title: Cauza C-42/13: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Cartiera dell’Adda SpA/CEM Ambiente SpA (Achiziţii publice — Principiile egalității de tratament și transparenței — Directiva 2004/18/CE — Motive de excludere de la participare — Articolul 45 — Situația personală a candidatului sau a ofertantului — Declarație obligatorie privind persoana desemnată drept „director tehnic”  — Omiterea declarației în ofertă — Excludere de la procedura de achiziții fără posibilitatea de a rectifica această omisiune)

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/3

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Cartiera dell’Adda SpA/CEM Ambiente SpA
   (Cauza C-42/13) (1)

   ((Achiziţii publice - Principiile egalității de tratament și transparenței - Directiva 2004/18/CE - Motive de excludere de la participare - Articolul 45 - Situația personală a candidatului sau a ofertantului - Declarație obligatorie privind persoana desemnată drept „director tehnic” - Omiterea declarației în ofertă - Excludere de la procedura de achiziții fără posibilitatea de a rectifica această omisiune))
   (2015/C 007/04)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cartiera dell’Adda SpA

      Pârâtă: CEM Ambiente SpA

      Dispozitivul

   Articolul 45 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1177/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009, coroborat cu articolul 2 din aceasta, precum și principiul egalității de tratament și obligația de transparență trebuie interpretate în sensul că nu se opun excluderii unui operator economic de la o procedură de atribuire pentru motivul că acest operator nu a respectat obligația, prevăzută în documentele achiziției, de a anexa la oferta sa, sub sancțiunea excluderii, o declarație potrivit căreia persoana desemnată în această ofertă drept director tehnic al operatorului menționat nu face obiectul unei proceduri sau al unei condamnări penale, chiar dacă, la o dată ulterioară expirării termenului acordat pentru depunerea ofertelor, o astfel de declarație a fost comunicată autorității contractante sau se demonstrează că acestei persoane i s-a atribuit din eroare calitatea de director tehnic.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza T-51/14: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2015 – Republica Cehă/Comisia [„Sistemul specialităților tradiționale garantate — Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 — Respingerea cererii de înregistrare a denumirii «pomazánkové máslo» (unt tartinabil) ca specialitate tradițională garantată — Raportul cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 care stabilesc condițiile de utilizare a denumirii comerciale «unt»”]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/33

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2015 – Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-51/14) (1)

   ([„Sistemul specialităților tradiționale garantate - Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 - Respingerea cererii de înregistrare a denumirii «pomazánkové máslo» (unt tartinabil) ca specialitate tradițională garantată - Raportul cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 care stabilesc condițiile de utilizare a denumirii comerciale «unt»”])
   (2015/C 213/56)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil și J. Vitáková, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Guillem Carrau, Z. Malůšková și K. Walkerová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/658/UE a Comisiei din 13 noiembrie 2013 de respingere a unei cereri de înscriere în registrul specialităților tradiționale garantate prevăzut de Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului [Pomazánkové máslo (STG)] (JO L 305, p. 22)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 93, 29.3.2014.


title: Cauza C-18/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 12 ianuarie 2010 — Agrargenossenschaft Münchehofe e.G./BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 12 ianuarie 2010 — Agrargenossenschaft Münchehofe e.G./BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH
   (Cauza C-18/10)
   2010/C 80/26
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Berlin

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agrargenossenschaft Münchehofe e.G.

      Pârâtă: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

      Întrebarea preliminară

   Articolul 5 alineatul 1 a doua și a treia teză din Flächenerwerbsverordnung (Regulamentul privind dobândirea de terenuri), adoptat pentru punerea în aplicare a articolului 4 alineatul 3 punctul 1 din Ausgleichsleistungsgesetz (Legea privind acordarea de compensații), în versiunea în vigoare până la 11 iulie 2009, este incompatibil cu articolul 87 CE?


title: Cauza T-549/13: Acțiune introdusă la 14 octombrie 2013 — Franța/Comisia

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/35

         Acțiune introdusă la 14 octombrie 2013 — Franța/Comisia
   (Cauza T-549/13)
   2013/C 367/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: G. De Bergues, D. Colas și C. Candat, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 689/2013 al Comisiei din 18 iulie 2013 de stabilire a restituirilor la export în sectorul cărnii de pasăre;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, întrucât raționamentul Comisiei nu ar reieși nicidecum în mod clar și neechivoc, ceea ce nu ar fi permis persoanelor interesate să fie informate cu privire la justificarea regulamentului atacat. Reclamanta susține că:

                           —

                           pe de o parte, obligația de motivare a regulamentului atacat era fundamentală întrucât Comisia dispunea de o largă marjă de apreciere în vederea adoptării regulamentului atacat și

                           —

                           pe de altă parte, Comisia era obligată să își prezinte raționamentul în mod explicit întrucât, ca urmare a faptului că stabilea că restituirile la export în sectorul cărnii de pasăre sunt egale cu zero, regulamentul atacat mergea în mod semnificativ mai departe decât regulamentele precedente din acest sector.

               2.

               Al doilea motiv, care cuprinde două aspecte, este întemeiat pe încălcarea articolului 164 alineatul (3) din Regulamentul unic OCP (1), ca urmare a faptului că s-a considerat că situația pieței și contextul intern și internațional care existau la momentul adoptării regulamentului atacat justificau stabilirea unor restituiri la export egale cu zero în sectorul cărnii de pasăre. Reclamanta susține că:

                           —

                           Comisia a efectuat o apreciere vădit eronată a situației pieței;

                           —

                           Comisia a încălcat în mod vădit limitele puterii sale de apreciere prin faptul că a ținut seama, pentru adoptarea regulamentului atacat, de recenta reformă a politicii agricole comune și de negocierile aflate în curs de desfășurare în cadrul OMC, care sunt elemente care nu figurează printre cele enumerate în mod limitativ la articolul 164 alineatul (3) din Regulamentul unic OCP.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (JO L 299, p. 1).


title: Cauza T-362/06: Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Ballast Nedam Infra/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/26

         Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Ballast Nedam Infra/Comisie
   (Cauza T-362/06)
   (2007/C 20/40)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Ballast Nedam Infra BV (reprezentanți: A.R. Bosman și J.M.M. van de Hel, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei C (2006) 4090 final din 13 septembrie 2006, care a fost notificată reclamantei la data de 25 septembrie 2006, referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos), în măsura în care este adresată reclamantei;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 din decizie, în măsura în care este adresat reclamantei, sau cel puțin o reducere a amenzii aplicate reclamantei prin acest articol 2;

               —

               anularea parțială a articolului 1 din decizie, în măsura în care privește durata încălcării până în octombrie 2000 și reducerea, în consecință, a amenzii aplicate prin articolul 2 din decizie, în măsura în care este adresat reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 13 septembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos), prin care se reclamantei i-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă, în primul rând, o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003. Conform celor susținute de reclamantă, Comisia nu a adus nici o probă a unei încălcări unice și continue a articolului 81 CE. Reclamanta susține că nu a fost dovedit de către Comisie că furnizorii de bitum și principalele societăți de construcții rutiere au stabilit împreună prețul brut al bitumului și că principalele societăți de construcții rutiere au avut un interes în încheierea acelor acorduri. Reclamanta argumentează că este de asemenea o greșeală din partea Comisiei să clasifice drept încălcare a articolului 81 CE acordul privind o reducere standard și dorința societăților de construcții rutiere de a-și asigura condiții mai bune decât societățile de construcții rutiere mai mici, care au un volum de cumpărări mai redus.
   În al doilea rând, reclamanta invocă o încălcare a articolului 81 CE, a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și a orientărilor Comisiei privind stabilirea amenzilor (1). Reclamanta argumentează că gravitatea încălcării a fost apreciată greșit de către Comisie.
   În al treilea rând, reclamanta pretinde o încălcare a articolului 81 CE prin faptul că, pentru motive care erau greșite din punct de vedere legal si factual, Comisia a considerat că reclamanta a exercitat o influență determinantă asupra comportamentului în cadrul pieței al societății Ballast Nedam Grond en Wegen B.V.
   Reclamanta conchide prin invocarea unei încălcări a articolului 25 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și a dreptului la apărare, motivat pe faptul că reclamanta a fost lipsită de către Comisie de posibilitatea de a aduce elemente care să contrazică un anumit număr de elemente noi din decizie, elemente ce privesc implicarea reclamantei în pretinsa încălcare în perioada 21 iunie 1996 — 1 octombrie 2000 inclusiv.

