title: Cauza F-149/15: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/46

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-149/15)
   (2016/C 068/60)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se aplică reclamantului sancțiunea suspendării promovării în treaptă și prin care acesta este obligat la repararea unui prejudiciu pretins suferit de Uniunea Europeană și cerere de despăgubire pentru compensarea prejudiciului moral și adus reputației pretins suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei CMS 13-005 a AIPN tripartit în măsura în care prevede suspendarea promovării în treaptă pe o durată de 18 luni și repararea unui prejudiciu stabilit prin decizie în valoare de 108 596,35 de euro;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației reclamantului;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea sancțiunii financiare cuprinse în decizia CMS13-005;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciului moral și adus reputației reclamantului, evaluat la 20 000 de euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata în totalitate a cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-209/11: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — MB System/Comisia ( „Ajutoare de stat — Ajutor acordat de Germania grupului Biria sub forma unei participații pasive a unei întreprinderi publice — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Decizie adoptată în urma anulării de către Tribunal a deciziei anterioare privind aceeași procedură — Avantaj — Criteriul investitorului privat — Noțiunea de întreprindere aflată în dificultate — Calcularea componentei de ajutor — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/6

         Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — MB System/Comisia
   (Cauza T-209/11) (1)

   (Ajutoare de stat - Ajutor acordat de Germania grupului Biria sub forma unei participații pasive a unei întreprinderi publice - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Decizie adoptată în urma anulării de către Tribunal a deciziei anterioare privind aceeași procedură - Avantaj - Criteriul investitorului privat - Noțiunea de întreprindere aflată în dificultate - Calcularea componentei de ajutor - Eroare vădită de apreciere)
   2013/C 233/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Germania) (reprezentanți: G. Brüggen și C. Geiert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei 2011/471/UE din 14 decembrie 2010 privind ajutorul de stat acordat de Germania grupului Biria [C 38/05 (ex NN 52/04)] (JO 2011, L 195, p. 55)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă MB System GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 186 din 25.6.2011.


title: Cauza C-378/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale di Roma (Italia) la 16 iulie 2015 – Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale di Roma (Italia) la 16 iulie 2015 – Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3
   (Cauza C-378/15)
   (2015/C 337/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Regionale di Roma

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Mercedes Benz Italia SpA

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

      Întrebarea preliminară

   În vederea exercitării dreptului de deducere, legislația națională (mai precis articolul 19 alineatul 5 și articolul 19-bis din Decretul Președintelui Republicii nr. 633/1972) și practica administrației fiscale naționale care impun raportarea la compunerea cifrei de afaceri a operatorului, inclusiv pentru determinarea așa-numitelor operațiuni accesorii, fără să prevadă o metodă de calcul întemeiată pe compunerea și pe destinația efectivă a achizițiilor și care să reflecte în mod obiectiv cota de imputare reală a cheltuielilor efectuate pentru fiecare dintre activitățile – impozitate și neimpozitate – desfășurate de contribuabil, se opun interpretării articolelor 168, 173, 174 și 175 din Directiva 2006/112/CE (1), orientată potrivit principiilor proporționalității, efectivității și neutralității, astfel cum sunt consacrate în dreptul Uniunii?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-271/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons — Belgia) — Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens/État belge (Fiscalitate — Taxă pe valoarea adăugată — A șasea directivă 77/388/CEE — Drept de deducere a taxei aferente intrărilor — Obligații ale persoanei impozabile — Deținerea unor facturi ilegale sau imprecise — Omiterea unor mențiuni obligatorii — Refuzarea dreptului de deducere — Elemente de probă ulterioare care atestă caracterul real al operațiunilor facturate — Facturi rectificative — Drept la restituirea TVA-ului — Principiul neutralității)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/35

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons — Belgia) — Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens/État belge
   (Cauza C-271/12) (1)

   (Fiscalitate - Taxă pe valoarea adăugată - A șasea directivă 77/388/CEE - Drept de deducere a taxei aferente intrărilor - Obligații ale persoanei impozabile - Deținerea unor facturi ilegale sau imprecise - Omiterea unor mențiuni obligatorii - Refuzarea dreptului de deducere - Elemente de probă ulterioare care atestă caracterul real al operațiunilor facturate - Facturi rectificative - Drept la restituirea TVA-ului - Principiul neutralității)
   2013/C 225/60
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Mons

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens

      Pârât: État belge

      Obiectul

   Cerere de de decizie preliminare — Cour d’appel de Mons — Belgia — Interpretarea normelor privind taxa pe valoarea adăugată — Deducerea taxei aferente intrărilor — Obligația persoanei impozabile — Supunerea dreptului de deducere a TVA-ului deținerii unei facturi care să cuprindă în mod obligatoriu anumite mențiuni — Noțiunea de mențiune esențială — Refuzul dreptului de deducere — Prezentare ulterioară a unor informații drept elemente de probă a caracterului real, a naturii și a valorii prestațiilor efectuate — Compatibilitatea cu dreptul Uniunii a unei jurisprudențe naționale care refuză dreptul de deducere în cazul omiterii unor mențiuni obligatorii pe factură — Interpretarea principiului neutralității — Efectul caracterului imprecis al facturilor asupra obligației statului de a restitui TVA-ul colectat.

      Dispozitivul

               1.

               Dispozițiile din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/5/CE a Consiliului din 14 februarie 1994, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată poate fi refuzat unor persoane impozabile, destinatare ale unor servicii, care dețin facturi incomplete, chiar dacă acestea din urmă sunt completate ulterior prin furnizarea de informații prin care se urmărește dovedirea caracterului real, a naturii și a valorii operațiunilor facturate după adoptarea unei astfel de decizii de refuz.

               2.

               Principiul neutralității fiscale nu se opune ca autoritatea fiscală să refuze restituirea taxei pe valoarea adăugată plătite de o societate prestatoare de servicii în cazul în care exercitarea dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată aferente acestor servicii a fost refuzată societăților destinatare ale serviciilor respective ca urmare a neregulilor constatate în facturile emise de acea societate prestatoare de servicii.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza F-132/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 noiembrie 2013 — Marcuccio/Comisia [Funcție publică — Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură — Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii — Semnătură manuscrisă a avocatului diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive transmis prin poștă — Tardivitatea acțiunii — Inadmisibilitate vădită — Inexistență]

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/22

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 7 noiembrie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-132/11) (1)

   (Funcție publică - Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură - Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii - Semnătură manuscrisă a avocatului diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive transmis prin poștă - Tardivitatea acțiunii - Inadmisibilitate vădită - Inexistență)
   2013/C 377/51
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Baquero Cruz, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei de respingere a cererii reclamantului prin care acesta solicită, în primul rând, să i se comunice în scris numărul de zile lucrătoare de concediu anual, acumulate înainte de anul 2005 și în cursul anilor 2005-2010, la care avea dreptul la momentul introducerii cererii, precum și numărul de zile de concediu anual la care acesta ar avea dreptul până la sfârșitul anului 2010, în al doilea rând, să beneficieze de toate aceste zile de concediu și, în al treilea rând, să i se comunice eventualele motive de respingere a acestor solicitări

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 23.


title: Cauza T-495/12: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — European Drinks/OAPI — Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/57

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — European Drinks/OAPI — Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite)
   (Cauza T-495/12)
   2013/C 26/115
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Drinks SA (Ștei, Romania) (reprezentant: V. von Bomhard, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SC Alexandrion Grup Romania Srl (Pleasa, Romania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 septembrie 2012 în cauza R 680/2011-4, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culori „Dracula Bite”, pentru produse și servicii din clasele 33, 35 și 39 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 7588247

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă română nr. 34847 „Dracula”, pentru produse și servicii din clasele 33 și 35

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în întregime opoziția

      Decizia camerei de recurs: repinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza C-272/10: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 18 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Grecia) — Souzana Berkizi-Nikolakaki/Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (A. S. E. P.), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis [Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Politica socială — Articolul 155 alineatul (2) TFUE — Directiva 1999/70/CE — Clauza 8 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată — Contracte de muncă pe perioadă determinată în sectorul public — Contracte succesive — Abuz — Sancțiuni — Transformare într-un contract de muncă pe perioadă nedeterminată — Modalități procedurale — Termen de decădere — Principiile echivalenței și efectivității — Reducerea nivelului general de protecție acordată lucrătorilor]

