title: Cauza C-788/19: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/30

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-788/19)
      (2019/C 432/35)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Gossement și C. Perrin, agenți)

         Pârât: Regatul Spaniei

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită să se declare că:

                  —

                  prin stabilirea unor consecințe pentru neîndeplinirea obligației de raportare cu privire la bunurile și la drepturile din străinătate sau pentru prezentarea tardivă a „Modelo720”, care cuprinde calificarea activelor menționate drept câștiguri patrimoniale nejustificate care nu se prescriu;

                  —

                  prin impunerea de manieră automată a unei sancțiuni pecuniare fixe de 150 %, aplicabilă în cazul neîndeplinirii obligației de raportare cu privire la bunurile și la drepturile din străinătate sau pentru prezentarea tardivă a „Modelo720”;

                  —

                  prin aplicarea unor sancțiuni pecuniare fixe pentru neîndeplinirea obligației de raportare cu privire la bunurile și la drepturile din străinătate sau pentru prezentarea tardivă a „Modelo720”, al căror nivel este mai mare decât cel al sancțiunilor prevăzute de regimul general pentru încălcări similare,

                  —

                  Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 21, 45, 56 și 63 TFUE și al articolelor 28, 31, 36 și 40 din Acordul privind SEE;

                  —

                  obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reglementarea fiscală spaniolă impune rezidenților fiscali în Spania o obligație de declarare a anumitor bunuri și drepturi situate în străinătate prin intermediul unui formular de declarație fiscală („Modelul 720”). În caz de neîndeplinire sau de îndeplinire necorespunzătoare a acestei obligații, se aplică un regim sancționator specific.
      Comisia a ajuns la concluzia că sancțiunile care constau în calificarea activelor drept câștiguri patrimoniale, neaplicarea normelor obișnuite de prescripție și amenzile fixe constituie o restricție privind libertățile fundamentale prevăzute de TFUE și de Acordul privind SEE. Deși, în principiu, aceste măsuri pot fi adecvate pentru realizarea obiectivelor urmărite, și anume prevenirea și combaterea evaziunii și a fraudei fiscale, ele sunt disproporționate.


title: Cauza C-599/19 P: Recurs introdus la 6 august 2019 de Rietze GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 6 iunie 2019 în cauza T-43/18, Rietze GmbH & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/19

      Recurs introdus la 6 august 2019 de Rietze GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 6 iunie 2019 în cauza T-43/18, Rietze GmbH & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-599/19 P)
      (2019/C 432/23)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Rietze GmbH & Co. KG (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 24 octombrie 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera de soluționare a recursurilor) a decis respingerea cererii de recurs și ca recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-582/18: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2019 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER BARCELONA) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative XBOXER BARCELONA – Marcă a Uniuni Europene figurativă anterioară reprezentând litera «x» – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Elemente de probă – Articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001 – Articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 – Limitarea cererii de înregistrare în fața camerei de recurs – Articolul 49 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/49

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2019 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER BARCELONA)
      (Cauza T-582/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative XBOXER BARCELONA - Marcă a Uniuni Europene figurativă anterioară reprezentând litera «x» - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Elemente de probă - Articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001 - Articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 - Limitarea cererii de înregistrare în fața camerei de recurs - Articolul 49 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2019/C 432/57)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Boxer Barcelona, SL (Barcelona, Spania) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Palmero Cabezas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: X-Technology Swiss GmbH (Wollerau, Elveția) (reprezentant: A. Zafar, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 iulie 2018 (cauza R 2186/2017-5) privind o procedură de opoziție între X Technology Swiss și Boxer Barcelona

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Boxer Barcelona, SL la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-703/19: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2019 – DD/FRA

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/64

      Acțiune introdusă la 11 octombrie 2019 – DD/FRA
      (Cauza T-703/19)
      (2019/C 432/75)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: DD (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

         Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  acordarea de despăgubiri reclamantului pentru prejudiciul moral suferit, astfel cum a fost detaliat în prezenta acțiune, evaluat ex æquo et bono la 50 000 euro;