      (1)  Orientări privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 şi articolului 65 alineatul (5) din Tratatul CECO (JO 1998, C 9, p.3).


title: Cauza C-361/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Napoli — Italia) — Carmela Carratù/Poste Italiane SpA (Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată — Principiul nediscriminării — Noțiunea „condiții de încadrare în muncă” — Reglementare națională care prevede, în cazul stabilirii nelegale a duratei unui contract de muncă, un regim de indemnizare diferit de cel aplicabil în cazul încetării nelegale a unui contract de muncă pe durată nedeterminată)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Napoli — Italia) — Carmela Carratù/Poste Italiane SpA
   (Cauza C-361/12) (1)

   (Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată - Principiul nediscriminării - Noțiunea „condiții de încadrare în muncă” - Reglementare națională care prevede, în cazul stabilirii nelegale a duratei unui contract de muncă, un regim de indemnizare diferit de cel aplicabil în cazul încetării nelegale a unui contract de muncă pe durată nedeterminată)
   2014/C 52/25
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Napoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Carmela Carratù

      Pârâtă: Poste Italiane SpA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale di Napoli — Interpretarea clauzei 4 a Directivei 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Domeniu de aplicare — Noțiunea de condiții de muncă — Aplicabilitatea orizontală a acestei directive — Noțiunea de organism de stat — Interpretarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale și a articolului 6 din CEDO — Principiul echivalenței — Legislație națională care prevede, în cazul stabilirii nelegale a duratei unui contract de muncă, o indemnizație globală pentru perioada cuprinsă între întreruperea raportului de muncă și reintegrarea la locul de muncă, limitată la o sumă cuprinsă între 2,5 și 12 salarii din ultima retribuție globală de fapt — Indemnizație inferioară atât în raport cu indemnizația prevăzută de regimul comun de drept civil în cazul unui refuz nejustificat de acceptare a unei prestații, cât și în raport cu indemnizația prevăzută în cazul unei întreruperi nelegale a unui contract de muncă pe durată nedeterminată

      Dispozitivul

               1.

               Clauza 4 punctul 1 din acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că poate fi invocată direct împotriva unei entități statale precum Poste Italiane SpA.

               2.

               Clauza 4 punctul 1 din același acord cadru cu privire la munca pe durată determinată trebuie interpretată în sensul că noțiunea „condiții de încadrare în muncă” include indemnizația pe care un angajator trebuie să o plătească unui lucrător ca urmare a stabilirii nelegale a duratei contractului de muncă al acestuia.

               3.

               Deși acordul cadru menționat nu se opune ca statele membre să introducă un tratament mai favorabil pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată decât cel prevăzut de acest acord, clauza 4 punctul 1 din acordul cadru respectiv trebuie interpretată în sensul că nu impune ca indemnizația acordată în cazul stabilirii nelegale a duratei unui contract de muncă și cea plătită în cazul întreruperii nelegale a unui contract de muncă pe durată nedeterminată să fie tratate în același mod.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-341/13: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2014 – Groupe Léa Nature/OAPI – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative SO’BiO ētic — Mărci comunitare și naționale verbale anterioare SO…? — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009” )

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/16

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2014 – Groupe Léa Nature/OAPI – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic)
   (Cauza T-341/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative SO’BiO ētic - Mărci comunitare și naționale verbale anterioare SO…? - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”))
   2014/C 388/19
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Groupe Léa Nature (Périgny, Franţa) (reprezentant: S. Arnaud, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: P. Geroulakos şi V. Melgar, agenţi)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugalia) (reprezentant: T. Alkin, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei camerei întâi de recurs a OAPI din 26 martie 2013 (cauza R 203/2011-1), referitoare la o procedură de opoziție între Debonair Trading Internacional Lda și Groupe Léa Nature SA.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI) din 26 martie 2013 (cauza R 203/2011-1).

               2)

               Obligă OAPI și Debonair Trading Internacional Lda să suporte fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Groupe Léa Nature SA.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-710/13: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Bundesverband Deutsche Tafel/OAPI – Tiertafel Deutschland (Tafel) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală Tafel — Motive absolute de refuz — Caracter distinctiv — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/35

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Bundesverband Deutsche Tafel/OAPI – Tiertafel Deutschland (Tafel)
   (Cauza T-710/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală Tafel - Motive absolute de refuz - Caracter distinctiv - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 363/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlin, Germania) (reprezentanți: T. Koerl, E. Celenk și S. Vollmer, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior M. Fischer, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Germania) (reprezentant: M. Nitschke, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 octombrie 2013 (cauza R 1074/2012-4) privind o procedură de declarare a nulității între Tiertafel Deutschland eV și Bundesverband Deutsche Tafel eV.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 17 octombrie 2013 (cauza R 1074/2012-4).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Bundesverband Deutsche Tafel eV.

               3)

               Tiertafel Deutschland eV suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 61, 1.3.2014.


title: Cauza C-334/09: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Meiningen — Germania) — Frank Scheffler/Landkreis Wartburgkreis [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Directiva 91/439/CEE — Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere — Renunțarea la permisul de conducere național după atingerea limitei maxime de puncte pentru diferite încălcări — Permis de conducere emis în alt stat membru — Raport de expertiză medico psihologică negativ obținut în statul membru de domiciliu după obținerea unui nou permis într un alt stat membru — Retragerea dreptului de a conduce pe teritoriul primului stat membru — Posibilitatea statului membru în care are domiciliul posesorul permisului emis de un alt stat membru de a aplica permisului menționat dispozițiile sale naționale referitoare la limitarea, la suspendarea, la retragerea sau la anularea dreptului de a conduce — Condiții — Interpretarea noțiunii „comportament ulterior obținerii unui nou permis de conducere” ]

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/13

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Meiningen — Germania) — Frank Scheffler/Landkreis Wartburgkreis
   (Cauza C-334/09) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Directiva 91/439/CEE - Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere - Renunțarea la permisul de conducere național după atingerea limitei maxime de puncte pentru diferite încălcări - Permis de conducere emis în alt stat membru - Raport de expertiză medico psihologică negativ obținut în statul membru de domiciliu după obținerea unui nou permis într un alt stat membru - Retragerea dreptului de a conduce pe teritoriul primului stat membru - Posibilitatea statului membru în care are domiciliul posesorul permisului emis de un alt stat membru de a aplica permisului menționat dispozițiile sale naționale referitoare la limitarea, la suspendarea, la retragerea sau la anularea dreptului de a conduce - Condiții - Interpretarea noțiunii „comportament ulterior obținerii unui nou permis de conducere”)
   2011/C 63/25
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Meiningen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Frank Scheffler