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/3

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 18 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Grecia) — Souzana Berkizi-Nikolakaki/Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (A. S. E. P.), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis
   (Cauza C-272/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Politica socială - Articolul 155 alineatul (2) TFUE - Directiva 1999/70/CE - Clauza 8 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată - Contracte de muncă pe perioadă determinată în sectorul public - Contracte succesive - Abuz - Sancțiuni - Transformare într-un contract de muncă pe perioadă nedeterminată - Modalități procedurale - Termen de decădere - Principiile echivalenței și efectivității - Reducerea nivelului general de protecție acordată lucrătorilor)
   2011/C 120/05
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Suzana Berkizi-Nikolakaki

      Pârâte: Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (A. S. E. P.), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Interpretarea clauzei 8 alineatul (3) din anexa la Directiva 1999/70/CE din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Reglementare națională care introduce un termen de decădere pentru transformarea contractelor de muncă pe perioadă determinată în contracte de muncă pe perioadă nedeterminată

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 155 alineatul (2) TFUE, precum și acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, prevăzut în anexa la Directiva 1999/70/CE din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum articolul 11 alineatul 2 din Decretul prezidențial nr. 164/2004 de stabilire a dispozițiilor privind lucrătorii angajați în temeiul unor contracte pe durată determinată în sectorul public, care prevede că cererea unui lucrător prin care acesta solicită transformarea într-un contract de muncă pe durată nedeterminată, a unor contracte succesive de muncă pe perioadă determinată care pot fi considerate abuzive trebuie formulată la autoritatea competentă într-un termen de decădere de două luni calculat de la data intrării în vigoare a acestui decret, sub rezerva ca acest termen, fapt a cărui verificare revine instanței de trimitere, să nu fie mai puțin favorabil decât cel aplicabil acțiunilor similare de drept intern în materia dreptului muncii și să nu facă imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de dreptul Uniunii.

               2.

               Clauza 8 alineatul (3) din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum articolul 11 alineatul 2 din Decretul prezidențial nr. 164/2004 care prevede că cererea unui lucrător prin care acesta solicită transformarea într-un contract de muncă pe durată nedeterminată a unor contracte succesive de muncă pe perioadă determinată care pot fi considerate abuzive trebuie formulată la autoritatea competentă într-un termen de decădere de două luni calculat de la data intrării în vigoare a acestui decret, deși termenele corespunzătoare prevăzute de reglementările naționale analoge anterioare față de această dată ar fi făcut obiectul unor prelungiri, având în vedere că această reglementare nu afectează nivelul general de protecție acordată lucrătorilor cu contract de muncă pe durată determinată.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-570/10: Acțiune introdusă la 6 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Irlanda

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/22

         Acțiune introdusă la 6 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-570/10)
   2011/C 63/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Yerrell, agent, M. Mac Aodha, agent)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei:

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 din directiva menționată;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul în care trebuia transpusă directiva a expirat la 30 iunie 2009.

      (1)  JO L 260, p. 13.


title: Cauza T-663/13 P: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2014 – Curtea de Conturi/BF ( „Recurs — Funcție publică — Recrutare — Numire într-un post de director de resurse umane — Respingerea candidaturii — Obligație de motivare a raportului prezentat de comitetul de preselecție” )

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/41

         Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2014 – Curtea de Conturi/BF
   (Cauza T-663/13 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Recrutare - Numire într-un post de director de resurse umane - Respingerea candidaturii - Obligație de motivare a raportului prezentat de comitetul de preselecție”))
   2014/C 421/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Curtea de Conturi a Uniunii Europene (reprezentanți: T. Kennedy și J. Vermer, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: BF (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 17 octombrie 2013, BF/Curtea de Conturi (F-69/11, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Curtea de Conturi a Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul BF în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza F-46/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 – Hoeve/Comisia (Funcție publică – Funcționari – Pensii – Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Drepturi de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Uniunii în temeiul unui sistem național de pensii – Transfer către sistemul de pensii al Uniunii – Propunere privind sporul de ani de plată a contribuțiilor – Excepție de inadmisibilitate – Noțiunea de act care lezează – Articolul 83 din Regulamentul de procedură)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/50

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 – Hoeve/Comisia
      (Cauza F-46/14) (1)

      ((Funcție publică - Funcționari - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Drepturi de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Uniunii în temeiul unui sistem național de pensii - Transfer către sistemul de pensii al Uniunii - Propunere privind sporul de ani de plată a contribuțiilor - Excepție de inadmisibilitate - Noțiunea de act care lezează - Articolul 83 din Regulamentul de procedură))
      (2016/C 364/64)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Roelof-Jan Wino Hoeve (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați, ulterior J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, agenți, ulterior G Gattinara, agent și în final G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei referitoare la transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în regimul de pensii al Uniunii care aplică noile DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Domnul Roelof-Jan Wino Hoeve suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 212, 7.7.2014, p. 47.


title: Cauza C-442/11: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 februarie 2012 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulatﾃ de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — Novartis AG/Actavis UK Ltd [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Medicamente de uz uman — Certificat suplimentar de protecție — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Articolele 4 și 5 — Principiu activ unic care a determinat acordarea unui astfel de certificat — Întinderea protecției — Medicament care conține mai multe principii active, printre care și cel care face obiectul unui certificat]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/12

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 februarie 2012 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — Novartis AG/Actavis UK Ltd
   (Cauza C-442/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolele 4 și 5 - Principiu activ unic care a determinat acordarea unui astfel de certificat - Întinderea protecției - Medicament care conține mai multe principii active, printre care și cel care face obiectul unui certificat)
   2012/C 133/22
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Novartis AG

      Pârâtă: Actavis UK Ltd

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolelor 4 și 5 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1) — Domeniul de aplicare al certificatului — Protecție numai pentru medicamentele care conțin principiul activ protejat sau și pentru medicamentele care conțin principiul activ protejat în combinație cu un alt principiu activ

      Dispozitivul

   Articolele 4 și 5 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretate în sensul că, atunci când un „produs” constând într-un principiu activ era protejat de un brevet de bază și când titularul acestuia se putea întemeia pe protecția conferită de acest brevet pentru acest „produs” pentru a se opune comercializării unui medicament care conține acest principiu activ în combinație cu unul sau mai multe alte principii active, un certificat suplimentar de protecție eliberat pentru acest „produs” poate, după expirarea brevetului de bază, să permită titularului său să se opună comercializării de către un terț a unui medicament care cuprinde produsul menționat pentru o utilizare a „produsului”, în calitate de medicament, care a fost autorizată înainte de expirarea certificatului menționat.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza C-99/17 P: Recurs introdus la 24 februarie 2017 de Infineon Technologies AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-758/14, Infineon Technologies AG/Comisia Europeană

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/20

         Recurs introdus la 24 februarie 2017 de Infineon Technologies AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-758/14, Infineon Technologies AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-99/17 P)
   (2017/C 168/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Infineon Technologies AG (reprezentanți: M. Klusmann și T. Lübbig, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-758/14;

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene nr. C(2014) 6250 final din 3 septembrie 2014 (cauza AT.39574 – Smart Card Chips) (cipuri de memorie pentru carduri inteligente) în ceea ce o privește pe Infineon Technologies AG;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea amenzii în cuantum de 82 874 000 de euro aplicată recurentei în temeiul alineatului 457(a) din Decizia Comisiei din 3 septembrie 2014, la o sumă proporțională;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În esență, recurenta susține că:

               —

               Tribunalul nu a respectat obligația de a efectua o examinare suficientă a deciziei contestate, astfel cum se prevede la articolul 263 TFUE, în special din cauza faptului că Tribunalul în prezenta cauză a adoptat o abordare eronată a unui control jurisdicțional incomplet și părtinitor. În pofida faptului că toate contactele în cauză în decizia atacată au fost contestate de recurentă, Tribunalul a revizuit mai puțin de jumătate din aceste contacte, fără să ofere o motivare suficientă cu privire la alegerea anumitor contacte spre a fi sau a nu fi revizuite și fără să aibă vreo bază legală în acest sens;

               —

               Comisia și, respectiv, Tribunalul, au săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește aplicarea articolului 101 TFUE, în special datorită constatării unei restrângeri „globale” a concurenței prin obiect a recurentei, în principal printr-un schimb de informații privind tendințele generale ale prețurilor și previziunile asupra prețurilor viitoare. În plus, Comisia și Tribunalul nu au respectat condițiile pentru stabilirea unei încălcări unice și continue, astfel cum este aplicată de Curte în jurisprudența sa;

               —

               Comisia și, respectiv, Tribunalul au săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește calcularea amenzii aplicate recurentei. În special, Tribunalul nu a luat în considerare efectele legate de controlul său jurisdicțional incomplet și selectiv (numai o parte dintre contactele în cauză fiind analizate) și, în consecință, nu și-a respectat competența de fond cu privire la amenda impusă. În plus, Tribunalul a comis o eroare – și nu a motivat suficient – referitor la veniturile care nu proveneau din SIM ale recurentei, ceea ce a condus la amenda excesivă și, deci, disproporționată.
               Alte argumente fac referire la mai multe denaturări ale elementelor de probă realizate de Tribunal, la greșita repartizare a sarcinii probei privind probe potențial îndoielnice și erori de drept legate de probele utilizate de Comisie împotriva recurentei care nu au fost comunicate pe parcursul procedurilor desfășurate în fața Comisiei.