                  —

                  anularea deciziei directorului Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA) din 21 decembrie 2018, prin care se respinge cererea formulată de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (1) din Statutul funcționarilor;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei directorului FRA din 24 iunie 2019, prin care se respinge reclamația formulată de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că anchetatorii nu au avut un mandat pentru a investiga o eventuală încălcare de către reclamant a articolului 17 sau a articolului 11 din Statutul funcționarilor sau pentru a investiga e-mailul reclamantului din 5 martie 2014 și pe faptul că ancheta administrativă este lipsită de temei juridic. FRA a încălcat articolul 86 alineatul (2) din Statutul funcționarilor și articolul 2 alineatul (1) din Decizia Comitetului executiv (EB) 2013/01.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că deschiderea anchetei administrative nu a fost întemeiată pe o bănuială rezonabilă că a fost săvârșită o abatere disciplinară, bazată pe un început de probă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că lipsa informării reclamantului cu privire la deschiderea anchetei administrative și pe lipsa comunicării deciziilor referitoare la aceasta atunci când reclamantul a solicitat acest lucru sunt nelegale.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că durata anchetei și a procedurii disciplinare prealabile a fost excesivă și nerezonabilă.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia de închidere a anchetei nu a fost motivată și nu a fost conformă cu articolul 3 din anexa IX la statut.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că raportul de anchetă conține o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea confidențialității.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) și a articolului 5 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 (1).

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de diligență, pe lipsa de obiectivitate și de imparțialitate și pe abuzul de putere.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-58/18: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene verbale Xocolat – Marca Uniunii Europene verbale anterioare LUXOCOLAT – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudine a semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Motivarea cererii de opoziție – Norma 15 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenit articolul 2 alineatul (4) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625]”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/39

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (Xocolat)
      (Cauza T-58/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene verbale Xocolat - Marca Uniunii Europene verbale anterioare LUXOCOLAT - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Motivarea cererii de opoziție - Norma 15 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenit articolul 2 alineatul (4) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625]”)
      (2019/C 432/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ramona Mahr (Viena, Austria) (reprezentant: T. Rohracher, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: E. Śliwińska și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Especialidades Vira, SL (Martorell, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 (cauza R 541/2017-2) privind o procedură de opoziție între Especialidades Vira și doamna Mahr

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     O obligă pe doamna Ramona Mahr la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza T-10/19: Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2019 – United States Seafoods/EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS) („Marcă a Uniunii Europene – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă UNITED STATES SEAFOODS – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/52

      Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2019 – United States Seafoods/EUIPO (UNITED STATES SEAFOODS)
      (Cauza T-10/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă UNITED STATES SEAFOODS - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 432/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: United States Seafoods LLC (Seattle, Washington, Statele Unite) (reprezentanți: C. Spintig, S. Pietzcker și M. Prasse, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Ivanauskas și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 octombrie 2018 (cauza R 817/2018-5) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative UNITED STATES SEAFOODS

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     United States Seafoods LLC suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de EUIPO.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.


title: Cauza T-361/18: Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2019 – APEDA/EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă SIR BASMATI RICE – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/41

      Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2019 – APEDA/EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE)
      (Cauza T-361/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă SIR BASMATI RICE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 432/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) (New Delhi, India) (reprezentant: N. Dontas, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Capostagno, J. Ivanauskas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA (Atena, Grecia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 martie 2018 (cauza R 90/2017-2) privind o procedură de declarare a nulității între APEDA și Burraq Travel & Tours General Tourism Office

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează punctul 3 din dispozitivul Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 22 martie 2018 (cauza R 90/2017-2) privind o procedură de declarare a nulității între Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) și Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA în măsura în care vizează respingerea cererii de declarare a nulității mărcii Uniunii Europene figurative SIR BASMATI RICE pentru produse din clasele 30, 31 și 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și a serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare, altele decât produsele „sago” și „orez artificial [negătit]” incluse în clasa 30.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         (1)  JO C 276, 6.8.2018.


title: Cauza T-380/18: Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – Intas Pharmaceuticals/EUIPO Laboratorios Indas (INTAS) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene INTAS – Mărci anterioare figurative ale Uniunii Europene și națională care cuprind elementul verbal «indas» – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudine a semnelor și a produselor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Dovada utilizării serioase a mărcilor anterioare – Articolul 47 din Regulamentul nr. 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/42

      Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – Intas Pharmaceuticals/EUIPO Laboratorios Indas (INTAS)
      (Cauza T-380/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene INTAS - Mărci anterioare figurative ale Uniunii Europene și națională care cuprind elementul verbal «indas» - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a semnelor și a produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Dovada utilizării serioase a mărcilor anterioare - Articolul 47 din Regulamentul nr. 2017/1001”)
      (2019/C 432/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Intas Pharmaceuticals Ltd (Ahmedabad, India) (reprezentant: F. Traub, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcón, Spania) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 aprilie 2018 (cauza R 815/2017-4), privind o procedură de opoziție între Laboratorios Indas și Intas Pharmaceuticals

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Intas Pharmaceuticals Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-802/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 31 octombrie 2019 – Firma Z/Finanzamt Y

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 31 octombrie 2019 – Firma Z/Finanzamt Y
      (Cauza C-802/19)
      (2020/C 45/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: Firma Z

         Intimată-pârâtă: Finanzamt Y

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O farmacie care livrează medicamente unei case de asigurări obligatorii de sănătate are dreptul la reducerea bazei de impozitare în temeiul Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene din 24 octombrie 1996, Elida Gibbs/Commissioners of Customs and Excise, (C-317/94, EU:C:1996:400) ca urmare a unei reduceri de preț pe care o acordă persoanelor asigurate?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, faptul că o farmacie de pe teritoriul național poate reduce baza de impozitare, dar nu și o farmacie dintr-un alt stat membru care efectuează livrări intracomunitare scutite către o casă de asigurări obligatorii de sănătate contravine principiilor neutralității și egalității de tratament pe piața internă?


title: Cauza C-804/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 31 octombrie 2019 – BU/Markt24 GmbH

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 31 octombrie 2019 – BU/Markt24 GmbH
      (Cauza C-804/19)
      (2020/C 45/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Salzburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BU

         Pârâtă: Markt24 GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 21 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1) se aplică unui raport de muncă în cadrul căruia, deși a fost încheiat un contract de muncă în Austria având ca obiect prestarea de muncă în Germania, nu a fost prestată niciun fel de muncă de către lucrătorul care a fost disponibil pentru o perioadă de mai multe luni în Austria în vederea prestării de muncă?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                  2)

                  Articolul 21 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că nu se opune aplicării unei dispoziții naționale, precum articolul 4 alineatul 1 litera a) din Arbeits- und Sozialgerichtsgesetz (Legea privind instanțele competente în materie de litigii de muncă și de asigurări sociale, denumită în continuare „ASGG”) care permite (facilitează) unui lucrător introducerea unei acțiuni în justiție la instanța de la locul unde are domiciliu pe durata raportului de muncă sau unde avea domiciliul la data încetării raportului de muncă?

                  3)

                  Articolul 21 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că nu se opune aplicării unei dispoziții naționale, precum articolul 4 alineatul 1 litera d) din ASGG, care permite (facilitează) unui lucrător introducerea unei acțiuni în justiție la instanța de la locul unde este datorată remunerația sau unde era datorată remunerația la data încetării raportului de muncă?

                  4)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua și la a treia întrebare:

                              4.1.

                              Articolul 21 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că, în cazul unui raport de muncă în care lucrătorul nu a prestat nicio muncă, acțiunea trebuie introdusă în statul membru în care lucrătorul a fost disponibil în vederea prestării de muncă?

                              4.2.

                              Articolul 21 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că, în cazul unui raport de muncă în care lucrătorul nu a prestat nicio muncă, acțiunea trebuie introdusă în statul membru în care au avut loc negocierea și încheierea contractului de muncă, chiar dacă prin contract au fost convenite sau preconizate prestații de muncă într-un alt stat membru?
                              În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                  5)

                  Articolul 7 punctul 1 din Regulamentul nr. 1215/2012 se aplică unui raport de muncă în cadrul căruia, deși a fost încheiat un contract de muncă în Austria având ca obiect prestarea de muncă în Germania, nu a fost prestată totuși niciun fel de muncă de către lucrătorul care a fost disponibil pe o perioadă de mai multe luni în Austria în vederea prestării de muncă, în cazul în care se poate aplica o dispoziție națională care permite (facilitează) unui lucrător introducerea unei acțiuni în justiție la instanța de la locul unde are domiciliul pe durata raportului de muncă sau unde avea domiciliul la data încetării raportului de muncă, precum articolul 4 alineatul 1 litera a) din ASGG, sau o dispoziție națională care permite (facilitează) unui lucrător introducerea unei acțiuni în justiție la instanța de la locul unde este datorată remunerația sau unde era datorată remunerația la data încetării raportului de muncă, precum articolul 4 alineatul 1 litera d) din ASGG?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).