      Pârât: Landkreis Wartburgkreis

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Meiningen — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) și a articolului 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (JO L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62) — Permis de conducere emis de un stat membru unui resortisant al unui alt stat membru care a renunțat la permisul său național și care, la momentul emiterii noului permis, își are domiciliul stabil pe teritoriul statului membru de eliberare — Refuz de recunoaștere a acestui permis de către autoritățile statului membru de domiciliu, întemeiat pe un raport de expertiză medico-psihologică întocmit în acest stat membru pe baza unui examen medical efectuat după emiterea noului permis, însă care se referă numai la împrejurări anterioare obținerii acestuia — Calificarea acestui raport de expertiză drept „împrejurare ulterioară obținerii noului permis de conducere” care poate justifica aplicarea dispozițiilor naționale privind limitarea, suspendarea, retragerea sau anularea dreptului de conducere ?

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/103/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, trebuie interpretate în sensul că se opun faptului ca un stat membru, prin exercitarea dreptului conferit acestuia de articolul 8 alineatul (2) de a i aplica posesorului unui permis de conducere emis de un alt stat membru propriile dispoziții naționale privind limitarea, suspendarea, retragerea sau anularea dreptului de conducere, să refuze recunoașterea pe teritoriul său a dreptului de a conduce care rezultă dintr un permis de conducere valabil emis într un alt stat membru, în temeiul unui raport de expertiză privind aptitudinea de a conduce depus de posesorul acestui permis de conducere, în condițiile în care acest raport, cu toate că a fost întocmit după emiterea permisului de conducere respectiv și pe baza unei examinări a persoanei în cauză realizate ulterior acestei date, nu prezintă o legătură, nici chiar parțială, cu un comportament al persoanei în cauză constatat după emiterea acestui permis de conducere și se referă în mod exclusiv la împrejurări anterioare datei menționate.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza C-493/16: Ordonanța președintelui Curții din 11 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) – Sicurbau Srl, Imprese Generali Riunite Srl (I.G.R.), Iterga Costruzioni Generali SpA, Pacifico Costruzioni SpA (Pa.Co.)/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, SOA Rina SpA, cu participarea: Pamoter Genova Srl. și alții

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/13

         Ordonanța președintelui Curții din 11 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) – Sicurbau Srl, Imprese Generali Riunite Srl (I.G.R.), Iterga Costruzioni Generali SpA, Pacifico Costruzioni SpA (Pa.Co.)/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, SOA Rina SpA, cu participarea: Pamoter Genova Srl. și alții
   (Cauza C-493/16) (1)

   (2017/C 202/22)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 454, 5.12.2016


title: Cauza T-197/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Grupa Ożarów/Comisia ( Acțiune în anulare — Directiva 2003/87/CE — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 — Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții — Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie — Lipsă a interesului direct — Inadmisibilitate )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/37

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Grupa Ożarów/Comisia
   (Cauza T-197/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2003/87/CE - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 - Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții - Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie - Lipsă a interesului direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 301/63)
   Limba de procedură: polona
   Părțile

      Reclamantă: Grupa Ożarów S.A. (Karsy, Polonia) (reprezentanți: P. K. Rosiak și F. Puel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și K. Hermann, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonă pentru perioada 2008-2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Grupa Ożarów S.A. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-417/07: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2007 — Lodato & C./Comisia Comunităților Europene

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/26

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2007 — Lodato & C./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-417/07)
   (2008/C 8/47)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Lodato Gennaro & C. SpA (Castel San Giorgio, Italia) (reprezentant: M. A. Calabrese, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei SG/E/3/MIB/frw D(2007) 8690 a Comisiei din 8 octombrie 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Acțiunea formulată este îndreptată împotriva deciziei Comisiei din 8 octombrie 2007, prin care a fost respinsă cererea de acces la anumite documente transmise Comisiei de guvernul italian în cursul examinării preliminare a ajutorului de stat nr. 701/98 și a ajutorului de stat nr. 824/01, în ceea ce privește opoziția declarată referitor la divulgarea acestora, formulată de guvernul italian în urma consultării sale de către serviciile Comisiei.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă încălcarea și aplicarea greșită a articolului 4 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1). În această privință, se afirmă că pârâta a săvârșit o eroare de interpretare a acestei dispoziții, în sensul că aceasta ar conferi statelor membre dreptul de a interzice divulgarea documentelor originale aparținând statului membru, deținute de instituțiile comunitare.

      (1)  JO L 145, 31.5.2001, p 43.


title: Cauza T-577/13: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2013 — Zehnder/OAPI — UAB „Amalva” (komfovent)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/26

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2013 — Zehnder/OAPI — UAB „Amalva” (komfovent)
   (Cauza T-577/13)
   2014/C 24/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Zehnder Verkaufs- und Verwaltungs-AG (Gränichen, Elveția) (reprezentant: J. Krenzel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: UAB „Amalva” (Vilnius, Lituania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 august 2013 pronunțată în cauza R 255/2012-4 și

               —

               obligarea celorlalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă în alb și negru care conține elementul verbal „komfovent” pentru produse din clasa 11 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 4 635 272

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele prevăzute de dispozițiile coroborate ale articolului 53 alineatul (1) litera (a) și ale articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare contestate

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge cererea de declarare a nulității

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 75 din Regulamentul privind marca comunitară


title: Cauzele conexate C-618/11, C-637/11 și C-659/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública [Fiscalitate — TVA — A șasea directivă 77/388/CEE — Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a), alineatul (2) litera (a) și alineatul (3) litera (c) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 73, articolul 78 primul paragraf litera (a) și articolul 79 primul paragraf litera (c) — Baza de impozitare a TVA-ului datorat pentru servicii de difuzare de publicitate comercială — Taxă pe difuzarea de publicitate comercială]

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública
   (Cauzele conexate C-618/11, C-637/11 și C-659/11) (1)

   (Fiscalitate - TVA - A șasea directivă 77/388/CEE - Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a), alineatul (2) litera (a) și alineatul (3) litera (c) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 73, articolul 78 primul paragraf litera (a) și articolul 79 primul paragraf litera (c) - Baza de impozitare a TVA-ului datorat pentru servicii de difuzare de publicitate comercială - Taxă pe difuzarea de publicitate comercială)
   2014/C 45/12
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TVI Televisão Independente SA

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Cu participarea: Ministério Público

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Supremo Tribunal Administrativo — Interpretarea articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), precum și a articolului 73 și a articolului 79 litera (c) din Directiva 2006/112/CE Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 3, p. 7) — Noțiunea de contrapartidă obținută sau care urmează să fie obținută de către furnizor sau prestator, în schimbul livrării sau al prestării — Taxă datorată pentru difuzarea de publicitate comercială

