C 244/18
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tilda Riceland Ltd (Gurgaon, India) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister, S. Sills și N. Urwin, Solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Siam Grains Company Limited (Bangkok, Thailanda)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțată la 19 martie 2009 în cauza R 513/2008-1;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE”, pentru produse din clasa 30

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală neînregistrată „BASMATI” utilizată pentru orez și semnul cuprinzând elementul verbal „BASMATI” utilizat în comerț și desemnând o clasă de produse, și anume orezul

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consliului în măsura în care camera de recurs și-a întemeiat decizia în mod eronat doar pe interpretarea unei dispoziții care nu ia în considerare normele naționale și hotărârile judecătorești pronunțate în statul membru vizat; în al doilea rând, camera de recurs nu a aplicat legislația unui stat membru, și anume aceea a Regatului Unit, în legătură cu tipul de acțiune cunoscut sub denumirea de „extended form of passing off”; în al treilea rând, camera de recurs a comis o eroare solicitând ca reclamanta să fie titularul unui drept de proprietate asupra semnul „BASMATI”; în sfârșit, camera de recurs a comis o eroare considerând că termenul „BASMATI” este unul generic.


title: Cauza F-27/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Sundholm/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiu de evaluare 2001/2002 — Absență pentru motive medicale — Executarea unei hotărâri a Tribunalului de Primă Instanță — Articolul 233 CE)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/54

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Sundholm/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-27/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiu de evaluare 2001/2002 - Absență pentru motive medicale - Executarea unei hotărâri a Tribunalului de Primă Instanță - Articolul 233 CE)
   (2008/C 22/104)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Asa Sundholm (Auderghem, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Anularea raportului asupra evoluției carierei întocmit în privința reclamantei pentru perioada 1 iulie 2001-31 decembrie 2002, punerea în executare a unei hotărâri a Tribunalului de Primă Instanță din 20 aprilie 2005, Sundholm/Comisia, T-86/04. Cerere de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 117, 29.5.2007, p. 37.


title: Cauza T-549/08: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2008 — Luxemburg/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/60

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2008 — Luxemburg/Comisia
   (Cauza T-549/08)
   (2009/C 44/103)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: M. Fisch, agent, și P. Kinsch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită anularea Deciziei C(2008) 5383 a Comisiei din 24 septembrie 2008 privind suspendarea plăților intermediare din Fondul Social European (FSE) către documentul unic de programare pentru intervențiile structurale comunitare care se încadrează în Obiectivul nr. 3 în Marele Ducat al Luxemburgului, precum și a Deciziei C(2008) 5730 a Comisiei din 6 octombrie 2008 privind suspendarea plăților intermediare din programul de inițiativă comunitară de luptă împotriva discriminărilor și a inegalităților pe piața muncii (EQUAL) din Marele Ducat al Luxemburgului.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă trei motive întemeiate pe:

               —

               o încălcare a principiului protecției încrederii legitime, în măsura în care Comisia ar fi concluzionat, în cadrul a două audituri preventive ale sistemului luxemburghez de gestionare și control efectuate anterior perioadei de programare în cauză, că acest sistem oferea garanții suficiente de respectare a reglementării existente și a criteriilor general admise de bună administrare; numai în urma unui audit efectuat ulterior expirării perioadei de programare în cauză Comisia ar fi tras concluzii nefavorabile în ceea ce privește sistemul de gestionare și control;

               —

               o interpretare eronată a dispozițiilor de reglementare care servesc drept bază pentru deciziile atacate (1), aceste dispoziții neopunându-se, contrar celor ce ar fi susținut Comisia, i) ca autoritatea de gestiune și autoritatea de plată să aparțină aceluiași organism și ii) ca autoritatea de gestiune națională să declare Comisiei cheltuieli asupra cărora poate exista, desigur, o îndoială, dar a căror calificare juridică drept ineligibile nu este stabilită la momentul declarației;

               —

               o inexactitate materială a unora dintre faptele pe care se întemeiază deciziile atacate în ceea ce privește întocmirea dosarelor de către autoritatea de gestiune.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale referitoare la Fondurile structurale (JO L 161, p. 1) și Regulamentul (CE) nr. 438/2001 al Comisiei din 2 martie 2001 de stabilire a normelor detaliate de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului privind sistemele de gestionare și control pentru asistența acordată prin Fondurile Structurale (JO L 63, p. 21, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 39).


title: Cauza T-226/13 P: Ordonanța Tribunalului din 21 octombrie 2013 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit nefondată — Transmiterea unei scrisori privind executarea unei hotărâri a Tribunalului Funcției Publice reprezentantului reclamantului în recursul introdus împotriva acestei hotărâri — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/14

         Ordonanța Tribunalului din 21 octombrie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-226/13 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit nefondată - Transmiterea unei scrisori privind executarea unei hotărâri a Tribunalului Funcției Publice reprezentantului reclamantului în recursul introdus împotriva acestei hotărâri - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2013/C 359/27
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 6 februarie 2013, Marcuccio/Comisia (F-67/12), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