title: Cauza C-808/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Gera (Germania) la 4 noiembrie 2019 – DS/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Gera (Germania) la 4 noiembrie 2019 – DS/Volkswagen AG
      (Cauza C-808/19)
      (2020/C 45/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Gera

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: DS

         Pârâtă: Volkswagen AG

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 27 alineatul (1) din EG-FGV (1), respectiv articolul 18 alineatul (1) și articolul 26 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE (2) trebuie interpretate în sensul că producătorul își încalcă obligația de a elibera un certificat valabil în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din EG-FGV [respectiv obligația de a anexa un certificat de conformitate, astfel cum prevede articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE] în cazul în care acesta a instalat pe vehicul un dispozitiv de manipulare interzis în sensul articolului 5 alineatul (2), al articolului 3 punctul 10 din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 (3), iar introducerea pe piață a unui astfel de vehicul încalcă interdicția privind introducerea pe piață a unui autovehicul fără un certificat de conformitate valabil, prevăzută la articolul 27 alineatul (1) din EG-FGV [respectiv interdicția vânzării fără un certificat de conformitate valabil, astfel cum prevede articolul 26 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE]?
                  În caz afirmativ:

                              1

                                          a.

                                          Articolele 6 și 27 din EG-FGV, respectiv articolul 18 alineatul (1), articolul 26 alineatul (1) și articolul 46 din Directiva 2007/46/CE urmăresc, de asemenea, protecția clientului final, iar, în cazul revânzării pe piața bunurilor de ocazie, în special protecția cumpărătorului subsecvent al autovehiculului, inclusiv în ceea ce privește libertatea de a dispune și patrimoniul acestuia? Achiziționarea de către un cumpărător a unui autovehicul de ocazie care a fost introdus pe piață fără un certificat de conformitate valabil este unul dintre riscurile pentru a căror prevenire au fost adoptate aceste norme?

                  2.

                  Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 urmărește de asemenea protecția clientului final, iar, în cazul revânzării pe piața bunurilor de ocazie, în special protecția cumpărătorului subsecvent al autovehiculului, inclusiv în ceea ce privește libertatea de a dispune și patrimoniul acestuia? Achiziționarea de către un cumpărător a unui autovehicul de ocazie pe care este instalat un dispozitiv de manipulare interzis este unul dintre riscurile pentru a căror prevenire a fost adoptată această normă?

                  3.

                  Articolele 6 și 27 din EG-FGV, respectiv articolul 18 alineatul (1), articolul 26 alineatul (1) și articolul 46 din Directiva 2007/46/CE, precum și articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 trebuie interpretate în sensul că, în cazul încălcării acestor dispoziții, ar trebui ca, din prejudiciul suferit de clientul final, să se deducă integral sau parțial (eventual, în ce mod sau în ce cuantum), o compensație de utilizare pentru utilizarea efectivă a autovehiculului, dacă clientul final poate solicita și solicită, ca urmare a acestei încălcări, anularea contractului de cumpărare a autovehiculului? Interpretarea se modifică în vreun fel în cazul în care încălcarea presupune inducerea în eroare a autorităților de omologare și a clientului final cu privire la îndeplinirea tuturor condițiilor de omologare și la faptul că utilizarea autovehiculului în transportul rutier este admisibilă fără restricții, iar încălcarea și inducerea în eroare sunt efectuate în scopul reducerii costurilor și al maximizării profitului prin realizarea unui volum ridicat de vânzări, creând în același timp un avantaj concurențial pe seama clienților de bună-credință?

         (1)  EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (Regulamentul privind omologarea CE a autovehiculelor) din 3 februarie 2011 (BGBl. I, p. 126), astfel cum a fost modificat prin articolul 7 din Regulamentul din 23 martie 2017 (BGBl. I, p. 522).