               —

               În subsidiar, hotărârea este viciată prin încălcarea principiului proporționalității, în special întrucât Tribunalul nu a acordat recurentei o reducere suficientă a amenzii pe baza participării sale limitate la încălcarea în cauză, o apreciere insuficientă a circumstanțelor atenuante și referitor la valoarea absolută a amenzii impuse recurentei, care este disproporționată.


title: Cauza F-14/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 decembrie 2008 — X/Parlamentul European

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/78

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 decembrie 2008 — X/Parlamentul European
   (Cauza F-14/08) (1)

   (2009/C 44/141)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008, p. 39.


title: Cauza C-255/08: Acțiune introdusă la 13 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/26

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-255/08)
   (2008/C 223/40)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a normelor administrative pentru a se conforma articolului 4 alineatele (2) și (3), coroborat cu anexele II și III la Directiva 85/337/CEE (1) a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum au fost modificată prin Directivele 97/11/CE (2) și 2003/35/CE (3), Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei dispoziții;

               —

               obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               În conformitate cu articolul 249 al treilea paragraf CE, directiva este obligatorie pentru fiecare stat membru destinatar cu privire la rezultatul care trebuie atins, lăsând autorităților naționale competența în ceea ce privește forma și mijloacele.

               2.

               Totuși, statele membre sunt obligate să ia măsurile necesare pentru a transpune directivele în dreptul intern în termenul prevăzut și să informeze de îndată Comisia cu privire la aceasta.

               3.

               În speță, articolul 3 alineatul (1) din Directiva 97/11/CE prevede că statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până cel mai târziu la 14 martie 1999 și că informează de îndată Comisia cu privire la aceasta. Cu toate acestea, Țările de Jos nu și-au îndeplinit această obligație.

               4.

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia constată că, prin neaplicarea tuturor criteriilor din anexa III la directivă în raport cu toate proiectele din anexa II la directivă, Țările de Jos au omis, până în prezent, să adopte măsurile necesare pentru transpunerea corectă a articolului 4 alineatele (2) și (3) coroborat cu anexele II și III la Directiva 85/337/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directivele 97/11/CE și 2003/35/CE.

      (1)  JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174.

      (2)  JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254.

      (3)  JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8.


title: Cauza T-517/12: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Alro/Comisia [ „Ajutoare de stat — Electricitate — Tarife preferențiale — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Acțiune în anulare — Act care nu este supus căilor de atac — Măsură de ajutor pusă în aplicare în întregime, în parte la data deciziei și în parte la data introducerii acțiunii — Inadmisibilitate” ]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/34

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Alro/Comisia
   (Cauza T-517/12) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Electricitate - Tarife preferențiale - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Acțiune în anulare - Act care nu este supus căilor de atac - Măsură de ajutor pusă în aplicare în întregime, în parte la data deciziei și în parte la data introducerii acțiunii - Inadmisibilitate”])
   2014/C 421/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alro SA (Slatina, România) (reprezentanți: C. Quigley, QC, O. Bretz, solicitor, și S. Verschuur, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei C(2012) 2517 final a Comisiei din 25 aprilie 2012 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE privind ajutorul de stat SA 33624 (2012/C) (ex 2011/NN) – România – Tarife preferențiale de energie electrică pentru ALRO Slatina S. A. și, în subsidiar, o cerere de anulare a Deciziei C(2012) 2517 final, în măsura în care se aplică pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2007 și 31 decembrie 2009.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Alro S. A. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza T-226/12: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Lidl Stiftung/OAPI – Lídl Music (LIDL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LIDL — Marca națională figurativă anterioară LÍDL MUSIC — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 15 alineatul (1) și articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/34

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Lidl Stiftung/OAPI – Lídl Music (LIDL)
   (Cauza T-226/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LIDL - Marca națională figurativă anterioară LÍDL MUSIC - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 15 alineatul (1) și articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 102/54
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanţi: inițial M. Schaeffer, M. Wolter și A. Marx, ulterior M. Wolter, A. Marx și M. Kefferpütz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Republica Cehă)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 martie 2012 (cauza R 2380/2010-1) privind o procedură de opoziție între Lídl Music spol. s r.o. și Lidl Stiftung & Co. KG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Lidl Stiftung & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza C-420/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 aprilie 2009 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Meletis Apostolides/David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams [Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Protocolul nr. 10 Dispoziții referitoare la Cipru — Suspendarea punerii în aplicare a acquis-ului comunitar în zonele în care guvernul acestui stat membru nu exercită un control efectiv — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Hotărâre pronunțată de o instanță cipriotă cu sediul în zona controlată efectiv de guvernul cipriot și care privește un imobil situat în afara acestei zone — Articolul 22 punctul 1, articolul 34 punctele 1 și 2, articolul 35 alineatul (1) și articolul 38 alineatul (1) din regulamentul menționat]

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 aprilie 2009 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Meletis Apostolides/David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
   (Cauza C-420/07) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Protocolul nr. 10 „Dispoziții referitoare la Cipru” - Suspendarea punerii în aplicare a acquis-ului comunitar în zonele în care guvernul acestui stat membru nu exercită un control efectiv - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Hotărâre pronunțată de o instanță cipriotă cu sediul în zona controlată efectiv de guvernul cipriot și care privește un imobil situat în afara acestei zone - Articolul 22 punctul 1, articolul 34 punctele 1 și 2, articolul 35 alineatul (1) și articolul 38 alineatul (1) din regulamentul menționat)
   2009/C 153/13
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Meletis Apostolides

      Pârâți: David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (Civil Division) — Interpretarea articolului 1 alineatul (1) din Protocolul nr. 10 la actul de aderare a Ciprului, precum și a articolului 22, a articolului 34 alineatele (1) și (2) și a articolului 35 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Suspendarea aplicării acquis-ului comunitar în zonele în care guvernul nu exercită un control efectiv — Recunoașterea și executarea de către o instanță a unui alt stat membru a unei hotărâri pronunțate de o instanță cipriotă cu sediul în zona controlată efectiv și care privește un teren situat în afara acestei zone

      Dispozitivul

               1)

               Suspendarea punerii în aplicare a acquis-ului comunitar în zonele din Republica Cipru în care guvernul acestui stat membru nu exercită un control efectiv, prevăzută la articolul 1 alineatul (1) din Protocolul nr. 10 „Dispoziții referitoare la Cipru” la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, nu se opune aplicării Regulamentului nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială în privința unei hotărâri pronunțate de o instanță cipriotă cu sediul în zona insulei controlată efectiv de guvernul cipriot, însă care privește un imobil situat în zonele menționate.

               2)

               Articolul 35 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 nu autorizează o instanță dintr-un stat membru să refuze să recunoască sau să execute o hotărâre pronunțată de instanțele dintr-un alt stat membru cu privire la un imobil situat într-o zonă a acestui din urmă stat în care guvernul acestuia nu exercită un control efectiv.

               3)

               Faptul că o hotărâre pronunțată de instanțele dintr-un stat membru cu privire la un imobil situat într-o zonă a acestui stat membru în care guvernul acestuia nu exercită un control efectiv nu poate fi executată, în practică, în locul în care se află imobilul nu constituie un motiv de refuz al recunoașterii sau al executării în temeiul articolului 34 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 și nici nu implică lipsa caracterului executoriu al unei asemenea hotărâri în sensul articolului 38 alineatul (1) din regulamentul respectiv.