               3.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata către Tribunal a sumei de 2 000 de euro în temeiul articolului 90 din Regulamentul de procedură.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-386/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski gradski sad — Bulgaria) — în procedura inițiată de Siegfried János Schneider [Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Domeniu de aplicare — Capacitatea persoanelor fizice — Competență exclusivă în materia drepturilor reale imobiliare — Întindere — Procedură necontencioasă privind dreptul unei persoane puse sub curatelă având domiciliul într un stat membru de a dispune de bunurile sale imobile situate într un alt stat membru]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/35

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski gradski sad — Bulgaria) — în procedura inițiată de Siegfried János Schneider
   (Cauza C-386/12) (1)

   (Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Domeniu de aplicare - Capacitatea persoanelor fizice - Competență exclusivă în materia drepturilor reale imobiliare - Întindere - Procedură necontencioasă privind dreptul unei persoane puse sub curatelă având domiciliul într un stat membru de a dispune de bunurile sale imobile situate într un alt stat membru)
   2013/C 344/61
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Sofiyski gradski sad

      Părțile din procedura principală

   Siegfried János Schneider

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Sofiyski gradski sad — Interpretarea articolului 22 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Persoană fizică supusă interdicției judiciare parțiale în conformitate cu legislația statului său membru — Cerere formulată de această persoană într un alt stat membru, cu acordul tutorelui său, pentru a i permite să vândă imobilul pe care l a moștenit în acest stat — Competența instanței statului membru în care este situat imobilul — Aplicabilitatea articolului 22 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 în procedurile necontencioase

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, și în special articolul 22 punctul 1 din acesta, trebuie interpretat în sensul că nu se aplică unei proceduri necontencioase inițiate de un resortisant al unui stat membru, declarat parțial incapabil prin punerea sub curatelă conform legislației acestui stat, în fața unei instanțe dintr un alt stat membru în vederea obținerii autorizării de a vinde cota sa parte dintr un bun imobil situat pe teritoriul acestui alt stat membru, întrucât o astfel de procedură ține de „capacitatea persoanelor fizice” în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din regulamentul menționat, care este exclusă din domeniul de aplicare material al acestuia.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauzele conexate T-249/12 și T-269/12: Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2015 – Vestel Iberia și Makro autoservicio mayorista/Comisia [„Acțiune în anulare — Uniune vamală — Înscriere a posteriori în evidența contabilă și remitere a taxelor la import — Aparate receptoare de televiziune în culori, provenind din Turcia — Cerere de remitere a taxelor vamale prezentată de doi importatori — Trimitere a Comisiei, adresată autorităților naționale, la o decizie privind un alt importator — Articolul 871 alineatele (2) și (6) și articolul 905 alineatele (2) și (6) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”]

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/46

         Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2015 – Vestel Iberia și Makro autoservicio mayorista/Comisia
   (Cauzele conexate T-249/12 și T-269/12) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Uniune vamală - Înscriere a posteriori în evidența contabilă și remitere a taxelor la import - Aparate receptoare de televiziune în culori, provenind din Turcia - Cerere de remitere a taxelor vamale prezentată de doi importatori - Trimitere a Comisiei, adresată autorităților naționale, la o decizie privind un alt importator - Articolul 871 alineatele (2) și (6) și articolul 905 alineatele (2) și (6) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
   (2015/C 138/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Vestel Iberia, SL (Madrid, Spania) (cauza T-249/12) și Makro autoservicio mayorista SA (Madrid) (cauza T-269/12) (reprezentanți: P. De Baere și P. Muñiz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și L. Keppenne, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantelor: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, abogado del Estado)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 22 final a Comisiei din 18 ianuarie 2010 de constatare a faptului că este justificat să se procedeze la înscrierea a posteriori în evidența contabilă a unor taxe la import și că nu este justificată remiterea acestor taxe într-un caz determinat

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-249/12 și T-269/12 în vederea pronunțării prezentei hotărâri.

               2)

               Respinge acțiunile ca inadmisibile.

               3)

               Obligă Vestel Iberia, SL și Makro autoservicio mayorista SA la plata cheltuielilor de judecată.

               4)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 235, 4.8.2012.


title: Cauza T-379/11: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann și alții/Comisia ( „Acțiune în anulare — Mediu — Directiva 2003/87/CE — Alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră începând cu anul 2013 — Decizie a Comisiei de stabilire a produselor de referință care trebuie să fie aplicate pentru calculul alocării cotelor de emisie — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Lipsa afectării individuale — Act normativ care cuprinde măsuri de punere în aplicare — Inadmisibilitate” )

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/23

         Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann și alții/Comisia
   (Cauza T-379/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Mediu - Directiva 2003/87/CE - Alocarea cu titlu gratuit a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră începând cu anul 2013 - Decizie a Comisiei de stabilire a produselor de referință care trebuie să fie aplicate pentru calculul alocării cotelor de emisie - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Lipsa afectării individuale - Act normativ care cuprinde măsuri de punere în aplicare - Inadmisibilitate)
   2012/C 217/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Germania); Rogesa — Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Germania); Salzgitter Flachstahl GmbH (Salzgitter, Germania); ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg) și voestalpine Stahl GmbH (Linz, Austria) (reprezentanți: S. Altenschmidt și C. Dittrich, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms, K. Herrmann și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, p. 1).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH, Rogesa — Roheisengesellschaft Saar mbH, Salzgitter Flachstahl GmbH, ThyssenKrupp Steel Europe AG și voestalpine Stahl GmbH la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.