         (2)  Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru, JO 2007, L 263, p. 1).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (JO 2007, L 171, p. 1).


title: Cauza C-809/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Gera (Germania) la 4 noiembrie 2019 – ER/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Gera (Germania) la 4 noiembrie 2019 – ER/Volkswagen AG
      (Cauza C-809/19)
      (2020/C 45/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Gera

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ER

         Pârâtă: Volkswagen AG

         Întrebările preliminare

                  1

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 27 alineatul (1) din EG-FGV (1), respectiv articolul 18 alineatul (1) și articolul 26 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE (2) trebuie interpretate în sensul că producătorul își încalcă obligația de a elibera un certificat valabil în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din EG-FGV [respectiv obligația de a anexa un certificat de conformitate, astfel cum prevede articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE] în cazul în care acesta a instalat pe vehicul un dispozitiv de manipulare interzis în sensul articolului 5 alineatul (2) și al articolului 3 punctul 10 din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 (3), iar introducerea pe piață a unui astfel de vehicul încalcă interdicția privind introducerea pe piață a unui autovehicul fără un certificat de conformitate valabil, prevăzută la articolul 27 alineatul (1) din EG-FGV [respectiv interdicția vânzării fără un certificat de conformitate valabil, astfel cum prevede articolul 26 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE]?
                  În caz afirmativ:

                              1

                                          a.

                                          Articolele 6 și 27 din EG-FGV, respectiv articolul 18 alineatul (1), articolul 26 alineatul (1) și articolul 46 din Directiva 2007/46/CE urmăresc în mod direct de asemenea protecția clientului final, și anume de asemenea în ceea ce privește libertatea de a dispune și patrimoniul acestuia? Achiziționarea de către un client final a unui autovehicul care a fost introdus pe piață fără un certificat de conformitate valabil este unul dintre riscurile pentru a căror prevenire au fost adoptate aceste norme?

                  2.

                  Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 urmărește în mod direct de asemenea protecția clientului final, și anume de asemenea în ceea ce privește libertatea de a dispune și patrimoniul acestuia? Achiziționarea de către un client final a unui autovehicul pe care este instalat un dispozitiv de manipulare interzis este unul dintre riscurile pentru a căror prevenire a fost adoptată această normă?

                  3.

                  Articolele 6 și 27 din EG-FGV, respectiv articolul 18 alineatul (1), articolul 26 alineatul (1) și articolul 46 din Directiva 2007/46/CE și articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 trebuie interpretate în sensul că, în cazul încălcării acestor dispoziții, ar trebui ca, din prejudiciul suferit de clientul final, să se deducă integral sau parțial (eventual, în ce mod sau în ce cuantum?), o compensație de utilizare pentru utilizarea efectivă a autovehiculului, dacă clientul final poate solicita și solicită, ca urmare a acestei încălcări, anularea contractului de cumpărare a autovehiculului? Interpretarea se modifică în vreun fel în cazul în care încălcarea presupune inducerea în eroare a autorităților de omologare și a clientului final cu privire la îndeplinirea tuturor condițiilor de omologare și la faptul că utilizarea autovehiculului în transportul rutier este admisibilă fără restricții, iar încălcarea și inducerea în eroare sunt efectuate în scopul reducerii costurilor și al maximizării profitului prin realizarea unui volum ridicat de vânzări, creând în același timp un avantaj concurențial pe seama clienților de bună-credință?

         (1)  – EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (Regulamentul privind omologarea CE a autovehiculelor) din 3 februarie 2011 (BGBl. I, p. 126), astfel cum a fost modificat prin articolul 7 din Regulamentul din 23 martie 2017 (BGBl. I, p. 522).

         (2)  – Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (JO 2007, L 263, p. 1).

         (3)  – Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (JO 2007, L 171, p. 1).


title: Cauza C-816/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 5 noiembrie 2019 – QF/Germanwings GmbH

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 5 noiembrie 2019 – QF/Germanwings GmbH
      (Cauza C-816/19)
      (2020/C 45/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: QF

         Pârâtă: Germanwings GmbH

         Întrebarea preliminară

      Greva personalului propriu al unui operator de transport aerian, organizată de sindicate, reprezintă o „împrejurare excepțională” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

         (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO 2016, L 94, p. 17).


title: Cauza C-827/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Pontevedra (Spania) la 13 noiembrie 2019 – D.A.T.A. și alții/Ryanair D.A.C.