               4)

               Recunoașterea sau executarea unei hotărâri pronunțate în lipsă nu poate fi refuzată în temeiul articolului 34 punctul 2 din Regulamentul nr. 44/2001 în cazul în care pârâtul a avut posibilitatea să introducă o acțiune împotriva hotărârii pronunțate în lipsă, iar această acțiune i-a permis să susțină că actul de sesizare a instanței sau un alt act echivalent nu i-a fost comunicat sau notificat în timp util și într-o manieră care să îi permită să își pregătească apărarea.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza F-120/10: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — AR/Comisia

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/35

         Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — AR/Comisia
   (Cauza F-120/10)
   2011/C 72/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AR (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodriguez, C. Bernard-Glanz și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea Deciziei EPSO de a exclude reclamantul de la procedura privind concursul intern COM/INT/EU2/10/AD 5 pentru administratori de cetățenie bulgară sau română din cauza nereușitei sale la testele de acces, precum și a deciziei privind reclamația care autorizează reclamantul să susțină din nou testele de acces la concursul menționat anterior

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) din 31 martie 2010 de a exclude reclamantul de la concursul intern COM/INT/EU2/10/AD 5, pentru a permite reclamantului să participe la probe;

               —

               anularea deciziei adoptate la 3 august 2010 de Autoritatea împuternicită să facă numiri, în măsura în care aceasta nu admite, în esența sa, reclamația formulată de reclamant;

               —

               obligarea Comisiei, dacă este cazul prin activități de cercetare judecătorească sau de organizare a procedurii, să prezinte lista întrebărilor adresate, precum și a răspunsurilor oferite în cadrul testelor organizate la Bruxelles la 5 martie 2010 la orele 13;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-83/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 30 aprilie 2014 – Lecolier/Comisia

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/64

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 30 aprilie 2014 – Lecolier/Comisia
   (Cauza F-83/13) (1)

   2014/C 421/96
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013, p. 69.


title: Cauza T-259/12: Acțiune introdusă la 11 iunie 2012 — Alban Giacomo/Comisia

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/33

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2012 — Alban Giacomo/Comisia
   (Cauza T-259/12)
   2012/C 227/55
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Alban Giacomo SpA (Romano d’Ezzelino, Italia) (reprezentanți: S. Nanni Costa, F. Di Gianni, G. Coppo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea sau, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei, exercitându-și competența jurisdicțională de fond care îi este atribuită în temeiul articolului 261 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași decizie din cauza T-248/12, Carl Fuhr GmbH & C. KG/Comisia.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe stabilirea nelegală a duratei încălcării imputate Alban Giacomo SpA.

                           —

                           Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că încălcarea care i se impută a încetat odată cu ultima reuniune la care a participat, mai precis la 11 septembrie 2006, și nu concomitent cu inspecțiile efectuate de Comisie la 3 iulie 2007.

                           —

                           În susținerea motivului invocat, reclamanta invocă următoarele argumente: (i) nu s-a demonstrat că în cursul reuniunii din 11 septembrie 2006 reclamanta a încheiat un acord cu privire la majorarea prețurilor pentru anul 2007; (ii) nu s-a demonstrat că reclamanta a pus în aplicare presupusul acord cu privire la majorarea prețurilor pentru anul 2007; (iii) nu s-a demonstrat că reclamanta a menținut contacte anticoncurențiale după reuniunea din 11 septembrie 2006.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe caracterul nelegal al amenzii aplicate Alban Giacomo SpA întrucât este contrară principiului caracterului personal al pedepselor și sancțiunilor, principiului nediscriminării, principiului egalității de tratament și al proporționalității.

                           —

                           Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta subliniază că Comisia nu a adaptat în mod corect amenda pe care i-a aplicat-o în funcție de nivelul său de răspundere în raport cu celelalte întreprinderi participante la cartel, încălcând principiul proporționalității, al egalității de tratament și al caracterului personal al pedepselor și sancțiunilor.

                           —

                           În susținerea motivului invocat, reclamanta invocă următoarele argumente: (i) procentajul vânzărilor utilizat la calculul amenzii este excesiv; (ii) în subsidiar, refuzul de a acorda reclamantei o circumstanță atenuantă este nejustificat; (iii) în subsidiar, Comisia ar fi trebuit să acorde o reducere mai importantă a amenzii aplicate reclamantei.


title: Cauza T-325/09 P: Recurs introdus la 17 august 2009 de Vahan Adjemian și alții împotriva Hotărârii pronunțate la 4 iunie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauzele conexate F-134/07, Adjemian și alții/Comisia și F-8/08, Renier/Comisia

