title: Cauza T-107/08: Acțiune introdusă la 28 februarie 2008 — TNC Kazchrome și ENRC Marketing/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/23

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2008 — TNC Kazchrome și ENRC Marketing/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-107/08)
   (2008/C 116/43)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Societatea pe acțiuni „Transnational Company Kazchrome” (TNC Kazchrome) (Actobe, Kazahstan), ENRC Marketing AG (Kloten, Elveția) (reprezentanți: L. Ruessmann și A. Willems, lawyers)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea regulamentului atacat în măsura în care impune măsuri antidumping la importurile de SiMn produs și/sau vândut de reclamante;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene și a Comisiei Comunităților Europene la plata în solidar către reclamante de despăgubiri, inclusiv dobânzi, pentru prejudiciul rezultat din inițierea nelegală a procedurii, din erori de fapt și din evaluarea greșită, inclusiv din încălcarea de către Comisie a principiilor fundamentale ale dreptului comunitar și din adoptarea nelegală a Regulamentului (CE) nr. 1420/2007 al Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene și a Consiliului Uniunii Europene la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și în solidar la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante până în prezent, în măsura în care nu sunt suportate de Consiliul Uniunii Europene.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele, care sunt producătoare și, respectiv, exportatoare de silicomangan în Uniunea Europeană, solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 1420/2007 al Consiliului din 4 decembrie 2007 de impunere a unei taxe antidumping definitive la importurile de silicomangan originare din Republica Populară Chineză și Kazahstan și de încheiere a procedurii cu privire la importurile de silicomangan originare din Ucraina (1).
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă faptul că pârâtele au săvârșit erori vădite de apreciere, au încălcat regulamentul de bază (2) și nu și-au îndeplinit obligația de motivare care le revine în temeiul articolului 253 CE, prin includerea Kazahstanului în ancheta antidumping și excluderea Indiei de la aceasta, prin respingerea afirmației reclamantelor potrivit căreia acestea își desfășoară activitatea ca o entitate economică unică, prin determinarea prețului de export al reclamantelor, prin evaluarea dacă și în ce măsură importurile de silicomangan din Kazahstan au cauzat prejudicii industriei comunitare, prin cumularea importurilor din Kazahstan cu importurile din China în vederea acestei evaluări și la evaluarea interesului comunitar.
   În plus, reclamantele susțin că instituțiile comunitare le-au încălcat dreptul de a fi ascultate, precum și principiul bunei administrări, al protecției încrederii legitime, al nediscriminării și al proporționalității, întrucât, printre altele, reclamantelor nu li s-a acordat accesul la informații care au fost relevante pentru constatările instituțiilor comunitare și angajamentul oferit de reclamante a fost respins.

      (1)  JO 2007 L 317, p. 5.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996 L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza F-2/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 24 februarie 2010 — Menghi/ENISA (Funcție publică — Agenți temporari — Concediere după terminarea perioadei de probă — Hărțuire morală)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/57

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 24 februarie 2010 — Menghi/ENISA
   (Cauza F-2/09) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Concediere după terminarea perioadei de probă - Hărțuire morală)
   2010/C 234/104
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Riccardo Achille Menghi (Cagliari, Italia) (reprezentant: L. Defalque, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (reprezentanți: E. Maurage, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Anularea deciziei de neconfirmare a contractului reclamantului după perioada de probă, precum și cererea de despăgubire pentru prejudiciul financiar și moral suferit.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009, p. 53.


title: Cauza C-148/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 14 martie 2016 – Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 14 martie 2016 – Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar
   (Cauza C-148/16)
   (2016/C 175/14)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta domstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Riksåklagaren

      Pârât: Zenon Robert Akarsar

      Întrebarea preliminară

   Întrebarea privește interpretarea Deciziei-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (1).
   Un stat membru poate refuza executarea unui mandat european de arestare privind executarea unei pedepse cu închisoarea care a fost pronunțată ca sancțiune unică pentru mai multe fapte atunci când una dintre aceste fapte nu constituie infracțiune în conformitate cu dreptul statului membru de executare și nu este posibil, în statul membru emitent, să se impute o parte a pedepsei numai asupra anumitor infracțiuni?
   Fapta în discuție nu constituie una dintre infracțiunile prevăzute la articolul 2 alineatul (2) din decizia-cadru, în privința cărora nu se poate aplica cerința dublei incriminări.

      (1)  JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3)


title: Cauza F-55/08 RENV: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 noiembrie 2014 – Carlo De Nicola/BEI (Funcție publică — Trimitere la Tribunal după anulare — Personalul BEI — Evaluare — Nelegalitatea deciziei comitetului pentru recursuri — Nepronunțare asupra cererii de despăgubire)

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/33

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 noiembrie 2014 – Carlo De Nicola/BEI
   (Cauza F-55/08 RENV) (1)

   ((Funcție publică - Trimitere la Tribunal după anulare - Personalul BEI - Evaluare - Nelegalitatea deciziei comitetului pentru recursuri - Nepronunțare asupra cererii de despăgubire))
   (2014/C 462/46)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Nuvoli și F. Martin, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea parțială a unei decizii a comitetului pentru recursuri privind evaluarea reclamantului pentru anul 2006 și, pe de altă parte, stabilirea faptului că reclamantul este victima hărțuirii morale, precum și obligarea pârâtei la încetarea activităților de hărțuire și la repararea prejudiciului moral și material

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia comitetului pentru recursuri al Băncii Europene de Investiții din 14 decembrie 2007.

               2)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra concluziilor privind anularea Deciziei din 13 iulie 2007 de a nu-l promova pe reclamant, asupra concluziilor privind anularea raportului de evaluare pentru anul 2006 și asupra concluziilor privind repararea prejudiciilor pretins suferite în urma hărțuirii morale.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Banca Europeană de Investiții suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile efectuate de domnul De Nicola în cauzele F-55/08, T-37/10 P și F-55/08 RENV.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008, p. 73.


title: Cauza C-548/12: Cerere de decizie preliminară formulată de Landgerichts Krefeld (Germania) la 30 noiembrie 2012 — Marc Brogsitter/Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/5

         Cerere de decizie preliminară formulată de Landgerichts Krefeld (Germania) la 30 noiembrie 2012 — Marc Brogsitter/Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf
   (Cauza C-548/12)
   2013/C 101/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Krefeld

      Părțile din procedura principală

      Reclamant și pârât reconvențional: Marc Brogsitter

      Pârâți și reclamanți reconvenționali: Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf

      Întrebarea preliminară:

   Articolul 5 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (1) trebuie interpretat în sensul că o persoană care pretinde că a fost prejudiciată printr-un act anticoncurențial considerat potrivit dreptului german un act delictual săvârșit de partenerul său contractual domiciliat pe teritoriul unui alt stat membru poate invoca împotriva acestuia drepturi întemeiate pe un contract, chiar atunci când formulează o acțiune în răspundere civilă delictuală?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-379/10: Acțiune introdusă la 8 septembrie 2010 — Keramag Keramische Werke a.o/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/40

         Acțiune introdusă la 8 septembrie 2010 — Keramag Keramische Werke a.o/Comisia
   (Cauza T-379/10)
   ()
   2010/C 301/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Germania), Koralle Sanitärprodukte GmbH (Vlotho, Germania), Koninklijke Sphinx BV (Maastricht, Țările de Jos), Allia SAS (Avon, Franța), Produits Céramique de Touraine SA (PCT) (Selles sur Cher, Franța) și Pozzi Ginori SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: J. Killick, Barrister, P. Lindfelt, avocat, I. Reynolds, Solicitor, și K. Struckmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea în totalitate sau în parte a deciziei atacate;

               —

               declararea faptului că reclamantele nu răspund pentru activitatea anticoncurențială în domeniul robinetelor și, dacă este necesar, anularea deciziei în măsura în care prin aceasta s-ar constata răspunderea reclamantelor;