      Dispozitivul

   Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a), alineatul (2) litera (a) și alineatul (3) litera (c) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, precum și articolul 73, articolul 78 primul paragraf litera (a) și articolul 79 primul paragraf litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că o taxă precum taxa pe difuzare prevăzută de reglementarea portugheză în favoarea artelor cinematografice și audiovizuale trebuie cuprinsă în baza de impozitare a taxei pe valoarea adăugată datorate pentru serviciile de difuzare de publicitate comercială.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza T-201/10: Ordonanța Tribunalului din 13 iulie 2012 — IVBN/Comisia [ „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate de Țările de Jos în favoarea societăților pentru locuințe sociale — Ajutoare existente — Ajutor specific pentru proiecte, în favoarea societăților pentru locuințe sociale — Decizie prin care se acceptă angajamentele asumate de statul membru — Decizie prin care un ajutor nou este declarat compatibil — Lipsa afectării individuale — Lipsa deschiderii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată” ]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/21

         Ordonanța Tribunalului din 13 iulie 2012 — IVBN/Comisia
   (Cauza T-201/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate de Țările de Jos în favoarea societăților pentru locuințe sociale - Ajutoare existente - Ajutor specific pentru proiecte, în favoarea societăților pentru locuințe sociale - Decizie prin care se acceptă angajamentele asumate de statul membru - Decizie prin care un ajutor nou este declarat compatibil - Lipsa afectării individuale - Lipsa deschiderii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată)
   2012/C 258/39
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Țările de Jos) (reprezentant: M. Meulenbelt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, S. Noë și S. Thomas, agenți, asistați de H. Gilliams, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 9963 final a Comisiei din 15 decembrie 2009 referitoare la ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 (Țările de Jos — Ajutor existent și ajutor specific pentru proiecte, în favoarea societăților pentru locuințe sociale)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-380/08: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2008 — Regatul Țărilor de Jos/Comisia

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/51

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2008 — Regatul Țărilor de Jos/Comisia
   (Cauza T-380/08)
   (2008/C 285/92)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, gemachtigde, M. de Mol, gemachtigde)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 30 iunie 2008 cu numărul de referință SG.E3/MV/psi D(2008)5364

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Printr-o decizie emisă la 13 septembrie 2006 în cauza nr. COMP/38.456 Bitum (NL) (1), Comisia a aplicat amenzi unui număr mare de întreprinderi, de furnizori și de clienți din sectorul bitumului rutier, pentru motivul că au încălcat articolul 81 CE. În cuprinsul acestei decizii, Comisia nu a divulgat toate datele. Mai multe persoane juridice, publice sau de altă natură, printre care reclamantul, au suferit un prejudiciu important ca urmare a comportamentului acestor întreprinderi. Întrucât faptul de a avea cunoștință de aceste informații îi era extrem de util pentru obținerea de despăgubiri pentru acest prejudiciu, reclamanta a solicitat, în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul 1049/2001 (2), să aibă acces la versiunea integrală și necenzurată a Deciziei din 13 septembrie 2006. Prin Decizia din 30 iunie 2008, Comisia a respins această cerere.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă, în primul rând, faptul că decizia atacată nu respectă dreptul de acces la documente astfel cum este prevăzut la articolul 255 CE, interpretat în coroborare cu articolele 1 și 4 din Regulamentul 1049/2001.
   În al doilea rând, reclamantul consideră că ar fi trebuit să se acorde, de către Comisie, dreptul de acces parțial la documente, astfel cum este prevăzut la articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul 1049/2001.
   În al treilea rând, decizia atacată este contrară principiului proporționalității.
   În al patrulea rând, decizia atacată încalcă articolul 253 CE în măsura în care prezintă vicii de motivare.
   În al cincilea și ultimul rând, reclamantul consideră că decizia atacată este contrară articolului 10 CE, în coroborare cu principiul proporționalității.

      (1)  Decizia Comisiei din 13 septembrie 2007 referitoare la practica prevăzută la articolul 81 din Tratatul de instituire a Comunității Europene [Cazul nr. COMP/F/38.456 — Bitum (NL)] [notificată cu numărul C(2006) 4090] (JO L 196, p. 40).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-90/11: Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — ONP și alții/Comisia

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/13

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — ONP și alții/Comisia
   (Cauza T-90/11)
   2011/C 173/29
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Ordre national des pharmaciens (ONP) (Paris, Franța), Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) (Paris), Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) (Paris) (reprezentanți: O. Saumon, L. Defalque și T. Bontinck, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 8952 final a Comisiei Europene din 8 decembrie 2010, notificată reclamantelor la 10 decembrie 2010, privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (cazul 39510 — LABCO/ONP);

               —

               în subsidiar, în cazul în care unele obiecțiuni ar fi întemeiate, reducerea amenzii de 5 000 000 de euro aplicate reclamantelor de Comisia Europeană pentru încălcarea articolului 101 TFUE ținând seama de circumstanțele atenuante existente și de particularitatea asocierii de întreprinderi în cauză;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Uniunii Europene.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare de interpretare și de aplicare a articolului 101 TFUE determinată de faptul că Comisia ar fi considerat că excepția stabilită în Hotărârea Wouters (1) nu este aplicabilă în prezenta cauză.

         În ceea ce privește restricțiile dezvoltării grupurilor de laboratoare pe piața franceză a analizelor de biologie medicală:

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept determinată de aprecierea greșită a prevederilor legislației franceze referitoare la rolul jucat de prefect și, respectiv, de Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens în cadrul schimbărilor intervenite în cursul existenței unei societăți care exercită o profesie liberală.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe aprecierea greșită a domeniului de aplicare al obligației de comunicare, astfel cum rezultă din cuprinsul articolelor L 4221-19, L 6221-4 și L 6221-5 din Codul sănătății publice, precum și dintr-o circulară din 22 septembrie, ca urmare a faptului că Comisia nu ar fi ținut seama de rolul avut de Conseil central de la section G de l’Ordre des pharmaciens în cadrul verificării a posteriori realizate de acesta cu privire la documentele sociale referitoare la societățile care exercită o profesie liberală care exploatează laboratoare de analize de biologie medicală și în cadrul obligației acestuia de a transmite observații prefectului.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că nu s-a ținut seama de rolul avut de Conseil central de la section G de l’Ordre des pharmaciens în calitate de garant al independenței profesionale a asociatului care își exercită profesia, în măsura în care Comisia ar fi susținut participarea minimă a acestuia la capitalul societăților care exercită o profesie liberală, determinând pierderea independenței economice și a capacității acestuia de a participa la conducerea societății.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere a intenției legiuitorului în ceea ce privește operațiunile de dezmembrare referitoare la părțile sociale care depășesc un pafon de 25 % și pe incorecta interpretare a cadrului juridic aplicabil în cazul operațiunilor de dezmembrare referitoare la părțile sociale ale societăților care exercită o profesie liberală.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe o eroare de interpretare și de aplicare a articolului 101 TFUE ca urmare a faptului că, în decizia atacată, sancțiunile disciplinare aplicate au fost luate în considerare în calitate de elemente care ar spori efectele potențiale sau reale ale deciziilor incriminate.

         În ceea ce privește impunerea unor prețuri minime pe piața franceză a analizelor de biologie medicală:

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe depășirea de către Comisie a limitelor deciziei de dispunere a unei inspecții (2) prin faptul că a ridicat documente referitoare la „prețuri”, ceea ce ar avea drept consecință că elementele de probă obținute pe această bază ar fi fost obținute în mod nelegal, obiecțiunea referitoare la prețurile minime trebuind, prin urmare, să fie considerată nedovedită.