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/30

         Recurs introdus la 17 august 2009 de Vahan Adjemian și alții împotriva Hotărârii pronunțate la 4 iunie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauzele conexate F-134/07, Adjemian și alții/Comisia și F-8/08, Renier/Comisia
   (Cauza T-325/09 P)
   2009/C 256/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Vahan Adjemian (Angera, Italia), Matteo Ambietti (Gallarate, Italia), Elisabetta Avanti (Vedano Olona, Italia), Daniela Baiguera (Cadrezzate, Italia), Douglas James Beare (Azzale, Italia), Valentina Benzi (Varese, Italia), Maria Nicoletta Berta (Buguggiate, Italia), Conrad Bielsky (Ispra, Italia), Maria Bielza Diaz Caneja (Ispra), Roberta Bino (Ispra), Kristin Boettcher (Ranco, Italia), Valeria Boschini (Taino, Italia), Mounir Bouhifd (Arolo di Leggiuno, Italia), Cristina Brovelli (Ispra), Daniela Brovelli (Ranco), Clementine Burnley (Taino), Daniela Buzica (Ispra), Giovanni Calderone (Leggiuno, Italia), Marco Canonico (Refrancore, Italia), Stefano Casalegno (Angera), Javier Castro Jimenez (Ispra), Denise Cecconello (Cocquio Trevisago, Italia), Francesca Cellina (Varese), Francesca Cenci (Travedona Monate, Italia), Laura Ceriotti (Dairago, Italia), Houtai Choumane (Laveno), Graziella Cimino Reale (Guidonia Monticelio, Italia), Marco Clerici (Legnano, Italia), Bruno Combal (Besozzo, Italia), Costanza Giulia Conte (Ispra), Tatiana Conti (Vedano Olona), Domenica Cortellini (Brebbia, Italia), Orna Cosgrove (Varese), Giulio Cotogno (Rovellesca, Italia), Cristina Croera (Taino), Ana Maria Cruz Naranjo (Cardana di Besozzo, Italia), Barbara Cuniberti (Angera), Bianca D’Alimonte (Sesto Calende, Italia), Miranta Dandoulaki (Atena, Grecia), Alexander De Meij (Leggiuno), Wim Decoen (Brebbia), Christiane Deflandre (Travedona Monate), Riccardo Del Torchio (Gemonio, Italia), Elena Demicheli (Sesto Calende), Manuela Di Lorenzo (Sangiano, Italia), Stefano Donadello (Arsago Seprio, Italia), Anna Donato (Taino), Bruno Duarte De Matos E Sousa Pereira (Ispra), Sami Dufva (Biandronno, Italia), Wesley Duke (Gavirate, Italia), Diego Escudero Rodrigo (Taino), Claudio Forti (Malgesso, Italia), Monica Gandini (Buguggiate), Aliki Georgakaki (Alkmaar, Țările de Jos), Giovanni Giacomelli (Laveno), Alessandra Giallombardo (Gavirate), Nadia Giboni (Brebbia), Maria Giovanna Giordanelli (Vergiate, Italia), Maria Giuseppina Grillo (Sangiano), Manuela Grossi (Ranco), Laurence Guy-Mikkelsen (Angera), Rachel Margaret Harvey-Kelly (Cardana di Besozzo), Paul Hasenohr (Arolo di Leggiuno), Ulla Marjaana Helminen (Laveno), Gea Huykman (Db Anna Paulowna, Țările de Jos), Elisabeth Marie Cecile Joossens (Biandronno), Lyudmila Kamburska (Ranco), Maria Cristina La Fortezza (Arsago Seprio), Debora Lacchin (Brebbia), Rafal Leszczyna (Varese), Amin Lievens (Taino), Silvia Loffelholz (Gavirate), Davide Lorenzini (Varese), Chiara Macchi (Casalzuigno, Italia), Andrew John Edgar MacLean (Varese), Andrea Magistri (Ispra), Alessia Maineri (Varese), Simone Malfara (Ispra), Adriana Marino (Taino), Patrizia Masoin (Bruxelles, Belgia), Matteo Mazzuccato (Legnano), Stefania Minervino (Cittiglio, Italia), Eduardo Luis Montes Torralbo (Ispra), Davide Moraschi (Siviglia, Spania), Claudio Moroni (Besozzo), Giovanni Narciso (Ispra), Andrew Darren Nelson (Angera), Elisa Nerboni (Angera), Isabella Claudia Neugebauer (Arolo di Leggiuno), Francesca Nicoli (Laveno), Victor Alexander Nievaart (Am Alkmaar), Magdalena Novackova (Am Alkmaar), Joanna Nowak (Ispra), Victoria Wendy O’Brien (Angera), Davide Orto (Gallarate), Alessio Ossola (Brebbia), Silvia Parnisari (Arona, Italia), Manuela Pavan (San Felice, Italia), Immaculada Pizzaro Moreno (Sevilla, Spania), Marina Pongillupi (Ranco), Marsia Pozzato (Sesto Calende), Elisa Pozzi (Taino), Giovanna Primavera (Angera), Michele Rinaldin (Sesto Calende), Alice Ripoli (Gavirate), Emanuela Rizzardi (Laveno), Michela Rossi (Taino), Andrew Rowlands (Bodio, Italia), Helen Salak (Cocquio Trevisago), Jaime Sales Saborit (Ispra), Maria Sonia Salina (Vergiate), Anne Marie Sanchez Cordeil (Besozzo), Ferruccio Scaglia (Oleggio, Italia), Niels Schulze (Sesto Calende), Francesca Serra (Cadrezzate), Penka Shegunova (Geel, Belgia), Donatella Soma (Ispra), Monica Squizzato (Inarco, Italia), Alan Steel (Laveno), Robert Oleij Strobl (Ranco), Marcel Suri (Brebbia), Malcolm John Taberner (Monvalle, Italia), Martina Telo, (Vicenza, Italia), Saara Tetri (Cittiglio), Barbara Claire Thomas (Cocquio Trevisago), Donatella Turetta (Ranco), Adamo Uboldi (Cardana di Besozzo), Monica Vaglica (Osmate, Italia), Paulo Valente De Jesus Rosa (Travedona Monat), Corinna Valli, (Leggiuno), Federica Vanetti (Cittiglio), Christophe Vantongelen (Besozzo), Irene Vernacotola (Legnano), Ottaviano Veronese (Segrate, Italia), Patricia Vieira Lisboa (Angera, Italia), Maria Pilar Vizcaino Martinez, (Monvalle), Giulia Zerauschek (Trieste, Italia), Marco Zucchelli (Ternate, Italia), Erika Adorno (Travedona Monate), Valeria Bossi (Comerio, Italia), Barbara Cattaneo (Leggiuno), Claudia Cavicchioli (Caravate, Italia), Fatima Doukkali (Varese), Orla Huryley (Ranco), Romina La Micela (Besozzo), Lucia Martinez Simon (Ranco), Daniela Piga (Roggiano, Italia), Pamela Porcu (Cittiglio), Silvia Sciacca (Varese), Sarah Solda (Brebbia), Cristina Zocchi (Bregano, Italia), Angela Baranzini (Besozzo), Elly Bylemans (Balen, Italia), Sabrina Calderini (Solbiate Arno, Italia), Davide Capuzzo (Vergiate), Ivano Caravaggi (Besozzo), Elisa Dalle Molle (Ranst, Belgia), Wendy De Vos (Groot-Bijgaarden, Belgia), Volkmar Ernst (Weingarten, Germania), Matteo Fama (Sangiano, Italia), Arianna Farfaletti Casali (Varese), Sasa Gligorijevic (Monvalle), Raffaella Magi Galluzzi (Varese), Sophie Mühlberger (Karlsruhe, Germania), Pamela Muscillo (Varese), Jan Paepen (Balen), Marco Paviotti (Bagnaria Arsa, Italia), Slavka Prvakova (Eg Akmaar, Țările de Jos), Andreas Ratzel (Linkenheim, Germania), Thierry Romero (Strasbourg, Franța), Jose Pablo Solans Vila (Monvalle), Susan Wray (TM Tutjenhoin, Țările de Jos), Sven Wurzer (Linkenheim), Sylvia Zamana (RZ Castricum, Țările de Jos), Uwe Zweigner (Leopoldshafen, Germania), Colette Renier (Bruxelles) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurenților

               —

               Anularea Hotărârii din 4 iunie 2009 în cauzele conexate F-134/07, Adjemian și alții/Comisia, susținută de Consiliul Uniunii Europene, și F-8/08, Renier/Comisia, susținută de Consiliul Uniunii Europene;

               —

               pronunțându-se prin intermediul unei noi hotărâri, după constatarea nelegalității Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile sale și inaplicabilitatea articolului 88 din RAA în măsura în care limitează durata contractelor agenților contractuali auxiliari,

                           —

                           anularea deciziilor Comisiei din 23 august și din 31 octombrie 2007 de respingere a reclamațiilor R/263/07 și R/492/07 formulate împotriva deciziilor Comisiei de a nu reînnoi contractele de muncă ale recurenților în calitate de agenți contractuali decât pentru o durată determinată;

                           —

                           anularea Deciziei din 31 octombrie 2007 de respingere a reclamației R/390/07 formulată împotriva deciziilor Comisiei de încheia un contract sau de a nu reînnoi contractele de muncă ale recurenților (Adorno și alții — lista 2 a reclamanților) în calitate de agenți contractuali decât pentru o durată determinată;

                           —

                           anularea Deciziei Comisiei din 5 septembrie 2007 de respingere a cererilor recurenților din 31 mai și din 20 iulie 2007 având ca obiect prelungirea pe durată nedeterminată a contractelor de agenți contractuali ale acestora;

                           —

                           anularea Deciziei Comisiei din 28 noiembrie 2007 de respingere a reclamației formulate împotriva Deciziei din 5 septembrie 2007 de respingere a cererilor recurenților din 31 mai și din 20 iulie 2007 având ca obiect prelungirea pe durată nedeterminată a contractelor de agenți contractuali ale acestora;

                           —

                           anularea deciziilor Comisiei de stabilire a condițiilor de muncă ale recurenților, în măsura în care contractele lor sau prelungirea acestor contracte sunt limitate la o durată determinată;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs, recurenții solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 4 iunie 2009, pronunțată în cauzele conexate Adjemian și alții/Comisia, F-134/07, și Renier/Comisia, F-8/08, de respingere a acțiunilor prin care recurenții solicitaseră anularea deciziilor Comisiei și respingerea reclamațiilor în această privință de a nu reînnoi contractele acestora de agenți contractuali decât pentru o durată determinată, iar nu pentru o durată nedeterminată.
   În susținerea recursului lor, recurenții invocă mai multe motive întemeiate pe:

               —

               o eroare de drept săvârșită de TFP atunci când a decis că Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (1), nu putea sta la baza unei excepții de nelegalitate invocate împotriva unei dispoziții din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților Europene (denumit în continuare „RAA”);

               —

               o eroare de drept săvârșită de TFP atunci când a decis că acordul-cadru privind munca pe durată determinată, care ar avea ca obiect stabilirea unui cadru pentru prevenirea abuzurilor decurgând din utilizarea relațiilor de muncă sau a contractelor pe durată determinată succesive, nu poate sta la baza excepțiilor de nelegalitate invocate împotriva articolului 88 din RAA și a Deciziei Comisiei din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile Comisiei, și atunci când a decis că articolul 88 din RAA era motivat corespunzător cerințelor legale;

               —

               erori de drept și de fapt săvârșite de TFP în aprecierea situației recurenților în raport cu obligația Comisiei de a respecta cerințele minime aplicabile la scară comunitară decurgând din acordul-cadru privind munca pe durată determinată, precum și din articolul 10 CE;

               —

               faptul că TFP, după ce a precizat domeniul de aplicare al obligației de loialitate și al principiilor cooperării loiale și coerenței pe care Comisia este obligată să le respecte, nu ar fi dedus consecințele încălcării acestora în prezenta cauză;

               —

               o eroare de drept săvârșită de TFP atunci când a decis că deciziile atacate erau motivate corespunzător cerințelor legale, deși acestea nu cuprind, potrivit recurenților, decât o motivare formală și nu furnizează elementele care să permită recurenților să aprecieze temeinicia acestora, iar instanței comunitare să își exercite controlul jurisdicțional.