               —

               în plus sau cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               dispunerea oricărei măsuri pe care Tribunalul o consideră adecvată în împrejurările din cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită anularea Deciziei C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (Cazul COMP/39.092), în măsura în care se reține faptul că reclamantele răspund pentru participarea la o înțelegere continuă sau la o practică concertată în sectorul instalațiilor sanitare pentru săli de baie, care corespunde teritoriului Germaniei, Austriei, Italiei, Franței, Belgiei și al Tărilor de Jos.
   În susținerea acțiunii, reclamantele se întemeiază pe șapte motive.
   În primul rând, acestea susțin că nu a fost evaluat sau nu a fost examinat de către Comisie contextul economic și, în consecință, nu a fost stabilit la un standard juridic corespunzător scopul anticoncurențial al încălcărilor pretinse. Reclamantele pretind că, din punct de vedere legal, Comisia nu a fost îndreptățită să prezume (sau, de asemenea, să constate) că discuțiile (i) între neconcurenți și (ii) despre un preț neeconomic pe care niciun actor pe piață nu îl plătește aveau un scop anticoncurențial.
   În al doilea rând, susțin reclamantele, Comisia ar fi greșit atunci când a reținut răspunderea lor pentru o încălcare în sectorul robinetelor, ținând seama de primul motiv și de faptul că reclamatele nu produc robinete.
   În al treilea rând, susțin reclamantele, Comisia nu a stabilit la un standard juridic corespunzător existența încălcării pretinse, în special pentru că analiza probelor de către aceasta a fost greșită în Franța, în Italia și, în ceea ce privește Keramag Keramische Werke Aktiengesellschaft, în Germania.
   În al patrulea rând, afirmă acestea, Comisia nu a demonstrat un interes în constatarea unei încălcări în Țările de Jos, care era prescrisă.
   În al cincilea rând, reclamantele susțin că:

               (i)

               Comisia nu a prezentat în mod corespunzător acuzațiile în comunicarea privind obiecțiunile și

               (ii)

               Comisia nu a utilizat și nu a dezvăluit probele pertinente și care pot disculpa.

         În opinia reclamantelor, aceste omisiuni de procedură aduc atingere dreptului la apărare al acestora.
   În al șaselea rând, reclamantele pretind că ancheta în acest caz a fost selectivă și arbitrară în sine, ținând seama de faptul că multe dintre societățile cu privire la care se afirmă că au participat la reuniunile sau la discuțiile pretins nelegale nu au fost niciodată anchetate.
   În al șaptelea rând, acestea afirmă că cuantumul amenzii a fost nejustificat și disproporționat de mare, în special din cauza lipsei punerii în aplicare a încălcării sau a efectelor pe piață ale acesteia. Prin urmare, reclamantele solicită Curții să își exercite competența de fond în temeiul articolului 261 TFUE pentru a reduce amenda.


title: Cauza T-201/14: Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2016 – The Body Shop International/OAPI – Spa Monopole (SPA WISDOM) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPA WISDOM — Marca Benelux verbală anterioară SPA — Motive relative de refuz — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul(CE) nr. 207/2009”]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/35

         Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2016 – The Body Shop International/OAPI – Spa Monopole (SPA WISDOM)
   (Cauza T-201/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SPA WISDOM - Marca Benelux verbală anterioară SPA - Motive relative de refuz - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul(CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 156/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: The Body Shop International plc (Littlehampton, Regatul Unit) (reprezentanţi: I. Vernimme, H. Viaene, S. Vandewynckel și D. Gillet, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (reprezentanţi: E. Cornu și E. De Gryse, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei camerei a patra de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2014 (cauza R 1516/2012-4) referitoare la o procedură de opoziție între The Body Shop International plc și Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă The Body Shop International plc la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza C-220/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Hannover (Germania) la 11 mai 2012 — Andreas Ingemar Thiele Meneses/Region Hannover

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Hannover (Germania) la 11 mai 2012 — Andreas Ingemar Thiele Meneses/Region Hannover
   (Cauza C-220/12)
   2012/C 287/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Hannover

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Andreas Ingemar Thiele Meneses

      Pârâtă: Region Hannover

      Întrebările preliminare

   Dreptul de liberă circulație și de ședere conferit unui cetățean al Uniunii prin articolele 20 și 21 TFUE se opune unui sistem de reglementare din dreptul național, în temeiul căruia cetățenii germani cu domiciliul permanent în afara Republicii Federale Germania pot beneficia de un ajutor pentru formare pentru a frecventa o instituție de formare situată într-un stat membru al Uniunii Europene doar dacă instituția de formare se află fie în țara domiciliului permanent, fie într-un stat vecin al acestei țări și dacă împrejurări specifice ale cazului individual justifică acordarea ajutorului?


title: Cauza T-458/16: Acțiune introdusă la 28 iulie 2016 – Acquafarm/Comisia

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/47

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2016 – Acquafarm/Comisia
   (Cauza T-458/16)
   (2016/C 419/63)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Acquafarm, SL (Huelva, Spania) (reprezentant: A. Pérez Moreno, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului repararea prejudiciilor cauzate ca urmare a lipsei de coordonare a activității administrative în legătură cu o instalație de acvacultură, situată în Gibraleón (Huelva), care a adus atingere în mod grav încrederii legitime în respectiva entitate, dat fiind că acesteia i s-au acordat ajutoare pentru executarea unui proiect de acvacultură pe care, în paralel, Uniunea Europeană l-a făcut neviabil prin interzicerea exportului speciei pentru a cărei exploatare se execută instalația

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta din prezenta cauză este o întreprindere al cărei obiect de activitate constă în cercetarea, inovarea și dezvoltarea industrială în domeniul acvaculturii, care a fost creată în anul 2004 pentru executarea unui proiect privind o fermă de producție acvicolă destinată creșterii și comercializării crustaceelor Cherax Cuadricarinatus (langustă australiană de apă dulce). Acest proiect a beneficiat și de un ajutor din partea Uniunii Europene, în conformitate cu cele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 498/2007 al Comisiei din 26 martie 2007 de stabilire a unor norme detaliate pentru punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1198/2006 al Consiliului privind Fondul European pentru Pescuit (JO 2007, L 120, p. 1).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă articolul 340 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și, dată fiind trimiterea din această dispoziție, dreptul spaniol privind răspunderea administrativă, în conformitate cu articolul 106 din Constituție și cu articolul 139 și următoarele din Ley 30/92, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común (Legea 30/92 din 26 noiembrie privind regimul juridic al administrațiilor publice și procedura administrativă comună).
   În această privință, reclamanta precizează că:

               —

               ajutoarele primite au fost destinate unor lucrări în industria acvaculturii, nefiind obstrucționate niciodată executarea proiectului realizat cu aceste ajutoare sau investițiile efectuate.

               —

               în momentul în care proiectul se afla în faza de executare definitivă, întreprinderea a primit din partea Australiei o notificare potrivit căreia importul speciei menționate în Uniunea Europeană este imposibil, în conformitate cu prevederile Regulamentului (CE) nr. 1251/2008 al Comisiei din 12 decembrie 2008 de punere în aplicare a Directivei 2006/88/CE a Consiliului în ceea ce privește condițiile și cerințele de certificare pentru introducerea pe piață și importul în Comunitate de animale de acvacultură și produse obținute din aceste animale și de stabilire a unei liste a speciilor-vectori (JO 2008, L 333, p. 41).