         În cazul în care, quod non, probele privind prețurile minime puteau, în mod legal, să fie ridicate de Comisie în cadrul inspecției sale:

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere a domeniul de aplicare al fostului articol L 6211-6 din Codul sănătății publice și a intenției legiuitorului în ceea ce privește definiția și practica rabaturilor.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere a situației de fapt care a determinat o eroare de drept, întrucât Comisia a considerat, pe de o parte, că practica adoptată de ONP în ceea ce privește rabaturile nu se încadra în sfera misiunilor conferite acestuia de lege, ci reflecta obiectivele sale anticoncurențiale și, pe de altă parte, că ONP ar fi încercat în mod sistematic, în scopul de a proteja interesele micilor laboratoare, să impună un preț minim pe piața serviciilor de analize de biologie medicală.

      (1)  Hotărârea Curții din 19 februarie 2002, Wouters și alții, C-309/99, Rec., p. I-1577.

      (2)  Decizia C(2008) 6494 a Comisiei din 29 octombrie 2008 prin care s-a dispus ca reclamantele să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 101 TFUE și 102 TFUE, care face obiectul acțiunii T-23/09, CNOP și CCG/Comisia (JO 2009, C 55, p. 49).


title: Cauza C-69/07: Acțiune introdusă la data de 9 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/23

         Acțiune introdusă la data de 9 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-69/07)
   (2007/C 82/41)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               să se constate că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/35/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a Directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 din această directivă;

               —

               să oblige Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2003/35/CE în dreptul intern a expirat la data de 25 iunie 2005.

      (1)  JO L 156, p. 17.


title: Cauza C-495/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 decembrie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Regatul Unit] — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/The Bridport and West Dorset Golf Club Limited [Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Scutiri — Articolul 132 alineatul (1) litera (m) — Prestarea anumitor servicii strâns legate de sport — Acces la un teren de golf — Vizitatori care nu sunt membri ai unui club de golf și care achită o taxă de acces pe green ( „green fee” ) — Excluderea scutirii — Articolul 133 primul paragraf litera (d) — Articolul 134 litera (b) — Venituri suplimentare]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/20

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 decembrie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Regatul Unit] — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/The Bridport and West Dorset Golf Club Limited
   (Cauza C-495/12) (1)

   (Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Scutiri - Articolul 132 alineatul (1) litera (m) - Prestarea anumitor servicii strâns legate de sport - Acces la un teren de golf - Vizitatori care nu sunt membri ai unui club de golf și care achită o taxă de acces pe green („green fee”) - Excluderea scutirii - Articolul 133 primul paragraf litera (d) - Articolul 134 litera (b) - Venituri suplimentare)
   2014/C 52/34
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Pârât: The Bridport and West Dorset Golf Club Limited

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Regatul Unit — Interpretarea articolului 132 alineatul (1) litera (m), a articolului 133 litera (d) și a articolului 134 litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Scutiri — Prestări de servicii strâns legate de sport sau de educația fizică — Vânzarea, de către o organizație fără scop lucrativ, a drepturilor de a utiliza un teren de golf pentru o anumită perioadă, pentru a practica golf pe acesta

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 134 litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu exclude de la scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (m) din această directivă prestarea de servicii care constă în acordarea, de către o organizație fără scop lucrativ care administrează un teren de golf și propune un sistem de afiliere, a dreptului de a utiliza acest teren de golf vizitatorilor care nu sunt membri ai acestei organizații.

               2.

               Articolul 133 primul paragraf litera (d) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că nu permite statelor membre, în împrejurări precum cele din litigiul principal, să excludă de la scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (m) din această directivă prestarea de servicii care constă în acordarea dreptului de a utiliza terenul de golf administrat de o organizație fără scop lucrativ care propune un sistem de afiliere atunci când această prestare de servicii este efectuată în favoarea unor vizitatori care nu sunt membri ai organizației menționate.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza F-11/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Palou Martínez/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Inadmisibilitate vădită — Tardivitate — Nerespectarea procedurii precontencioase — Articolul 35 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul de procedură]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/73

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Palou Martínez/Comisia
      (Cauza F-11/10)
      (Funcție publică - Funcționari - Inadmisibilitate vădită - Tardivitate - Nerespectarea procedurii precontencioase - Articolul 35 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul de procedură)
      (2010/C 288/137)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: María Soledad Palou Martínez (Barcelona, Spania) (reprezentant: V. Balfagon Costa, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei de schimbare a repartizării reclamantei la sediul din Bruxelles

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2.

                  Doamna Palou Martínez suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-103/10 P(R): Ordonanța Tribunalului din 27 aprilie 2010 — Parlamentul European/U ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Decizie de concediere — Ordonanță a președintelui Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene pronunțate într-o procedură a măsurilor provizorii — Lipsa urgenței” )

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/41

      Ordonanța Tribunalului din 27 aprilie 2010 — Parlamentul European/U
      [Cauza T-103/10 P(R)] (1)

      („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Decizie de concediere - Ordonanță a președintelui Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene pronunțate într-o procedură a măsurilor provizorii - Lipsa urgenței”)
      (2010/C 161/65)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și K. Zejdová, agenți)

         Cealaltă parte în proces: U (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: F. Moyse și A. Salerno, avocați)

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Ordonanței președintelui Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 18 decembrie 2009, pronunțată în cauza U/Parlamentul European (F-92/09 R, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Ordonanța președintelui Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 18 decembrie 2009, pronunțată în cauza U/Parlamentul European (F-92/09 R, nepublicată încă în Repertoriu).

                  2.

                  Respinge cererea de măsuri provizorii introdusă de U.

                  3.

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-99/12: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bruxelles — Belgia) — Eurofit SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) [Cerere de decizie preliminară — Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 — Restituiri la export — Deturnarea mărfii destinate exportului — Obligație de rambursare de către exportator — Lipsa comunicării de către autoritățile competente a informațiilor referitoare la credibilitatea cocontractantului, bănuit de fraudă — Caz de forță majoră — Inexistență]

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/12

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bruxelles — Belgia) — Eurofit SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Cauza C-99/12) (1)

   (Cerere de decizie preliminară - Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 - Restituiri la export - Deturnarea mărfii destinate exportului - Obligație de rambursare de către exportator - Lipsa comunicării de către autoritățile competente a informațiilor referitoare la credibilitatea cocontractantului, bănuit de fraudă - Caz de forță majoră - Inexistență)
   2013/C 260/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Eurofit SA

      Pârât: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal de première instance de Bruxelles — Interpretarea dispozițiilor Regulamentului (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 privind normele comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1) — Obligație de rambursare de către exportator a restituirilor încasate în caz de deturnare a produselor — Lipsa comunicării de către autoritățile competente a informațiilor solicitate sau comunicarea unor informații eronate exportatorului, care constituie un caz de forță majoră în sensul regulamentului menționat anterior

      Dispozitivul

   Omisiunea autorităților vamale competente de a informa exportatorul cu privire la existența unui risc de fraudă din partea cocontractantului acestuia din urmă nu constituie un caz de forță majoră în sensul dispozițiilor Regulamentului (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2945/94 al Comisiei din 2 decembrie 1994, și în special al articolului 11 alineatul (1) al treilea paragraf prima liniuță din acest regulament. Deși o astfel de omisiune poate constitui un caz excepțional în sensul articolului 11 alineatul (1) al treilea paragraf a doua liniuță din Regulamentul nr. 3665/87, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2945/94, totuși ea nu poate să scutească exportatorul de obligația de a rambursa restituirile la export primite fără just temei, acesta din urmă fiind scutit doar de plata penalităților datorate în temeiul aceluiași articol 11.