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza C-67/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Italia) la 12 februarie 2015 – Mario Melis și alții/Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Italia) la 12 februarie 2015 – Mario Melis și alții/Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio
   (Cauza C-67/15)
   (2015/C 146/23)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo per la Sardegna

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Mario Melis, Tavolara Beach Sas, Dionigi Piredda, Claudio Del Giudice

      Pârâte: Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiile libertății de stabilire, nediscriminării și protecției concurenței, prevăzute la articolele 49 TFUE, 56 TFUE și 106 TFUE, se opun unei reglementări naționale care, ca urmare a unor intervenții legislative succesive, prevede prelungirea repetată a termenului de încetare a unor concesiuni de bunuri din domeniul maritim, de interes economic?

               2)

               Articolul 12 din Directiva 2006/123/CE (1) se opune unei dispoziţii naţionale, precum articolul 1 alineatul 18 din Decretul-lege nr. 194 din 30 decembrie 2009, aprobat prin Legea nr. 25 din 26 februarie 2010, cu modificările şi completările ulterioare, care permite prelungirea automată a concesiunilor de domenii maritime existente pentru activităţi turistico-recreative până la 31 decembrie 2015 sau până la 31 decembrie 2020, potrivit articolului 34-duodecies din Decretul-lege nr. 179 din 18 octombrie 2012, introdus prin articolul 1 alineatul 1 din Legea nr. 221 din 17 decembrie 2012, de aprobare a decretului-lege menţionat?

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


               24.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/4

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur în data de 17 decembrie 2013 în cauza Sævar Jón Gunnarsson/Landsbankinn hf.
   (Cauza E-27/13)
   (2014/C 121/04)
   Prin scrisoarea din 17 decembrie 2013, Héraðsdómur Reykjavíkur (Tribunalul districtual Reykjavik) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 17 decembrie 2013, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Sævar Jón Gunnarsson/Landsbankinn hf., cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Este compatibil cu prevederile Directivei 87/102/CEE a Consiliului privind creditul de consum, astfel cum a fost modificată de Directiva 90/88/CEE și de Directiva 98/7/CE, faptul că, atunci când se încheie un acord de creditare care este legat de indicele prețurilor de consum, în conformitate cu o autorizație prevăzută în legislația în vigoare, iar prin urmare, suma împrumutată se modifică în funcție de inflație, calculul costului total al creditului și al dobânzii anuale efective, care este precizat consumatorului la momentul încheierii acordului, se bazează pe o inflație de 0 %, și nu pe rata cunoscută a inflației la data contractării împrumutului?

               2.

               Este compatibil cu prevederile Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii faptul că legislația dintr-un stat SEE permite includerea, într-un contract cu un consumator, a unor prevederi care stabilesc că rambursările împrumutului trebuie să fie corelate cu un indice prestabilit?

               3.

               Dacă răspunsul la a doua întrebare este că a corela cu un indice ratele de rambursare a creditelor de consum este un demers compatibil cu dispozițiile Directivei 93/13/CEE, atunci a treia întrebare este: se poate afirma că directiva menționată limitează marja de care dispune statul membru al SEE în cauză pentru a stabili, prin legislație sau prin norme administrative, factorii de natură să producă modificări ale indicelui prestabilit și metodele cu ajutorul cărora să se măsoare aceste modificări?

               4.

               Dacă răspunsul la a treia întrebare este că Directiva 93/13/CEE nu limitează marja de care dispune statul membru în cauză, atunci a patra întrebare este: Se poate considera că o clauză contractuală a fost negociată individual, în sensul articolului 3 alineatul (1) din directivă atunci când: (a) în contractul de creditare pe care consumatorul îl semnează atunci când obține creditul se prevede că obligația consumatorului este legată de indice, iar indicele de bază care va fi utilizat la calcularea modificărilor de preț este precizat în contractul de creditare; și (b) la contractul de creditare se anexează o schemă de rambursare în care se prezintă plățile estimative, defalcate pe articole, ce urmează a fi efectuate la datele scadente ale creditului, iar în schema de rambursare se precizează că aceste estimări se pot modifica în funcție de indicele stabilit în contractul de creditare; precum și (c) atât consumatorul, cât și creditorul semnează schema de rambursare în același moment în care consumatorul semnează contractul de creditare?

               5.

               Se poate considera că metoda utilizată pentru calcularea modificărilor de preț dintr-un contract de creditare a fost explicată consumatorului cu claritate, în sensul alineatului (2) litera (d) din anexa la Directiva 93/13/CEE, atunci când împrejurările sunt cele descrise la a patra întrebare?

               6.

               Atunci când adoptă articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE, se poate spune că un stat care este parte la Acordul privind SEE are posibilitatea de a prevedea în legislația națională fie că toate clauzele contractuale abuzive în sensul articolului 6 alineatul (1) din directivă pot fi declarate clauze fără caracter obligatoriu pentru consumator, fie că astfel de clauze nu sunt niciodată obligatorii pentru consumator?


title: Cauza T-71/13: Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2014 – Anapurna/OAPI – Annapurna (ANNAPURNA) [ „Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marcă comunitară verbală ANNAPURNA — Cerere de anulare formulată de intervenientă — Articolul 134 alineatele (1)-(3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Utilizare serioasă a mărcii ﾔ Articolul 15 alineatul (1) litera (a) şi articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Forma utilizării mărcii — Dovada utilizării pentru produsele înregistrate” ]

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/31

         Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2014 – Anapurna/OAPI – Annapurna (ANNAPURNA)
   (Cauza T-71/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marcă comunitară verbală ANNAPURNA - Cerere de anulare formulată de intervenientă - Articolul 134 alineatele (1)-(3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) şi articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Forma utilizării mărcii - Dovada utilizării pentru produsele înregistrate”])
   2014/C 112/40
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Anapurna GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanţi: P. Ehrlinger şi T. Hagen, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Annapurna SpA (Prato, Italia) (reprezentanţi: S. Verea, K. Muraro şi M. Balestriero, avocaţi)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 31 decembrie 2012 (cauza R 2409/2011-5) privind o procedură de decădere între Anapurna GmbH şi Annapurna SpA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Respinge cererea de anulare formulată de Annapurna SpA.

               3)

               Obligă Anapurna GmbH la plata cheltuielilor de judecată, cu excepţia celor efectuate de Annapurna.

               4)

               Annapurna suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza T-52/09: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 — Nycomed Danmark/EMEA [ „Medicamente de uz uman — Autorizație de introducere pe piață a unui medicament — Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 — Cerere de derogare de la obligația de a prezenta un plan de investigație pediatrică — Decizie de respingere adoptată de EMA — Abuz de putere” ]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/19

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 — Nycomed Danmark/EMEA
   (Cauza T-52/09) (1)

   (Medicamente de uz uman - Autorizație de introducere pe piață a unui medicament - Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 - Cerere de derogare de la obligația de a prezenta un plan de investigație pediatrică - Decizie de respingere adoptată de EMA - Abuz de putere)
   2012/C 32/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nzcomed Danmark ApS (Roskilde, Danemarca) (reprezentanți: inițial C. Schoonderbeek și H. Speyart van Woerden, avocați, ulterior C. Schoonderbeek)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: V. Salvatore și N. Rampal Olmedo, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și P. Antunes, agenți); Regatul Belgiei (reprezentanți: T. Materne și C. Pochet, agenți); Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Ossowski și H. Walker, agenți, asistați de J. Stratford, barrister); Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, A. Adam, R. Loosli Surrans și J. S. Pilczer, agenți); și Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și M. Šimerdová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Agenției Europene pentru Medicamente (EMA) din 28 noiembrie 2008 de respingere a cererii reclamantei prin care se urmărește acordarea unei derogări specifice privind perflubutanul în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 al Parlamentul European și al Consiliului, cu modificările ulterioare.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Nycomed Danmark ApS să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA), inclusiv pe cele efectuate în procedura referitoare la măsurile provizorii.

               3.