               —

               în aceste împrejurări, prejudiciile pe care le-a suferit întreprinderea sunt foarte variate, după cum rezultă din probele prezentate, reprezentând în total cinci milioane de euro.


title: Cauza C-315/09: Ordonanța președintelui Curții din 25 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/27

         Ordonanța președintelui Curții din 25 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-315/09) (1)

   2010/C 179/44

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza C-610/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Giessen (Germania) la 27 decembrie 2012 — Johannes Peter/Bundeseisenbahnvermögen

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Giessen (Germania) la 27 decembrie 2012 — Johannes Peter/Bundeseisenbahnvermögen
   (Cauza C-610/12)
   2013/C 101/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Giessen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Johannes Peter

      Pârât: Bundeseisenbahnvermögen

      Întrebarea preliminară:

   În cazul unui tratament inegal constatat deja în trecut al funcționarilor căsătoriți față de cei care au încheiat o uniune consensuală, este conformă Directivei 2000/78/CE (1) recunoașterea unui drept la remunerație cu efect retroactiv care vizează tratamentul egal, conform principiilor constituționale din Republica Federală Germania, numai de la începutul exercițiului financiar în care funcționarul a invocat pentru prima dată această pretenție față de angajatorul său?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauzele conexate T-200/07-T-202/07): Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (222, 333 și 555) [ Marcă comunitară — Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare verbale 222, 333 și 555 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (222, 333 și 555)
   (Cauzele conexate T-200/07-T-202/07)) (1)

   („Marcă comunitară - Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare verbale 222, 333 și 555 - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 11/43
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: D. Rzążewska, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și K. Zajfert, agenți)

      Obiectul

   Trei acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei a patra de recurs a OAPI din 22 martie 2007 (cauzele R 1276/2006-4, R 1277/2006-4 și R 1278/2006-4) privind cererile de înregistrare a mărcilor verbale 222, 333 și 555 ca mărci comunitare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza T-294/10: Acțiune introdusă la 30 iunie 2010 — CBp Carbon Industries/OAPI

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/17

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2010 — CBp Carbon Industries/OAPI
   (Cauza T-294/10)
   ()
   2010/C 260/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CBp Carbon Industries, Inc. (New York, SUA) (reprezentanți: J. Fish, solicitor și S. Malynicz, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 aprilie 2010, în cauza R 1361/2009-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CARBON GREEN” pentru produse din clasa 17 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 973531.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: reclamanta invocă două motive de drept în susținerea acțiunii.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a apreciat în mod eronat caracterul distinctiv al mărcii verbale în cauză în raport cu produsele relevante.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta consideră că decizia atacată încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs (i) a apreciat în mod eronat semnificația și sintaxa mărcii verbale în cauză, precum și capacitatea sau incapacitatea acesteia de a constitui un termen descriptiv nemijlocit și direct pentru produsele în cauză; (ii) pe de o parte, a concluzionat în mod corect că publicul relevant este specializat, totuși, pe de altă parte, nu a stabilit în cadrul examinării din oficiu fapte care să demonstreze că marca este descriptivă pentru un astfel de public și (iii) nu a stabilit pe baza dovezilor faptul că, în domeniul de specialitate relevant, exista o probabilitate rezonabilă ca alți comercianți să dorească să utilizeze semnul în viitor.


title: Cauza C-221/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Trento – Italia) – Teresa Mascellani/Ministero della Giustizia (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 97/81/CE — Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES — Transformarea contractului de muncă pe fracțiune de normă într-un contract de muncă cu normă întreagă fără acordul lucrătorului)

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale ordinario di Trento – Italia) – Teresa Mascellani/Ministero della Giustizia
   (Cauza C-221/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 97/81/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES - Transformarea contractului de muncă pe fracțiune de normă într-un contract de muncă cu normă întreagă fără acordul lucrătorului))
   (2014/C 462/09)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Trento

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Teresa Mascellani

      Pârât: Ministero della Giustizia

      Dispozitivul

   Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă încheiat la 6 iunie 1997, care figurează în anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, în special clauza 5 punctul 2 din acesta, trebuie interpretat în sensul că nu se opune, în împrejurări precum cele din cauza principală, unei reglementări naționale în temeiul căreia angajatorul poate să dispună transformarea unui contract de muncă pe fracțiune de normă într-un contract de muncă cu normă întreagă fără acordul lucrătorului vizat.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-75/10 P: Recurs introdus la 9 februarie 2010 de European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-40/08, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Comisia Comunităților Europene

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/21

         Recurs introdus la 9 februarie 2010 de European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-40/08, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-75/10 P)
   2010/C 113/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (reprezentant: J. Kuhbier, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 în cauza T-40/08, EREF/Comisia Comunităților Europene;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului (Camera a șasea);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta solicită Curții anularea Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 în cauza T-40/08 și trimiterea acestei cauze Tribunalului spre rejudecare.
   Recurenta contestă concluzia Tribunalului de Primă Instanță (TPI) potrivit căreia avocatul său, doamna Fouquet, nu putea să o reprezinte în fața TPI și că, prin urmare, cererea acesteia era inadmisibilă.
   TPI consideră că, întrucât doamna Fouquet a fost numită director al EREF la 29 iunie 2004, aceasta nu mai putea fi considerată un terț independent. Recurenta susține că doamna Fouquet nu fusese numită director al EREF în mod formal, deoarece în temeiul dreptului belgian o asemenea numire trebuie să facă obiectul unei înregistrări oficiale în fața autorităților belgiene competente. Doamna Fouquet purta doar titlul de director al EREF, statutul acesteia neimplicând competența de reprezentare sau implicând-o într-o mică măsură.
   De asemenea, recurenta susține că, deși se presupune că poziția de director a doamnei Fouquet avea caracter formal, TPI a aplicat în mod incorect criteriile de apreciere a statutului unui avocat de terț independent. Se arată că TPI a înțeles greșit atât situația legală a reprezentantului EREF în fața Curții, cât și distribuirea efectivă a atribuțiilor și a obligațiilor între doamna Fouquet și EREF. Potrivit dreptului german, calitatea doamnei Fouquet de director al EREF i-ar permite acesteia să o reprezinte pe recurentă în fața Curții.


title: Cauza T-377/08 P: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2009 — Comisia/Birkhoff ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Asigurare de sănătate — Rambursarea cheltuielilor medicale — Anulare în primă instanță a deciziei prin care se refuză autorizarea prealabilă pentru rambursarea cheltuielilor de achiziționare a unui fotoliu rulant — Denaturarea unui element de probă )

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/49

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2009 — Comisia/Birkhoff
   (Cauza T-377/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Asigurare de sănătate - Rambursarea cheltuielilor medicale - Anulare în primă instanță a deciziei prin care se refuză autorizarea prealabilă pentru rambursarea cheltuielilor de achiziționare a unui fotoliu rulant - Denaturarea unui element de probă”)
   2010/C 24/86
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Germania) (reprezentant: C. Inzillo, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 8 iulie 2008, Birkhoff/Comisia (F-76/07, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 8 iulie 2008, Birkhoff/Comisia (F-76/07, nepublicată încă în Repertoriu).

               2.

               Anulează decizia biroului lichidatorului din 8 noiembrie 2006.

               3.

               Domnul Gerhard Birkhoff și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri.

               4.