      (1)  JO C 138 du 12.05.2012.


title: Cauza C-7/14 P: Recurs introdus la 10 ianuarie 2014 de Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 12 noiembrie 2013 în cauza T-147/12, Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG/Comisia Europeană

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/32

         Recurs introdus la 10 ianuarie 2014 de Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 12 noiembrie 2013 în cauza T-147/12, Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-7/14 P)
   2014/C 52/58
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (reprezentanți: K. Landry și G. Schwendinger, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 12 noiembrie 2013, pronunțată în cauza T-147/12 și anularea Deciziei C(2011) 6393 final a Comisiei adoptată la 16 septembrie 2011 în cazul REM 02/09;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea litigiului la Tribunal pentru a se pronunța din nou asupra acestuia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată corespunzătoare procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul primului motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Codul vamal (1), întrucât acesta a considerat că eroarea autorităților vamale ar fi putut fi detectată de recurentă. Acest lucru este incorect. Dispozițiile individuale sunt complexe iar textul lor este neclar și derutant. Acest aspect este dovedit în special de corespondența dintre Ministerul Federal de Finanțe și Comisie. În plus, durata și întinderea practicii eronate a autorităților vamale împiedică detectarea erorii de către recurentă.
   În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 239 alineatul (1) a doua liniuță din Codul vamal, prin faptul că acesta a reținut în mod eronat o neglijență evidentă din partea recurentei.
   În al treilea rând, Tribunalul nu și-a motivat suficient decizia cu privire la două puncte, astfel încât recurenta nu poate înțelege raționamentul pe care acesta l-a urmat pentru a ajunge la decizia menționată.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza C-82/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgia) la 12 februarie 2016 – K. și alții/Belgische Staat

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgia) la 12 februarie 2016 – K. și alții/Belgische Staat
   (Cauza C-82/16)
   (2016/C 145/28)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: A. K., Z. M., J. M., N. N. N., I. O. O., I. R., A. B.

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile dreptului Uniunii Europene, în special articolul 20 TFUE, precum și articolele 5 și 11 din Directiva 2008/115/CE (1) coroborate cu articolele 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2), trebuie interpretate în sensul că interzic, în anumite împrejurări, o practică națională de respingere a unei cereri de acordare a unui drept de ședere, depuse de un membru al familiei, resortisant al unei țări terțe, în scopul reîntregirii familiei alături de un cetățean al Uniunii care nu și a exercitat dreptul la liberă circulație și nici libertatea de stabilire (denumit în continuare „resortisant static al Uniunii”), în statul membru în care acesta domiciliază și a cărui cetățenie o deține, refuzul fiind însoțit eventual de o decizie de îndepărtare, pentru singurul motiv că împotriva solicitantului s-a dispus interdicția de intrare cu dimensiune europeană?

                           a)

                           Existența unei relații de dependență, dincolo de viața de familie, între membrul familiei, care este resortisant al unei țări terțe și cetățeanul Uniunii prezintă importanță pentru aprecierea acestor circumstanțe? În caz afirmativ, care sunt factorii relevanți pentru decizia privind existența unei relații de dependență? Se poate face trimitere în acest sens, în mod util, la jurisprudența privind existența unei vieți de familie, în conformitate cu articolul 8 din Convenția CEDO și cu articolul 7 din cartă?

                           b)

                           În special în ceea ce privește copiii minori, potrivit articolului 20 TFUE, între părintele, resortisant al unei țări terțe și copilul, cetățean al Uniunii, trebuie să existe mai mult decât o legătură biologică? În acest sens, prezintă importanță dovada faptului că cele două persoane locuiesc împreună sau este suficient să existe raporturi de natură emoțională și financiară, precum reglementarea dreptului de ședere sau a dreptului de vizită și plata pensiei de întreținere? Se poate face trimitere în acest sens, în mod util, la Hotărârea Curții din 10 iulie 2014, Ogieriakhi, C-244/13, punctele 38 și 39, la Hotărârea Curții din 16 iulie 2015, Singh și alții, C-218/14, punctul 54 și la Hotărârea Curții din 6 decembrie 2012, O. și S., în cauzele conexate C-356/11 și C-357/11, punctul 56? A se vedea în acest context și cererea de decizie preliminară în cauza C-133/15, aflată pe rolul Curții.

                           c)

                           Faptul că viața de familie a luat naștere într-un moment în care împotriva resortisantului țării terțe se dispusese deja interdicția de intrare și acesta era conștient așadar de faptul că se află într-o situație de ședere ilegală pe teritoriul statului membru prezintă importanță pentru aprecierea unor asemenea circumstanțe? Acest fapt poate fi invocat în mod util în scopul interzicerii unui abuz al procedurii de acordare a unui drept de ședere pentru reîntregirea familiei?

                           d)

                           Faptul că decizia prin care s-a dispus interdicția de intrare nu a fost contestată prin intermediul niciunei căi de atac, în sensul articolului 13 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE sau faptul că acțiunea formulată împotriva acestei decizii de dispunere a unei interdicții de intrare a fost respinsă prezintă importanță pentru aprecierea unor asemenea circumstanțe?

                           e)

                           Faptul că interdicția de intrare s-a dispus pentru motive de ordine publică sau pe baza unei situații de ședere ilegală este un aspect relevant în acest sens? În caz afirmativ, trebuie să se examineze în plus dacă respectivul resortisant al unei țări terțe reprezintă o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății? Articolul 27 și articolul 28 din Directiva 2004/38/CE (3), transpuse prin articolele 43 și 45 din Legea privind străinii, precum și jurisprudența aferentă a Curții de Justiție privind ordinea publică pot fi aplicate în acest sens mutatis mutandis membrilor familiei unor resortisanți statici ai Uniunii? (a se vedea cererile de decizie preliminară C-165/14 și C-304/14, aflate pe rolul Curții)

               2)

               Dispozițiile dreptului Uniunii, în special articolul 5 din Directiva 2008/115/CE, precum și articolele 7 și 24 din cartă trebuie interpretate în sensul că interzic o practică națională, potrivit căreia, în cadrul respingerii unei cereri de reîntregire a familiei alături de un resortisant static al Uniunii, introdusă ulterior pe teritoriul unui stat membru, se ia în considerare o interdicție de intrare, fără a ține seama de viața familială și de binele superior al copiilor interesați, invocate în cererea de reîntregire a familiei introdusă ulterior?

               3)

               Dispozițiile dreptului Uniunii, în special articolul 5 din Directiva 2008/115/CE, precum și articolele 7 și 24 din cartă trebuie interpretate în sensul că interzic o practică națională, potrivit căreia împotriva resortisantului unei țări terțe, care a fost supus deja unei interdicții de intrare în vigoare, se adoptă o decizie de îndepărtare fără a ține seama de viața de familie și de binele copiilor interesați, aspect prezentat în cadrul unei cereri de reîntregirea familiei alături de un resortisant static al Uniunii, prezentate ulterior, așadar după ce împotriva persoanei în discuție s-a impus interdicția de intrare?

               4)

               Articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2008/115/CE trebuie interpretat în sensul că resortisantul unei țări terțe trebuie să depună cererea de retragere sau de suspendare a unei interdicții de intrare definitive și irevocabile mereu în afara Uniunii Europene sau există împrejurări în care acesta poate formula cererea și în interiorul Uniunii Europene?