               Republica Portugheză, Regatul Belgiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Republica Franceză și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele efectuate în procedura referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza T-404/07: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2007 — Ryanair/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/20

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2007 — Ryanair/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-404/07)
   (2008/C 8/36)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentant: E. Vahida, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea, în conformitate cu articolul 232 CE, a abținerii de a acționa a Comisiei în temeiul obligațiilor acesteia stabilite prin Tratatul CE, prin neprecizarea poziției sale în raport cu plângerea reclamantei adresată Comisiei la 8 mai 2006 și urmată de o scrisoare de punere în întârziere din 31 iulie 2007;

               —

               obligarea Comisiei la plata în întregime a cheltuielilor de judecată, inclusiv a costurilor suportate de reclamantă în cursul procedurii, chiar și în cazul în care, ca urmare a introducerii prezentei acțiuni, Comisia îndeplinește acțiunile care, în opinia Curții, înlătură necesitatea de a pronunța o decizie sau în cazul în care Curtea respinge cererea ca inadmisibilă și

               —

               îndeplinirea oricăror acțiuni ulterioare pe care Curtea le consideră potrivite.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta susține că a existat o abținere de a acționa a Comisiei prin neprecizarea poziției acesteia, după ce i s-a solicitat acest lucru în temeiul articolului 232 CE, prin cererea reclamantei adresată Comisiei la 8 mai 2006 privind i) ajutoarele de stat ilegale pretins acordate Air France de către Franța sub forma unor taxe de aeroport diferențiate impuse de aeroporturile franceze în funcție de destinația zborurilor sau ii) alternativ, discriminarea anticoncurențială cu încălcarea articolului 82 CE în beneficiul Air France, în cazul în care se va considera că aeroporturile franceze au acționat în mod autonom.
   În sprijinul cererii sale, reclamanta susține că exista o obligație a Comisiei în sensul desfășurării unei examinări diligente și imparțiale a cererii primite în scopul:

               —

               adoptării unei decizii prin care să se constate fie că măsurile respective nu constituiau ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE, fie că măsurile trebuiau considerate ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE, însă erau compatibile cu piața comună în temeiul articolului 87 alineatele (2) și (3) CE sau

               —

               inițierii unei proceduri în temeiul articolului 88 alineatul (2) CE.

         Cu titlu subsidiar, reclamanta susține că i s-a solicitat Comisiei, prin plângerea subsidiară a reclamantei în care aceasta susținea încălcarea legislației concurenței, fie să inițieze o procedură referitoare la subiectul plângerii, fie să adopte o decizie definitivă de respingere a plângerii, după ce s-a acordat reclamantei posibilitatea de a formula observații.
   Reclamanta susține în continuare că, în condițiile și în lumina faptului că problemele avute în vedere erau familiare Comisiei, perioada de paisprezece luni dintre plângerea reclamantei și scrisoarea sa de punere în întârziere a fost nerezonabil de lungă, iar inacțiunea Comisiei în decursul acelei perioade constituie abținere de a acționa în sensul articolului 232 CE.
   În cele din urmă, reclamanta susține că articolul 232 CE permite unei întreprinderi să formuleze o acțiune împotriva neadoptării de către Comisie a unor măsuri care ar fi privit-o în mod direct și individual, și că aceste măsuri pe care Comisia nu le-a adoptat în prezenta cauză o priveau pe reclamantă direct și individual, în calitate de concurentă a Air France.


title: Cauza T-59/14: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2014 – Blackrock/OAPI (INVESTING FOR A NEW WORLD)

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/26

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2014 – Blackrock/OAPI (INVESTING FOR A NEW WORLD)
   (Cauza T-59/14)
   2014/C 129/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Blackrock, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentanţi: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert şi M. Blair, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 octombrie 2013 în cauza R 573/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „INVESTING FOR A NEW WORLD” pentru servicii din clasele 35 și 36 – cerere de înregistrare a unei mărcii comunitare nr. 11 144 706

      Decizia examinatorului: constată că marca solicitată nu este eligibilă pentru înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul privind marca comunitară


title: Cauza T-268/12: Ordonanța Tribunalului din 19 iunie 2014 – Suwaid/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Siria — Lipsa reprezentării — Inacțiune a reclamantului — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/50

         Ordonanța Tribunalului din 19 iunie 2014 – Suwaid/Consiliul
   (Cauza T-268/12) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Siria - Lipsa reprezentării - Inacțiune a reclamantului - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 315/84
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Joseph Suwaid (Damasc, Siria) (reprezentanți: inițial L. Defalque și T. Bontinck, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și V. Piessevaux, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a punctului A.7 din anexa I la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 266/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 87, p. 45), precum și a punctului A.7 din anexa I la Decizia de punere în aplicare 2012/172/PESC din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 87, p. 103), în măsura în care numele reclamantului a fost înscris pe lista persoanelor cărora li se aplică măsurile restrictive

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Domnul Joseph Suwaid suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-248/12: Acțiune introdusă la 8 iunie 2012 — Fuhr/Comisia

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/28

         Acțiune introdusă la 8 iunie 2012 — Fuhr/Comisia
   (Cauza T-248/12)
   2012/C 227/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Carl Fuhr GmbH & Co. KG (Heiligenhaus, Germania) (reprezentanți: C. Bahr, S. Dethof și A. Malec, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2012) 2069 final a Comisiei din 28 martie 2012, adoptată în cadrul cazului COMP/39452 — Articole de feronerie pentru ferestre și uși-ferestre, în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               în subsidiar, reducerea corespunzătoare a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia atacată;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.
   Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 101 TFUE ca urmare a faptului că pârâta a reținut că reclamanta ar fi participat la o încălcare unică și complexă. Potrivit reclamantei, pârâta și-a încălcat obligația de a califica juridic participarea individuală a întreprinderilor implicate în săvârșirea încălcării prin faptul că a realizat o evaluare nediferențiată în ceea ce privește comportamentul fiecăreia dintre respectivele întreprinderi și a efectuat în mod nelegal o analiză globală cu privire la fiecare dintre acestea. Potrivit reclamantei, pârâta i-a imputat fapte pe care nu le-a comis, în lipsa unui temei legal în acest sens, încălcând astfel principiul legalității încălcărilor și pedepselor, prevăzut la articolul 49 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”).
   Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că, potrivit reclamantei, constatarea că ar fi participat la o încălcare la nivelul Spațiului Economic European este eronată. Reclamanta susține că nu a participat la niciuna dintre numeroasele întâlniri și luări de contact care au avut loc în afara Germaniei. În plus, reclamanta afirmă că nu avea cunoștință de existența unei astfel de încălcări la nivelul Spațiului Economic European și că nu se poate considera că ar fi trebuit să identifice existența acesteia având în vedere toate împrejurările relevante.
   Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea, de către pârâtă, a obligației sale de motivare prevăzute de articolul 296 al doilea paragraf TFUE ca urmare a faptului că a fost realizată o analiză globală și nediferențiată a participării individuale a întreprinderilor implicate.
   Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că, potrivit reclamantei, cuantumul amenzii a fost greșit calculat prin includerea unei cifre de afaceri care nu este pertinentă, cu încălcarea articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 și a Liniilor directoare din 2006 privind calculul amenzilor. În lipsa unei participări la o încălcare la nivelul Spațiului Economic European, pârâta ar fi trebuit să ia în considerare numai cifra de afaceri realizată de reclamantă în Germania. În plus, pârâta nu ar fi trebuit să ia în considerare cifra de afaceri, nepertinentă, realizată cu clienții en-gros care vindeau mărfurile în cauză, potrivit contractului, exclusiv în afara Spațiului Economic European.
   Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că, potrivit reclamantei, ar fi fost comise erori de apreciere fundamentale în cadrul calculului amenzii care i-a fost aplicată, având loc o încălcare a articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, precum și a principiului proporționalității sancțiunilor, prevăzut la articolul 49 alineatul (3) din cartă coroborat cu articolul 48 alineatul (1) din aceasta. Potrivit reclamantei, amenda care i-a fost aplicată este anormal de ridicată și disproporționată. Reclamanta consideră de asemenea că pârâta a omis, printre altele, să aprecieze, cu ocazia calculului amenzii, participarea sa individuală din punctul de vedere al duratei, al conținutului și al intensității acesteia și să ia în considerare circumstanțele atenuante în favoarea sa.
   Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament ca urmare a reducerii insuficiente, arbitrare și incomprehensibile a amenzii care a fost aplicată reclamantei. Aceasta din urmă susține că reducerea amenzii sale nu poate fi comparată cu reducerea mult mai importantă a amenzilor aplicate tuturor celorlalte întreprinderi implicate, ceea ce o dezavantajează în mod considerabil, și că respectiva reducere nu este nicidecum justificată în mod obiectiv.
   Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament în ceea ce privește calculul cuantumului de bază al amenzii. Reclamanta consideră că pârâta a stabilit pentru toate întreprinderile același nivel al cuantumului de bază al amenzii, fără a ține nicidecum seama de gravitatea participării individuale, dezavantajând-o astfel în mod semnificativ.
   Al optulea motiv este întemeiat pe durata excesivă a procedurii și pe faptul că aceasta nu a fost luată în considerare în cadrul calculului amenzii, ceea ce ar reprezenta o încălcare a articolului 41 din cartă.