               Obligă Comisia la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza F-23/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 1 august 2016 – Mario Animali și alții/Comisia Europeană (Funcție publică – Funcționari – Pensii – Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Transferul către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în temeiul altor sisteme – Decizie privind recunoașterea bonificației de ani de plată care aplică noile DGE referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la statut – Articolul 81 din Regulamentul de procedură – Acțiune vădit nefondată)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/44

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 1 august 2016 – Mario Animali și alții/Comisia Europeană
      (Cauza F-23/13) (1)

      ((Funcție publică - Funcționari - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Transferul către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în temeiul altor sisteme - Decizie privind recunoașterea bonificației de ani de plată care aplică noile DGE referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la statut - Articolul 81 din Regulamentul de procedură - Acțiune vădit nefondată))
      (2016/C 364/55)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Mario Animali și alții (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați, ulterior D. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați și în final J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Ehrbar și M. G. Gattinara, agenți, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți, și în final G. Gattinara, agent)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei de transmitere a calculului definitiv al anilor de plată pentru transferul drepturilor de pensie ale reclamanților în sistemul de pensii al Uniunii, potrivit noilor DGE referitoare la articolele 11 și 12 din Anexa VIII la Statutul funcționarilor.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 156, 1.6.2013, p. 55.


title: Cauza T-101/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2007 — Castell del Remei/OAPI — Bodegas Roda (Castell del Remei ODA) (Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Castell del Remei ODA — Marca internațională verbală anterioară RODA și mărcile naționale verbale anterioare RODA, RODA I, RODA II și BODEGAS RODA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/38

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2007 — Castell del Remei/OAPI — Bodegas Roda (Castell del Remei ODA)
   (Cauza T-101/06) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Castell del Remei ODA - Marca internațională verbală anterioară RODA și mărcile naționale verbale anterioare RODA, RODA I, RODA II și BODEGAS RODA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94)
   (2007/C 315/71)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Castell del Remei, SL (Castell del Remei, Spania) (reprezentanți: F. de Vissher, E. Cornu, D. Moreau, J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño, M. Baylos Morales și A. Velázquez Ibáñez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Bodegas Roda, SA (La Rioja, Spania) (reprezentanți: M. López Camba, B. García Peces și J. Grimau Muñoz, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei intâi de recurs a OAPI din 17 ianuarie 2006 (cauza R 263/20051) privind o procedură de opoziție între Bodegas Roda, SA și Castell del Remei, SL.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza T-116/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — Oakley/OAPI — Venticinque (O STORE) ( Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară verbală O STORE — Marcă națională verbală anterioară THE O STORE — Compararea serviciilor furnizate în cadrul comerțului cu amănuntul cu produsele corespunzătoare — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Cerere de modificare formulată de intervenientă — Articolul 134 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — Oakley/OAPI — Venticinque (O STORE)
   (Cauza T-116/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară verbală O STORE - Marcă națională verbală anterioară THE O STORE - Compararea serviciilor furnizate în cadrul comerțului cu amănuntul cu produsele corespunzătoare - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Cerere de modificare formulată de intervenientă - Articolul 134 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului’)
   (2008/C 285/64)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Oakley, Inc. (One Icon, Foothill Ranch, Statele Unite) (reprezentanți: M. Huth-Dierig et M. Nentwig, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Venticinque Ltd (Hailsham, East Sussex, Regatul Unit) (reprezentant: D. Caneva, avocat)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 ianuarie 2006 (cauze conexate R 682/2004-1 și R 685/2004-1) privind o procedură de declarare a nulității între Venticinque Ltd și Oakley, Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Oakley, Inc., la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de intervenientă.

               3)

               Venticinque Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 154, 1.7.2006.


title: Cauza F-26/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 septembrie 2011 — AZ/Comisia (Funcție publică — Promovare — Exercițiul de promovare 2009 — Capacitatea de a lucra într-o a treia limbă — Existența unei proceduri disciplinare — Excludere din cadrul exercițiului de promovare)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 septembrie 2011 — AZ/Comisia
   (Cauza F-26/10) (1)

   (Funcție publică - Promovare - Exercițiul de promovare 2009 - Capacitatea de a lucra într-o a treia limbă - Existența unei proceduri disciplinare - Excludere din cadrul exercițiului de promovare)
   2011/C 362/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AZ (Thionville, Franța) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Comisia (reprezentanți: D. Martin și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de excludere a reclamantului din cadrul exercițiului de promovare 2009 și obligarea Comisiei la plata unei sume cu titlu de reparare a prejudiciului moral

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               AZ suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010, p. 58.


title: Cauza C-364/06: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/15/CE — Organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-364/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/15/CE - Organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 155/08)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: N. Yerrell, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant:C. Schiltz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier (JO L 80, p. 35)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat în termenul prevăzut actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza C-377/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Dolj (România) la data de 26 iulie 2010 — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Dolj (România) la data de 26 iulie 2010 — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Cauza C-377/10)
   ()
   2010/C 274/17
   Limba de procedură: română

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Dolj

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Adrian Băilă

      Pârâți: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 110 TFUE (ex-articolul 90 TCE) primul paragraf, trebuie interpretat în sensul că interzice unui stat membru să instituie o taxă prezentând caracteristicile taxei de poluare instituită prin OUG nr. 50/2008 în forma modificată prin OUG nr. 218/2008, datorită faptului că de această taxă sunt scutite autovehiculele M1 cu norma de poluare Euro 4 și capacitatea cilindrică mai mică de 2 000 cmc, precum și toate autovehiculele NI cu norma de poluare Euro 4 care se înmatriculează pentru prima dată în România sau într-un alt stat membru în perioada 15.12.2008 — 31.12.2009, dar se aplică autovehiculelor de ocazie similare sau concurente provenite din alte state membre înmatriculate anterior datei de 15.12.2008, dat fiind faptul că această taxă poate reprezenta un impozit intern asupra bunurilor provenind din alte state membre discriminatoriu indirect față de impozitarea produselor naționale, protejând producția națională a autovehiculelor noi?

               2.

               Articolul 110 TFUE (ex-articolul 90 TCE) primul paragraf, trebuie interpretat în sensul că interzice unui stat membru să instituie o taxă prezentând caracteristicile taxei de poluare instituită prin OUG nr. 50/2008 în forma modificată prin OUG nr. 218/2008, datorită faptului că de această taxă sunt scutite autovehiculele M1 cu norma de poluare Euro 4 și capacitatea cilindrică mai mică de 2 000 cmc, precum și toate autovehiculele N1 cu norma de poluare Euro 4 care se înmatriculează pentru prima dată în România sau într-un alt stat membru în perioada 15.12.2008-31.12.2009, dar se aplică autovehiculelor având alte caracteristici tehnice decât cele de mai sus, înmatriculate în aceeași perioadă în alte state membre, dat fiind faptul că această taxă poate reprezenta un impozit intern asupra bunurilor provenind din alte state membre discriminatoriu indirect față de impozitarea produselor naționale, protejând producția națională a autovehiculelor noi?


title: Cauza C-474/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal in Northern Ireland — Regatul Unit) — Department of the Environment for Northern Ireland/Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Directiva 2001/42/CE — Articolul 6 — Desemnarea, în vederea consultării, a unei autorități care poate avea responsabilități în privința efectelor asupra mediului ale aplicării planurilor și programelor — Posibilitatea oferită unei autorități consultative de a elabora planuri sau programe — Obligația de desemnare a unei autorități distincte — Normele privind informarea și consultarea autorităților și a publicului)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal in Northern Ireland — Regatul Unit) — Department of the Environment for Northern Ireland/Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd
   (Cauza C-474/10) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Directiva 2001/42/CE - Articolul 6 - Desemnarea, în vederea consultării, a unei autorități care poate avea responsabilități în privința efectelor asupra mediului ale aplicării planurilor și programelor - Posibilitatea oferită unei autorități consultative de a elabora planuri sau programe - Obligația de desemnare a unei autorități distincte - Normele privind informarea și consultarea autorităților și a publicului)
   2011/C 362/14
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal in Northern Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Department of the Environment for Northern Ireland

      Pârâte: Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal in Northern Ireland — Interpretarea articolului 6 alineatele (2), (3) și (4) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (JO L 197, p. 30, Ediție specială, p. 135) — Desemnarea, în vederea consultării, a unei autorități care poate avea responsabilități în privința efectelor asupra mediului a implementării proiectelor și a programelor — Condiții privind informarea și consultarea autorităților și a publicului

      Dispozitivul

               1.