                           a)

                           Articolul 11 alineatul (3) al treilea și al patrulea paragraf din Directiva 2008/115/CE trebuie interpretat în sensul că cerințele prevăzute la articolul 11 alineatul (3) primul paragraf din directivă, potrivit cărora retragerea sau suspendarea unei interdicții de intrare se ia în calcul numai în cazul în care resortisantul unei țări terțe poate dovedi că a părăsit teritoriul statului membru cu respectarea deplină a deciziei de returnare trebuie respectate ca atare în fiecare caz sau în toate categoriile de cazuri?

                           b)

                           Dispozițiile articolelor 5 și 11 din Directiva 2008/115/CE sunt contrare unei interpretări potrivit căreia se consideră că o cerere de acordare a unui drept de ședere în scopul reîntregirii familiei, alături de un resortisant static al Uniunii, care nu și-a exercitat dreptul la liberă circulație și libertatea de stabilire echivalează cu o cerere de retragere sau de suspendare a interdicției de intrare definitive și irevocabile, implicită (limitată în timp), iar dacă reiese că nu sunt îndeplinite cerințele privind dreptul de ședere, interdicția de intrare definitivă și irevocabilă se aplică din nou?

                           c)

                           Faptul că obligația de a formula o cerere de retragere sau suspendare în țara de origine are ca efect o separare provizorie a resortisantului unei țări terțe de resortisantul Uniunii este un aspect relevant în acest sens? Cu toate acestea, există circumstanțe în care articolul 7 și articolul 24 din cartă se opun unei separări temporare?

                           d)

                           Faptul că obligația de a depune o cerere de retragere sau de anulare în țara de origine produce efectul că resortisantul Uniunii va trebui să părăsească chiar și temporar întregul teritoriu al Uniunii este un aspect relevant? Există totuși circumstanțe în care articolul 20 TFUE se opune obligației resortisantul static al Uniunii de a părăsi temporar întregul teritoriu al Uniunii Europene?

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98).

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.

      (3)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauzele conexate T-253/09 și T-254/09: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2010 — Wilo/OAPI (Carcasă fațetată a unui motor electric și reprezentarea unor fațete verzi) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Carcasă fațetată a unui motor electric — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care reprezintă fațete verzi — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/37

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2010 — Wilo/OAPI (Carcasă fațetată a unui motor electric și reprezentarea unor fațete verzi)
   (Cauzele conexate T-253/09 și T-254/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Carcasă fațetată a unui motor electric - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care reprezintă fațete verzi - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 30/66
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wilo SE (Dortmund, Germania) (reprezentant: G. Braun, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: B. Schmidt și P. Quay, agenți)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 martie 2009 (cauzele R 1184/2008-1 și R 1196/2008-1) privind cereri de înregistrare a unui semn tridimensional constituit din forma carcasei fațetate a unui motor electric și dintr-un semn figurativ reprezentând fațete verzi

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Wilo SE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza C-187/08: Acțiune introdusă la 5 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/15

         Acțiune introdusă la 5 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-187/08)
   (2008/C 158/23)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 din această directivă;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2002/91/CE a expirat la 4 ianuarie 2006. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu adoptase încă măsurile necesare pentru a transpune directiva în ceea ce privește Regiunea valonă sau, în orice caz, nu comunicase măsurile menționate Comisiei.

      (1)  JO 2003, L 1, p. 65, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 44.


title: Cauza T-214/12: Acțiune introdusă la 21 mai 2012 — Indesit Company/OAPI — ILVE (quadrio)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/23

         Acțiune introdusă la 21 mai 2012 — Indesit Company/OAPI — ILVE (quadrio)
   (Cauza T-214/12)
   2012/C 227/39
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Indesit Company SpA (Fabriano, Italia) (reprezentanți: G. Floridia și R. Floridia, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ILVE-Industria Lavorazione Veneta Elettrodomestici SpA (Campodarsego, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs din data de 14.3.2012 în cauza R 2219/2010-1 și declararea posibilității de înregistrare legală a mărcii comunitare nr. 7.313.158 pentru frigidere, constând în cuvântul „quadrio”, scris cu o grafie particulară

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „quadrio” pentru produse din clasa 11 — cererea nr. 7.313.158

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: ILVE-Industria Lavorazione Veneta Elettrodomestici SpA

      Marca sau semnul invocat: Marca verbală „QUADRA” pentru produse din clasa 11

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-364/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance d'Arlon (Regatul Belgiei) la 7 august 2008 — Marc Vandermeir/Regatul Belgiei — SPF Finances

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance d'Arlon (Regatul Belgiei) la 7 august 2008 — Marc Vandermeir/Regatul Belgiei — SPF Finances
   (Cauza C-364/08)
   (2008/C 260/20)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal de première instance d'Arlon
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Marc Vandermeir

      Pârât: Regatul Belgiei — SPF Finances
   Întrebarea preliminară
   Articolele 43 și/sau 49 CE se opun faptului ca o reglementare națională a unui prim stat membru, precum cel în cauză, să impună unui lucrător care desfășoară o activitate independentă care are reședința în acest stat membru să înmatriculeze vehiculul său în acest stat membru, în timp ce acesta își exercită activitatea profesională în mod cvasi-exclusiv într-un al doilea stat membru pornind de la un sediu permanent pe care îl posedă în acest stat, și câtă vreme acest vehicul nici nu este destinat să fie utilizat în principal în primul stat membru cu titlu permanent și nici nu este utilizat, în fapt, în acest mod?


title: Cauza C-425/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 28 octombrie 2009 — Vassileiou Alexandrou Giankouli/Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 28 octombrie 2009 — Vassileiou Alexandrou Giankouli/Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton
   (Cauza C-425/09)
   2010/C 24/38
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Vassileiou Alexandrou Giankouli

      Pârât: Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

      Întrebarea preliminară

   Termenul „experiență profesională” care figurează la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/48/CEE privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO L 19, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76), astfel cum se află în vigoare în urma modificării sale prin articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2001/19/CE (JO L 206, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 60) și înainte de abrogarea sa prin articolul 62 din Directiva 2005/38/CE (JO L 255, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3), corespunde termenului „experiență profesională” a cărui definiție figurează la articolul 1 litera (e) din aceeași directivă și poate fi înțeles ca experiență care prezintă cumulativ următoarele caracteristici: (a) această experiență a fost dobândită de persoana interesată după obținerea diplomei care îi garantează accesul la o profesie reglementată determinată în statul membru de origine; (b) această experiență a fost dobândită în cadrul exercitării aceleiași profesii pentru care persoana interesată a depus o cerere în temeiul Directivei 89/48/CEE (a se vedea termenii „the profession concerned”, „la profession concernée”, „des betreffenden Berufs” utilizați în versiunile engleză, franceză și, respectiv, germană ale directivei) și (c) activitatea menționată a fost exercitată în mod legal, mai exact cu respectarea termenilor și condițiilor din legislația relevantă a statului membru în care a avut loc, astfel încât este exclus să se ia în considerare experiența dobândită în această profesie în statul membru gazdă anterior acceptării cererii, întrucât în statul membru gazdă profesia respectivă nu poate fi exercitată în mod legal înainte de acceptarea cererii [desigur, sub rezerva aplicării articolului 5 din directivă, care permite, cu respectarea anumitor condiții, — în vederea realizării unei formări profesionale care nu a avut loc în statul membru de origine — exercitarea profesiei în statul membru gazdă cu asistența unui profesionist calificat]?


title: Cauza T-308/13: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2014 – Repsol/OAPI – Adell Argiles (ELECTROLINERA) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ELECTROLINERA — Marca națională verbală anterioară ELECTROLINERA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/33