title: Cauza C-222/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Republica Polonă) — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie [A șasea directivă TVA — Articolul 9 alineatul (2) literele (c) și (e) — Lucrări de cercetare și de dezvoltare efectuate de ingineri — Stabilirea locului prestării serviciilor]

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Republica Polonă) — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
   (Cauza C-222/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 9 alineatul (2) literele (c) și (e) - Lucrări de cercetare și de dezvoltare efectuate de ingineri - Stabilirea locului prestării serviciilor)
   2010/C 328/10
   Limba de procedură: poloneza

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kronospan Mielec sp. z o.o.

      Pârâtă: Izby Skarbowej w Rzeszowie

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Naczelny Sąd Administracyjny — Interpretarea articolului 9 alineatul (2) litera (c) prima liniuță și litera (e) a treia liniuță din Directiva 77/388/CEE, A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), precum și a articolului 52 litera (a) și a articolului 56 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Stabilirea locului de impozitare — Servicii de cercetare și de dezvoltare prestate unei persoane impozabile stabilite în Comunitatea Europeană, însă în afara statului membru în care serviciile au fost efectiv prestate — Calificarea acestor servicii fie drept „activități științifice”, fie drept „servicii prestate de ingineri”

      Dispozitivul

   Prestările de servicii care constau în realizarea de lucrări de cercetare și de dezvoltare în domeniul mediului înconjurător și al tehnologiei, efectuate de ingineri stabiliți într un stat membru la comanda și în beneficiul unui client stabilit într un alt stat membru, trebuie calificate drept „servicii prestate de ingineri” în sensul articolului 9 alineatul (2) litera (e) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza C-216/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 martie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 92/12/CEE — Accize — Produse din tutun achiziționate într-un stat membru și transportate în alt stat membru — Criterii de apreciere exclusiv cantitative — Articolul 34 TFUE — Restricții cantitative la import)

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 martie 2013 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-216/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 92/12/CEE - Accize - Produse din tutun achiziționate într-un stat membru și transportate în alt stat membru - Criterii de apreciere exclusiv cantitative - Articolul 34 TFUE - Restricții cantitative la import)
   2013/C 141/05
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și O. Beynet, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și N. Rouam, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 34 TFUE și a Directivei 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129), în special a articolelor 8 și 9 din aceasta — Reglementare națională care prevede sancțiuni financiare în caz de deținere în scopuri personale, peste anumite limite, a unor produse din tutun achiziționate într-un stat membru și transportate într-un alt stat membru — Criterii de apreciere exclusiv cantitative — Restricții cantitative la import

      Dispozitivul

               1.

               Prin utilizarea unui criteriu pur cantitativ pentru a aprecia caracterul comercial al deținerii de către persoane particulare de tutun prelucrat din alt stat membru, precum și prin aplicarea acestui criteriu pe vehicul personal (iar nu pe persoană) și în mod global pentru toate produsele din tutun, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, în special în temeiul articolelor 8 și 9 din aceasta.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană și Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza C-184/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 12 aprilie 2013 — Anonima Petroli Italiana SpA (API)/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 12 aprilie 2013 — Anonima Petroli Italiana SpA (API)/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Cauza C-184/13)
   2013/C 207/09
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Anonima Petroli Italiana SpA (API)

      Pârâte: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Întrebările preliminare

               1.

               Protecția liberei concurențe, a liberei circulații a întreprinderilor, a libertății de stabilire și de a presta servicii [prevăzute la articolul 4 alineatul (3) TUE și la articolele 101, 49, 56 și 96 TFUE] este compatibilă, și în ce măsură, cu dispozițiile naționale ale statelor membre ale Uniunii care prevăd costuri minime de exploatare în sectorul transportului rutier, care implică stabilirea neautonomă a unui element constitutiv al prețului serviciului și, prin urmare, al prețului contractual?

               2.

               Limitările privind principiile citate pot fi justificate în raport cu necesitatea protejării interesului public în ce privește siguranța circulației rutiere și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce condiții? Din această perspectivă funcțională, este posibilă stabilirea unor costuri minime de exploatare, potrivit dispozițiilor articolului 83 bis din Decretul-lege nr. 112/2008 cu modificările și completările ulterioare?

               3.

               Stabilirea costurilor minime de exploatare, în lumina celor menționate, poate face obiectul acordurilor voluntare ale categoriilor de operatori în cauză și, în subsidiar, poate fi de competența organismelor a căror compunere se caracterizează printr-o prezență semnificativă a reprezentanților operatorilor economici privați din domeniu, în absența unor criterii stabilite la nivel legislativ?


title: Cauza C-412/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Stuttgart — Germania) — Annelore Hamilton/Volksbank Filder eG (Protecția consumatorilor — Contracte negociate în afara spațiilor comerciale — Directiva 85/577/CEE — Articolul 4 primul paragraf și articolul 5 alineatul (1) — Contract de credit pe termen lung — Drept de revocare)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Stuttgart — Germania) — Annelore Hamilton/Volksbank Filder eG
   (Cauza C-412/06) (1)

   (Protecția consumatorilor - Contracte negociate în afara spațiilor comerciale - Directiva 85/577/CEE - Articolul 4 primul paragraf și articolul 5 alineatul (1) - Contract de credit pe termen lung - Drept de revocare)
   (2008/C 128/16)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberlandesgericht Stuttgart
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Annelore Hamilton

      Pârâtă: Volksbank Filder eG
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Stuttgart — Interpretarea articolelor 4 și 5 din Directiva 85/577/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale (JO L 372, p. 31, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 188) — Revocarea unui contract de împrumut în vederea achiziționării de participații la un fond imobiliar, negociat în afara spațiilor comerciale — Legislație națională care aplică un termen de o lună de la executarea de către cele două părți a tuturor obligațiilor acestora, pentru exercitarea dreptului de revocare al unui consumator neinformat cu privire la acest drept
   Dispozitivul
   Directiva 85/577/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale trebuie interpretată în sensul că legiuitorul național este abilitat să prevadă că dreptul de revocare instituit de articolul 5 alineatul (1) din această directivă poate fi exercitat în termen de cel mult o lună de la executarea integrală de către părțile contractante a obligațiilor care decurg dintr-un contract de credit pe termen lung, în cazul în care consumatorul a primit o informație eronată cu privire la modalitățile de exercitare a dreptului respectiv.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza T-686/15: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Cremcaffé by Julius Meinl — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară café crem — Motiv relativ de refuz — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/26

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Cauza T-686/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Cremcaffé by Julius Meinl - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară café crem - Motiv relativ de refuz - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 078/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spania) (reprezentanţi: E. Manresa Medina și J. Manresa Medina, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Elveția) (reprezentant: D. Majer, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 septembrie 2015 (cauza R 2517/2014-5) privind o procedură de opoziție între Marcas Costa Brava și Excellent Brands JMI

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Marcas Costa Brava, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza F-58/08: Acțiune introdusă la 19 iunie 2006 — Avogadri și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/74

         Acțiune introdusă la 19 iunie 2006 — Avogadri și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-58/08)
   (2008/C 209/137)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Chiara Avogadri (Bruxelles, Belgia) și alții (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziilor de stabilire a condițiilor de angajare a reclamanților în calitate de agenți contractuali sau de agenți temporari în măsura în care durata contractului acestora sau durata prelungirii contractului este limitată la o perioadă determinată.
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor de stabilire a condițiilor de angajare a reclamanților în măsura în care durata contractului acestora sau durata prelungirii contractului este limitată la o perioadă determinată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.