               În împrejurări precum cele din acțiunea principală, articolul 6 alineatul (3) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului nu impune înființarea sau desemnarea unei alte autorități consultative în sensul acestei dispoziții, în măsura în care, în cadrul autorității care este în mod obișnuit responsabilă de inițierea consultării în domeniul mediului și care este desemnată ca atare, se organizează o separare funcțională într-o asemenea măsură încât o entitate administrativă din cadrul acesteia dispune de o autonomie reală care implică în special faptul că entitatea respectivă are mijloacele administrative și umane care îi sunt proprii și că este în măsură să îndeplinească misiunile atribuite autorităților consultative în sensul acestui articol 6 alineatul (3) și, în special, să își exprime în mod obiectiv opinia asupra planului sau a programului preconizat de autoritatea de care aparține.

               2.

               Articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2001/42 trebuie interpretat în sensul că nu impune ca termenele în care autoritățile desemnate sau publicul afectat ori care poate fi afectat în sensul alineatelor (3) și (4) ale acestui articol trebuie să își poată exprima opiniile asupra unui anumit proiect de plan sau de program, precum și asupra raportului de mediu să fie stabilite în mod clar în cadrul reglementării naționale care transpune această directivă și, în consecință, alineatul (2) menționat nu se opune stabilirii unor astfel de termene de la caz la caz de autoritatea care elaborează planul sau programul. Totuși, în această din urmă situație, același alineat (2) impune ca, în vederea consultării acestor autorități și a publicului cu privire la un anumit proiect de plan sau de program, termenul stabilit efectiv să fie suficient și să permită astfel ca aceștia din urmă să aibă ocazia efectivă să își exprime opiniile în timp util asupra acestui proiect de plan sau de program, precum și asupra raportului de mediu alăturat planului sau programului respectiv.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauzele conexate F-39/10 și F-39/10 R: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 septembrie 2010 — De Roos-Le Large/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/68

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 septembrie 2010 — De Roos-Le Large/Comisia
   (Cauzele conexate F-39/10 și F-39/10 R)
   ()
   2011/C 30/136
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene a dispus radierea cauzei.


title: Cauza F-80/09: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2009 — Lenz/Comisia

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/66

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2009 — Lenz/Comisia
   (Cauza F-80/09)
   2009/C 282/127
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Erika Lenz (Osnabrück, Germania) (reprezentanți: J. Römer și V. Lenz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a unei decizii a Comisiei din 4 mai 2009 de a nu suporta costurile aferente tratamentului prescris reclamantei de către un naturopat

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei pârâtei din 4 mai 2009, adoptată sub forma unei decizii de soluționare a reclamației, din 8 iulie 2009, și obligarea pârâtei să acorde rambursarea, în limita a 85 %, a costurilor aferente naturoterapiei în valoare totală de 297 de euro, și anume să ramburseze suma de 253 de euro;

               —

               constatarea faptului că pârâta este obligată să ramburseze reclamantei toate cheltuielile ocazionate de boală având legătură cu onorariile naturopatului, ulterioare datei de 1 aprilie 2009;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată ocazionate de procedură, precum și a cheltuielilor aferente onorariului avocatului efectuate pentru apărarea reclamantei, atât în etapa precontencioasă, cât și în cea contencioasă.


title: Cauza T-376/15: Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2017 – KK/EASME („Programul-cadru pentru cercetare și inovare Orizont 2020 — Cerere de propuneri în temeiul programului de lucru pentru perioada 2014-2015 — Program de sprijin pentru inovare în cadrul IMM-urilor — Decizie a EASME prin care o propunere este declarată neeligibilă — Regula «procedurii unice de depunere» — Procedura de revizuire a evaluării — Inaccesibilitate temporară a portalului electronic de depunere a propunerilor — Eroare de apreciere — Încălcare a normelor de procedură — Răspundere extracontractuală”)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/28

         Hotărârea Tribunalului din 11 mai 2017 – KK/EASME
   (Cauza T-376/15) (1)

   ((„Programul-cadru pentru cercetare și inovare Orizont 2020 - Cerere de propuneri în temeiul programului de lucru pentru perioada 2014-2015 - Program de sprijin pentru inovare în cadrul IMM-urilor - Decizie a EASME prin care o propunere este declarată neeligibilă - Regula «procedurii unice de depunere» - Procedura de revizuire a evaluării - Inaccesibilitate temporară a portalului electronic de depunere a propunerilor - Eroare de apreciere - Încălcare a normelor de procedură - Răspundere extracontractuală”))
   (2017/C 213/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: KK (reprezentant: J.-P. Spitzer, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Întreprinderi Mici și Mijlocii (EASME) (reprezentanți: A. Pallares Allueva și E. Fierro Sedano, agenți, asistați de A. Duron și de D. Waelbroeck, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei EASME din 15 iunie 2015 privind respingerea propunerii depuse de reclamantă ca răspuns la cererea de propuneri și activități conexe în temeiul programelor de lucru pentru perioada 2014-2015 din cadrul Programului-cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) – Orizont 2020 și din cadrul Programului pentru cercetare și formare al Comunității Europene a Energiei Atomice (2014-2018) de completare a Programului-cadru Orizont 2020 (JO 2013, C 361, p. 9) și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a acestei respingeri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               Obligă KK la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza T-159/07: Acțiune introdusă la 7 mai 2007 — COFAC/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/36

         Acțiune introdusă la 7 mai 2007 — COFAC/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-159/07)
   (2007/C 155/66)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: COFAC — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, crl (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: Luís Gomes, advogado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea, în temeiul articolului 230 CE, a Deciziei Comisiei D(2004)24253 din 9 noiembrie 2004 prin care se reduce cuantumul contribuției financiare din Fondul Social European (FSE) acordate reclamantei prin Decizia C(87)0860 din 30 aprilie 1987 (dosarul nr. 870927 P1);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt identice cu cele invocate în cauza T-158/07.


title: Cauza F-41/13: Acțiune introdusă la 8 mai 2013 — ZZ și alții/BEI

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/60

         Acțiune introdusă la 8 mai 2013 — ZZ și alții/BEI
   (Cauza F-41/13)
   2013/C 207/104
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea deciziilor care figurează în fișele de salariu din luna februarie 2013, care stabilesc ajustarea anuală a salariilor limitată la 1,8 % pentru anul 2013, a notelor de informare pe care pârâta le-a adresat reclamanților la 5 februarie 2013 și la 15 februarie 2013 și anularea fișelor de salariu ulterioare. Pe de altă parte, obligarea instituției la plata de daune interese pentru prejudiciile material și moral pretins suferite

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei care figurează în fișele de salariu ale reclamanților din luna februarie 2013, decizie care stabilește ajustarea anuală a salariilor limitată la 1,8 % pentru anul 2013 și, prin urmare, anularea deciziilor similare care figurează în fișele de salariu ulterioare și, în măsura în care este necesar, anularea a două note de informare pe care pârâta le-a adresat reclamanților la 5 februarie 2013 și la 15 februarie 2013;

               —

               obligarea pârâtei la plata către fiecare reclamant, pentru repararea prejudiciului material, (i) a restului de salariu corespunzător aplicării ajustării anuale pentru 2013, adică o creștere de 1,8 %, pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2013 și 31 decembrie 2013; (ii) a restului de salariu corespunzător consecințelor aplicării ajustării anuale de 1,8 % pentru 2013 asupra cuantumului salariilor care vor fi plătite începând cu ianuarie 2014; (iii) a unor dobânzi moratorii aferente restului de salarii datorat până la plata integrală a sumelor datorate, rata dobânzilor moratorii care urmează a se aplica trebuind calculată pe baza ratei fixate de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, aplicabilă în perioada respectivă, majorată cu trei puncte și (iv) a unor daune interese ca urmare a pierderii puterii de cumpărare, ansamblul acestui prejudiciu material fiind evaluat, cu titlu provizoriu, pentru fiecare reclamant, la 30 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata către fiecare reclamant a sumei de 1 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-122/11: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2011 — Yao N'Dré/Consiliul