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2014 – Repsol/OAPI – Adell Argiles (ELECTROLINERA)
   (Cauza T-308/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ELECTROLINERA - Marca națională verbală anterioară ELECTROLINERA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009))
   (2015/C 007/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Repsol, SA (Madrid, Spania) (reprezentanţi: J.-B. Devaureix şi L. Montoya Terán, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo şi V. Melgar, agenţi)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Josep María Adell Argiles (Madrid, Spania) (reprezentanţi: iniţial M. García Jiménez şi A. Zuazo Araluze, avocaţi)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 martie 2013 (cauza R 1565/2012-1) privind o procedură de opoziție între Josep María Adell Argiles și Repsol, SA.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI) din 7 matie 2013 (cauza R 1565/2012 1) privind o procedură de opoziție între Josep María Adell Argiles și Repsol, SA în ceea ce privește „uleiuri și unsori industriale; lubrifianți; combustibili (inclusiv benzina pentru motoare)” din clasa 4 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor, din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza C-531/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2014  – Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA)/Comisia Europeană (Recurs — Clauză compromisorie — Contract de subvenționare având ca obiect o acțiune de dezvoltare locală — Restituirea unei părți din sumele plătite în avans — Preluarea datoriei — Competența Tribunalului — Prescripţie — Răspunderea Comisiei)

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2014 – Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA)/Comisia Europeană
   (Cauza C-531/12) (1)

   ((Recurs - Clauză compromisorie - Contract de subvenționare având ca obiect o acțiune de dezvoltare locală - Restituirea unei părți din sumele plătite în avans - Preluarea datoriei - Competența Tribunalului - Prescripţie - Răspunderea Comisiei))
   2014/C 282/08
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (reprezentant(ți): L. Hincker și F. Bleykasten, avocați]

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Lejeune și D. Calciu, agenți, asistate de E. Bouttier, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene Comisia/SEMEA și commune de Millau (T-168/10 și T-572/10) în măsura în care a reținut, în privința cererii reconvenționale formulate de commune de Millau și de Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA), că nu există o legătură de cauzalitate directă între comportamentul Comisiei Europene și prejudiciul pretins suferit ca urmare a obligării la plata dobânzilor moratorii.

               2)

               Admite în parte cererea reconvențională formulată de commune de Millau și de Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) și obligă Comisia Europeană să suporte trei sferturi din cuantumul corespunzător dobânzilor moratorii calculate potrivit ratei legale anuale aplicate în Franța scadente între data de 27 aprilie 1993 și data de 18 noiembrie 2005.

               3)

               Respinge în rest recursul.

               4)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și celei de recurs, un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de commune de Millau și de Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) în procedurile respective.

               5)

               Commune de Millau și Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată aferente procedurilor în primă instanță și de recurs.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza T-58/12: Acțiune introdusă la 9 februarie 2012 — Nabipour și alții/Consiliul

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/23

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2012 — Nabipour și alții/Consiliul
   (Cauza T-58/12)
   2012/C 109/50
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Ghasem Nabipour (Teheran, Iran), Mansour Eslami (Madliena, Malta), Mohamad Talai (Hamburg, Germania), Mohammad Moghaddami Fard (Teheran, Iran), Alireza Ghezelayagh (Singapore, Singapore), Gholam Hossein Golparvar (Teheran, Iran), Hassan Jalil Zadeh (Teheran, Iran), Mohammad Hadi Pajand (Londra, Regatul Unit), Ahmad Sarkandi (Emiratele Arabe Unite), Seyed Alaeddin Sadat Rasool (Teheran, Iran) și Ahmad Tafazoly (Shanghai, Republica Populară Chineză) (reprezentanți: S. Kentridge, QC, M. Lester, Barrister, și M. Taher, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului să dispună:

               —

               anularea, în măsura în care se referă la reclamanți, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319 din 2 decembrie 2011, p. 71) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319 din 2 decembrie 2011, p. 11);

               —

               că niciunul dintre reclamanți nu face obiectul unei interdicții de a călători; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive, afirmând că prin includerea numelor lor pe listele anexate la decizia și la regulamentul atacate, Consiliul:

               —

               a omis să furnizeze o motivare adecvată sau suficientă;

               —

               nu a respectat criteriile aplicabile la întocmirea listelor și/sau a comis o eroare vădită de apreciere constatând că aceste criterii erau îndeplinite în ceea ce îi privește pe reclamanți;

               —

               a încălcat în mod nejustificat și disproporționat drepturile fundamentale ale reclamanților, inclusiv dreptul lor la protecția proprietății, a activității profesionale și a reputației, precum și a vieții lor private și de familie; și

               —

               nu a protejat dreptul de apărare al reclamanților, nici dreptul lor la un control jurisdicțional efectiv.


title: Cauza F-153/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 6 mai 2014 – Forget/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Alocații familiale — Alocația pentru locuință — Condiție de acordare — Parteneriat înregistrat în dreptul luxemburghez — Cuplu de parteneri stabili în cadrul unei uniuni consensuale care au acces la căsătorie civilă — Funcționari care nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 1 alineatul (2) litera (c) punctul (iv) din anexa VII la statut)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/49

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 6 mai 2014 – Forget/Comisia
   (Cauza F-153/12) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Alocații familiale - Alocația pentru locuință - Condiție de acordare - Parteneriat înregistrat în dreptul luxemburghez - Cuplu de parteneri stabili în cadrul unei uniuni consensuale care au acces la căsătorie civilă - Funcționari care nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 1 alineatul (2) litera (c) punctul (iv) din anexa VII la statut))
   2014/C 421/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Claude Forget (Steinfort, Luxemburg) (reprezentant: M. Kerger, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Bisch, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei prin care se refuză acordarea alocației pentru locuință, precum și a pensiei de urmaș pentru partenerul reclamantului

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Forget suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013, p 26.


title: Cauza F-128/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 martie 2014 – CR/Parlamentul European (Funcție publică — Remunerație — Alocații familiale — Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreținere — Restituire a plății nedatorate — Intenție de a induce în eroare administrația — Probă — Inopozabilitate față de administrație a termenului de cinci ani pentru introducerea cererii de restituire a plății nedatorate — Excepție de nelegalitate — Procedura precontencioasă — Regula concordanței — Excepție de nelegalitate ridicată pentru prima dată în cadrul acțiunii — Admisibilitate)

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/36

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 martie 2014 – CR/Parlamentul European
   (Cauza F-128/12) (1)

   ((Funcție publică - Remunerație - Alocații familiale - Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreținere - Restituire a plății nedatorate - Intenție de a induce în eroare administrația - Probă - Inopozabilitate față de administrație a termenului de cinci ani pentru introducerea cererii de restituire a plății nedatorate - Excepție de nelegalitate - Procedura precontencioasă - Regula concordanței - Excepție de nelegalitate ridicată pentru prima dată în cadrul acțiunii - Admisibilitate))
   2014/C 129/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CR (reprezentanți: A. Salerno și B. Cortese, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: V. Montebelle-Demogeot și E. Taneva, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Bisch, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei de a se proceda, în aplicarea articolului 85 alineatul (2) din statut, la recuperarea tuturor alocațiilor pentru creșterea copilului aflat în întreținere primite în mod necuvenit de reclamant, și nu doar a celor pe care le-a primit în mod necuvenit în ultimii cinci ani

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               CR suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013, p. 73.