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/28

         Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2011 — Yao N'Dré/Consiliul
   (Cauza T-122/11) (1)

   2011/C 319/60
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 130, 30.4.2011.


title: Cauza C-374/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH/Hauptzollamt Bielefeld (Trimitere preliminară — Dispoziții fiscale — Armonizarea legislațiilor — Directiva 92/12/CEE — Produse supuse accizelor — Mărci fiscale — Scoatere neregulamentară dintr un regim de suspendare — Furt — Punerea în consum în statul membru în care a avut loc furtul — Nerambursarea mărcilor fiscale ale unui alt stat membru deja aplicate pe produsele furate)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/21

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH/Hauptzollamt Bielefeld
   (Cauza C-374/06) (1)

   (Trimitere preliminară - Dispoziții fiscale - Armonizarea legislațiilor - Directiva 92/12/CEE - Produse supuse accizelor - Mărci fiscale - Scoatere neregulamentară dintr un regim de suspendare - Furt - Punerea în consum în statul membru în care a avut loc furtul - Nerambursarea mărcilor fiscale ale unui alt stat membru deja aplicate pe produsele furate)
   (2008/C 51/34)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Düsseldorf
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH

      Pârât: Hauptzollamt Bielefeld
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea Directivei 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 01, p. 129) — Refuz al unui stat membru de a rambursa suma plătită pentru obținerea de mărci fiscale aplicate pe pachete de țigări scoase ulterior, în mod neregulamentar, din regimul de suspendare pe teritoriul unui alt stat membru, cu plata, în consecință, a accizelor în acest alt stat — Furt al țigărilor
   Dispozitivul
   Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 807/2003 al Consiliului din 14 aprilie 2003 de adaptare la Decizia 1999/468/CE a dispozițiilor privind comitetele care asistă Comisia în exercitarea atribuțiilor sale de executare prevăzute în actele Consiliului adoptate în conformitate cu procedura de consultare (unanimitate), nu se opune reglementării unui stat membru care exclude rambursarea sumei plătite pentru achiziționarea de mărci fiscale emise de acest stat membru, dacă aceste mărci au fost aplicate pe produse supuse accizelor anterior punerii lor în consum în respectivul stat membru, aceste produse au fost furate într un alt stat membru, determinând plata accizelor în acest alt stat membru, și nu s-a făcut dovada că produsele furate nu vor fi comercializate în statul membru care a emis respectivele mărci.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-638/13 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2013 de Roca împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-412/10, Roca/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/29

         Recurs introdus la 4 decembrie 2013 de Roca împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-412/10, Roca/Comisia
   (Cauza C-638/13 P)
   2014/C 52/52
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Roca (reprezentant: P. Vidal Martínez, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea argumentelor expuse de Roca în prezentul recurs.

               —

               Declararea nulității parțiale a Hotărârii Tribunalului din 16 septembrie 2013 pronunțate în cauza R-412/10.

               —

               Admiterea concluziilor formulate de Roca reducându-se cuantumul amenzii care i-a fost aplicată.

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Roca în cadrul prezentei proceduri, precum și a cheltuielilor aferente cauzei T-412/10 în ceea ce privește aceleași motive de recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor motivării, nediscriminării și egalității de tratament în ceea ce privește evaluarea gravității reduse a încălcării săvârșite de Roca, rezultată din gama redusă a produselor afectate de încălcare, precum și pe denaturarea faptelor considerate în decizie ca fiind probate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept în aplicarea jurisprudenței Curții și pe încălcarea principiilor egalității de tratament și încrederii legitime în cadrul aplicării orientărilor privind calcularea amenzilor aplicate în conformitate cu articolul 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1).

      (1)  JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264.


title: Cauza C-429/11 P: Recurs introdus la 18 august 2011 de Gosselin Group NV, fosta Gosselin World Wide Moving NV, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauzele conexate T-208/08 și T-209/08, Gosselin Group NV și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia Europeană

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/8

         Recurs introdus la 18 august 2011 de Gosselin Group NV, fosta Gosselin World Wide Moving NV, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauzele conexate T-208/08 și T-209/08, Gosselin Group NV și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia Europeană
   (Cauza C-429/11 P)
   2011/C 331/13
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Gosselin Group NV, fosta Gosselin World Wide Moving NV (reprezentanți: F. Wijckmans și H. Burez, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană și Stichting Administratiekantoor Portielje

      Concluziile recurentei

               —

               Cu titlu principal, i) anularea hotărârii (1), în măsura în care Tribunalul afirmă că practicile incriminate restrâng prin natura lor concurența fără să fie necesar să se probeze efectele anticoncurențiale, și ii) anularea deciziei (2) (astfel cum a fost modificată și în măsura în care se aplică recurentei), având în vedere că decizia respectivă nu conține nicio probă a consecințelor, din punctul de vedere al dreptului concurenței, ale practicilor în legătura cu care este considerată răspunzătoare recurenta;

               —

               cu titlu subsidiar, i) anularea hotărârii în măsura în care Tribunalul afirmă că, în mod excepțional, Comisia se putea întemeia pe cea de a doua condiție alternativă a punctului 53 din Orientările privind conceptul de efect asupra comerțului (3), fără a proceda în mod explicit la o determinare a pieței în sensul punctului 55 din aceste orientări; și ii) anularea deciziei (astfel cum a fost modificată și în partea în care se aplică recurentei) în măsura în care, în decizie, Comisia nu a demonstrat corespunzător cerințelor legale că practicile afectează în mod semnificativ comerțul între statele membre;

               —

               cu titlu subsidiar, i) anularea hotărârii în măsura în care Tribunalul afirmă că Comisia nu era obligată să ia în considerare faptul că recurenta nu participase la acordurile scrise privind prețurile sau la reuniuni nici în cadrul aprecierii gravității încălcării, nici în cadrul circumstanțelor atenunante; și ii) anularea deciziei (astfel cum a fost modificată și în măsura în care se aplică recurentei) pentru aceleași motive;

               —

               cu titlu subsidiar, i) anularea hotărârii în măsura în care se aplică o rată de 17 % din vânzările relevante fără a lua în considerare ansamblul de 30 de circumstanțe relevante, întemeindu-se în special pe un prag minim de 15 % și ii) anularea deciziei (astfel cum a fost modificată și în măsura în care se aplică recurentei) pentru aceleași motive;

               —

               cu titlu subsidiar, i) anularea hotărârii în măsura în care se afirmă că participarea recurentei între 31 ianuarie 1992 și 30 octombrie 1993 nu s-a prescris; ii) anularea deciziei (astfel cum a fost modificată și în partea în care se aplică recurentei) în măsura în care se calculează amenda aplicată recurentei pe baza participării sale între 31 ianuarie 1992 și 30 octombrie 1993; și iii) reducerea, în consecință, a cuantumului amenzii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 69 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, Gosselin Group NV afirmă că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii prin faptul că a calificat în mod eronat din punct de vedere juridic faptele constatate de acesta (devizele de complezență și comisioanele), legate de acorduri privind prețurile și de practici de împărțire a pieței, și că, cel puțin, hotărârea este viciată de lipsa motivării în această privință.
   Cu titlu subsidiar, Gosselin Group NV afirmă că Tribunalul:

               —

               în ceea ce privește aprecierea efectelor semnificative a practicilor în litigiu asupra comerțului între statele membre, a încălcat regula conform căreia Comisia trebuie să respecte propriile orientări;

               —

               în ceea ce privește aprecierea circumstanțelor atenuante la calcularea amenzii, a încălcat principiul caracterului personal al răspunderii, precum și regula conform căreia Comisia trebuie să respecte propriile orientări;

               —

               în ceea ce privește stabilirea cuantumului de bază al amenzii, a încălcat obligația de motivare, principiul caracterului personal al răspunderii, precum și regula conform căreia Comisia trebuie să respecte propriile orientări. Primul aspect invocat este motivat de faptul că Tribunalul a apreciat în mod greșit că Comisia putea să se întemeieze pe punctul 23 din Orientările privind calcularea amenzilor (4). Prin al doilea aspect invocat, se susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a afirmat că rata minimă de 15 % din valoarea vânzărilor este, prin definiție, pragul minim al unei amenzi pentru restricții grave ale concurenței. Prin al treilea aspect se susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a afirmat că rata de 17 % este egală sau aproape egală cu rata de 15 % și a concluzionat că nu trebuie luate în considerare toate circumstanțele relevante;

               —

               a încălcat articolul 25 din Regulamentul nr. 1/2003 prin faptul că a apreciat că participarea Gosselin NV la practicile în litigiu în perioada 31 noiembrie 1992 și 30 octombrie 1993 nu s-a prescris.

      (1)  Hotărârea Tribunalului (Camera a opta) pronunțată în cauzele conexate T-208/08 și T-209/08, Gosselin Group NV și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia Europeană (denumită în continuare „hotărârea”).

      (2)  Decizia C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale) (denumită în continuare „decizia”).

      (3)  Orientări privind conceptul de efect asupra comerțului din articolele 81 și 82 din tratat (JO 2004, C 101, p. 81, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 149).

      (4)  Orientările privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-449/15: Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Satkirit Holdings/OAPI – Advanced Mailing Solutions (luvo)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/44

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Satkirit Holdings/OAPI – Advanced Mailing Solutions (luvo)
   (Cauza T-449/15)
   (2015/C 320/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Satkirit Holdings Ltd (Douglas, Insula Man) (reprezentant: M. Vanhegan, QC)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Advanced Mailing Solutions Ltd (East Kilbride, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „luvo” – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 244 324

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 21/05/2015 în cauza R 877/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției formulate de AMS;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs și a Tribunalului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-90/15 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 – Hansen & Rosenthal KG, H&R Wax Company Vertrieb GmbH/Comisia Europeană [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a cerii de parafină și piața germană a gaciului de parafină — Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor — Dovada încălcării — Competență de fond — Denaturarea elementelor de probă — Obligația de motivare — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 23 alineatul (2) — Calcularea cuantumului amenzii — Principiul legalității — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Principiul proporționalității]

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 – Hansen & Rosenthal KG, H&R Wax Company Vertrieb GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-90/15 P) (1)

   ([Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cerii de parafină și piața germană a gaciului de parafină - Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor - Dovada încălcării - Competență de fond - Denaturarea elementelor de probă - Obligația de motivare - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 23 alineatul (2) - Calcularea cuantumului amenzii - Principiul legalității - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Principiul proporționalității])
   (2017/C 112/05)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Hansen & Rosenthal KG, H&R Wax Company Vertrieb GmbH (reprezentanți: J. Schulte, M. Dallmann și K. Künstner, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Sauer, C. Vollrath și L. Wildpanner, agenți, asistați de A. Böhlke, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Hansen & Rosenthal KG și H&R Wax Company Vertrieb GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza C-184/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 mai 2014 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 TFUE — Ajutoare de stat — Recuperare — Schemă de ajutor ilegală și incompatibilă cu piața internă — Ajutoare individuale acordate în cadrul acestei scheme — Sancțiune pecuniară)

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 mai 2014 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-184/11) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 TFUE - Ajutoare de stat - Recuperare - Schemă de ajutor ilegală și incompatibilă cu piața internă - Ajutoare individuale acordate în cadrul acestei scheme - Sancțiune pecuniară))
   2014/C 212/02
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes și B. Stromsky, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligaţiilor de către un stat membru – Articolul 260 TFUE – Neexecutarea Hotărârii Curţii din 14 decembrie 2006 pronunţate în cauzele conexate C-485/03-C-490/03, Comisia/Spania (Rec., p. I-11887) – Cerere de stabilire a unei penalităţi cu titlu cominatoriu

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, până la data expirării termenului acordat în avizul motivat emis de Comisia Europeană la 26 iunie 2008, a tuturor măsurilor pe care le impune executarea Hotărârii Comisia/Spania (C-485/03-C-490/03, EU:C:2006:777), Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a sumei forfetare de 30 de milioane de euro.

               3)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza C-219/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 11 mai 2011 — BrainProducts GmbH/BioSemi V.O.F. și alții

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshofs (Germania) la 11 mai 2011 — BrainProducts GmbH/BioSemi V.O.F. și alții
   (Cauza C-219/11)
   2011/C 232/24
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshofs

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: BrainProducts GmbH

      Pârâtă: BioSemi V.O.F. și alții

      Întrebarea preliminară

   Un articol destinat de către producător să fie folosit pentru om în scop de investigație a unui proces fiziologic reprezintă dispozitiv medical, în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) a treia liniuță din Directiva 93/42/CEE (1), doar atunci când acesta este destinat unui scop medical?

      (1)  Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169, 12.7.1993, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2007/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 (JO L 247, 21.9.2007, p. 21).


title: Cauza T-306/10: Hotărârea Tribunalului din 21 martie 2014 – Yusef/Comisia ( „Politica externă și de securitate comună  — Măsuri restrictive împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii  — Regulamentul (CE) nr. 881/2002  — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale unei persoane ca urmare a includerii acesteia pe o listă stabilită de un organ al Organizației Națiunilor Unite  — Comitetul pentru sancțiuni  — Includere ulterioară în anexa I la Regulamentul nr. 881/2002  — Refuzul Comisiei de a radia această includere pe listă  — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa  — Drepturi fundamentale  — Dreptul de a fi ascultat, dreptul la un control jurisdicțional efectiv și dreptul la respectarea proprietății” )

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/31

         Hotărârea Tribunalului din 21 martie 2014 – Yusef/Comisia
   (Cauza T-306/10) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii - Regulamentul (CE) nr. 881/2002 - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale unei persoane ca urmare a includerii acesteia pe o listă stabilită de un organ al Organizației Națiunilor Unite - Comitetul pentru sancțiuni - Includere ulterioară în anexa I la Regulamentul nr. 881/2002 - Refuzul Comisiei de a radia această includere pe listă - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Drepturi fundamentale - Dreptul de a fi ascultat, dreptul la un control jurisdicțional efectiv și dreptul la respectarea proprietății”))
   2014/C 142/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Hani El Sayyed Elsebai Yusef (Londra, Regatul Unit) (reprezentanţi: iniţial E. Grieves, barrister şi H. Miller, solicitor, ulterior E. Grieves, H. Miller, P. Moser, QC şi R. Graham, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Paasivirta, M. Konstantinidis şi T. Scharf, agenţi)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: iniţial E. Finnegan şi R. Szostak, ulterior E. Finnegan, agenţi)

      Obiectul

   Cerere prin care s-a solicitat constatarea, conform articolului 265 TFUE, a faptului că, în mod nelegal, Comisia nu a revocat Regulamentul (CE) nr. 1629/2005 al Comisiei din 5 octombrie 2005 de efectuare a celei de a cincizeci și patra modificări a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului (JO L 260, p. 9, Ediție specială, 18/vol. 4, p. 81), în măsura în care acest act îl privește pe reclamant

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că s-a abținut să remedieze viciile de procedură și neregularitățile de fond care au afectat măsura de înghețare a fondurilor domnului Hani El Sayyed Elsebai Yusef, Comisia Europeană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Tratatului FUE și al Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului din 27 mai 2002 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 467/2001 al Consiliului.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Comisia să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Yusef, precum și sumele avansate cu titlu de asistență judiciară de casieria Tribunalului.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza C-564/14 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 septembrie 2016 – Raffinerie Heide GmbH/Comisia Europeană (Recurs – Mediu – Directiva 2003/87/CE – Articolul 10a – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Norme tranzitorii privind alocarea armonizată de cote de emisie cu titlu gratuit începând cu anul 2013 – Decizia 2011/278/UE – Măsuri naționale de punere în aplicare prezentate de Republica Federală Germania – Respingerea înscrierii anumitor instalații în listele instalațiilor care primesc cote de emisie alocate cu titlu gratuit – Dispoziție referitoare la cazurile care prezintă „dificultăți excesive” – Competențe de executare ale Comisiei)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/7

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 septembrie 2016 – Raffinerie Heide GmbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-564/14 P) (1)

      ((Recurs - Mediu - Directiva 2003/87/CE - Articolul 10a - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Norme tranzitorii privind alocarea armonizată de cote de emisie cu titlu gratuit începând cu anul 2013 - Decizia 2011/278/UE - Măsuri naționale de punere în aplicare prezentate de Republica Federală Germania - Respingerea înscrierii anumitor instalații în listele instalațiilor care primesc cote de emisie alocate cu titlu gratuit - Dispoziție referitoare la cazurile care prezintă „dificultăți excesive” - Competențe de executare ale Comisiei))
      (2016/C 454/14)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Raffinerie Heide GmbH (reprezentanți: U. Karpenstein și C. Eckart, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, E. White și K. Herrmann, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Raffinerie Heide GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza C-357/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen Sad Sofia-Grad (Bulgaria) la 7 septembrie 2009 — Saïd Shamilovich Kadzoev/Ministertsvo na vatreshnite raboti

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/46

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen Sad Sofia-Grad (Bulgaria) la 7 septembrie 2009 — Saïd Shamilovich Kadzoev/Ministertsvo na vatreshnite raboti
   (Cauza C-357/09)
   2009/C 267/79
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen Sad Sofia-Grad (Bulgaria)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Saïd Shamilovich Kadzoev

      Pârât: Ministertsvo na vatreshnite raboti

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (1) trebuie interpretat în sensul că:

                           a)

                           atunci când dreptul național nu prevedea un termen maxim privind luarea în custodie publică și nici motivele prelungirii luării în custodie publică înainte de transpunerea cerințelor directivei menționate, iar cu ocazia transpunerii directivei nu s-a prevăzut că noile dispoziții au un efect retroactiv, aceste cerințe ale directivei nu se aplică și nu determină curgerea termenului decât de la data transpunerii în dreptul național al statului membru?

                           b)

                           în termenul prevăzut pentru luarea în custodie publică într-un centru specializat în vederea îndepărtării, în sensul directivei menționate, nu se ia în calcul perioada în care a fost suspendată executarea unei decizii de îndepărtare [de pe teritoriul] statului membru în temeiul unei dispoziții exprese, ca urmare a desfășurării unei proceduri de azil la cererea unui resortisant al unei țări terțe, deși pe parcursul acestei proceduri resortisantul în cauză a continuat să locuiască în același centru specializat de luare în custodie publică, dacă legislația statului membru permite acest lucru?

               2.

               Articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE […] trebuie interpretat în sensul că în termenele prevăzute pentru luarea în custodie publică într-un centru specializat în vederea îndepărtării în sensul directivei menționate nu se ia în calcul perioada în care executarea unei decizii de înstrăinare [de pe teritoriul statului membru] a fost suspendată în temeiul unei dispoziții exprese pentru motivul că este pendinte o procedură jurisdicțională împotriva deciziei menționate, deși pe parcursul acestei proceduri persoana vizată a continuat să locuiască în același centru specializat de luare în custodie publică, nu deține documente de identitate valabile, existând prin urmare o îndoială cu privire la identitatea sa, nu are mijloace de subzistență și are un comportament agresiv?

               3.

               Articolul 15 alineatul (4) din Directiva 2008/115/CE […] trebuie interpretat în sensul că înstrăinarea nu este posibilă în mod rezonabil atunci când:

                           a)

                           în momentul verificării de către instanță a luării în custodie publică, statul al cărui resortisant este persoana interesată a refuzat să îi elibereze un document de călătorie în vederea întoarcerii sale și, până la momentul respectiv, nu a existat un acord cu o țară terță pentru ca persoana interesată să fie primită, deși organele administrative ale statului membru continuă eforturile în acest sens?

                           b)

                           în momentul verificării de către instanță a luării în custodie publică exista un acord de readmisie încheiat între Uniunea Europeană și statul al cărui resortisant este persoana interesată, însă întrucât existau probe noi — și anume un certificat de naștere al persoanei interesate — statul membru nu s-a referit la dispozițiile acordului menționat și în condițiile în care persoana interesată nu dorește să se întoarcă?

                           c)

                           posibilitățile de prelungire a termenelor de luare în custodie publică prevăzute la articolul 15 alineatul (6) din directivă sunt epuizate, în ipoteza în care niciun acord de readmisie nu a fost încheiat cu țara terță în momentul verificării de către instanță a luării în custodie publică a persoanei interesate, având în vedere articolul 15 alineatul (6) din directivă?

               4.

               Articolul 15 alineatele (5) și (6) din Directiva 2008/115/CE […] trebuie interpretat în sensul că, dacă în momentul verificării luării în custodie publică cu scopul îndepărtării persoanei interesate spre o țară terță s-a constatat că nu există un motiv rezonabil pentru îndepărtarea sa și că motivele de prelungire a luării sale în custodie nu mai există:

                           a)

                           nu trebuie totuși să se dispună eliberarea sa imediată dacă următoarele condiții sunt îndeplinite cumulativ: persoana interesată nu dispune de documente de identitate valabile, indiferent de durata lor de valabilitate și există prin urmare îndoieli cu privire la identitatea sa, are un comportament agresiv, nu dispune de mijloace de subzistență și nu există niciun terț care să își fi asumat răspunderea pentru întreținerea sa?

                           b)

                           în vederea adoptării deciziei privind eliberarea, trebuie să se aprecieze dacă resortisantul țării terțe dispune, conform dispozițiilor din dreptul național al statului membru, de mijloacele necesare pentru a se stabili pe teritoriul statului membru, precum și de o adresă unde să își stabilească reședința?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza C-581/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Salerno (Italia) la 16 noiembrie 2016 – Procedură penală împotriva lui Nicola Turco

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Salerno (Italia) la 16 noiembrie 2016 – Procedură penală împotriva lui Nicola Turco
   (Cauza C-581/16)
   (2017/C 195/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Salerno

      Partea din procedura principală

   Nicola Turco
   Prin Ordonanța din 4 aprilie 2017, Curtea (Camera a șaptea) a declarat:

               1)

               Articolele 49 și 56 TFUE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale privind jocurile de noroc, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede organizarea unei noi proceduri de cerere de ofertă pentru acordarea de concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor atribuite anterior, ca urmare a unei reorganizări a sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare a concesiunilor.

               2)

               Articolele 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale restrictive, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune concesionarului de jocuri de noroc obligația de a ceda cu titlu gratuit, la încetarea activității în urma expirării perioadei de concesiune, folosința bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului, în măsura în care această restricție depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit efectiv de această dispoziție, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.


title: Cauza T-243/13: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2013 — ICT/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/39

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2013 — ICT/Comisia
   (Cauza T-243/13)
   2013/C 171/79
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) (Borgo a Mozzano, Italia) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea cu efect imediat, în temeiul articolului 263 TFUE, a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, în măsura în care aceasta adaugă rolele, tuburile și cilindrii, cu excepția celor de uz industrial, pe lista exemplelor de ambalaje;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-202/13, Group’Hygiène/Comisia.