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Pontevedra (Spania) la 13 noiembrie 2019 – D.A.T.A. și alții/Ryanair D.A.C.
      (Cauza C-827/19)
      (2020/C 45/22)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de Pontevedra

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: D.A.T.A., L.F.A., A.M.A.G., L.F.A., J.G.C., S.C.C., A.C.V., A.A.G., A.C.A., L.C.A., N.P.B. și P.C.A.

         Intimată: Ryanair D.A.C.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Exercitarea dreptului la grevă de către personalul angajat de un operator de transport aerian, grevă care a fost declarată de un sindicat în vederea îmbunătățirii condițiilor de muncă – atunci când nu este determinată de o decizie prealabilă a angajatorului, ci de revendic[ările] lucrătorilor – poate fi considerată drept „împrejurare excepțională” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/20[0]4 (1) sau, dimpotrivă, este vorba despre o împrejurare inerentă exercitării activității operatorului de transport aerian?

                  2)

                  Operatorul de transport aerian, în împrejurări precum cele din litigiul dedus judecății, este obligat să adopte vreo măsură admisibilă din punct de vedere legal – precum, de exemplu, să faciliteze zboruri cu alte companii aeriene neafectate de grevă –, inclusiv în cazul în care exercitarea dreptului la grevă i s-a adus la cunoștință în termenul prevăzut de lege?

                  3)

                  Este relevant, pentru a considera o grevă a personalului de cabină al companiei aeriene drept „împrejurare excepțională” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/20[0]4, modul în care se renunță la grevă, în special atunci când aceasta încetează ca urmare a unor concesii reciproce ale părților aflate în conflict?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO 2016, L 94, p. 17).


title: Cauza C-841/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Madrid (Spania) la 20 noiembrie 2019 – BT/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Madrid (Spania) la 20 noiembrie 2019 – BT/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
      (Cauza C-841/19)
      (2020/C 45/23)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BT

         Pârâtă: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Întrebarea preliminară

      Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CE (1) și articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții a [unui] stat membru […], precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia, în ceea ce privește cuantumul pe care FOGASA (3) îl datorează lucrătorului pe fracțiune de normă, salariul de bază al lucrătorului, care este redus ca urmare a naturii muncii pe fracțiune de normă, este redusă din nou la calcularea răspunderii care revine FOGASA în temeiul articolului 33 din [Statutul lucrătorilor], prin faptul că se aplică încă o dată fracțiunea de normă, prin comparație cu un lucrător cu normă întreagă comparabil, în condițiile în care această dispoziție le dezavantajează în special pe lucrătoare în raport cu lucrătorii de sex masculin?

         (1)  Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol.1, p. 192).

         (2)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol.1, p. 192).

         (3)  Fondo de Garantía Salarial (Fondul de Garantare Salarială).


title: Cauza C-842/19: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/26

      Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-842/19)
      (2020/C 45/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels, A. Armenia, agenți)

         Pârât: Regatul Belgiei

         Concluziile reclamantei

      Comisia solicită Curții:

                  —

                  constatarea faptului că, prin aceea că nu a respectat toate măsurile pe care le implică executarea Hotărârii din 12 aprilie 2018 pronunțate în cauza C-110/17, Comisia/Belgia, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei la plata unei penalități cu titlu cominatoriu 22 076,55 euro pe zi de întârziere în executarea hotărârii pronunțate în cauza C-110/17 precitată, începând din ziua pronunțării hotărârii în prezenta cauză și până la data executării hotărârii pronunțate în cauza C-110/17 precitată, care să fie plătită într-un cont care va fi indicat de Comisie;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei fie la plata unei sume forfetare minime de 2 029 000 EUR, fie, în cazul în care valoarea sumei forfetare minime precitate ar fi depășit, a unei sume forfetare zilnice de 4 905,90 euro începând de la data pronunțării hotărârii în cauza C-110/17 precitată și până la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză ori până la data executării hotărârii pronunțate în cauza C-110/17 precitată, în cazul în care aceasta intervine mai devreme, care să fie plătită într-un cont care va fi indicat de Comisie;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul acțiunii formulate, Comisia reproșează Regatului Belgiei faptul că nu a luat măsurile pe care le implică executarea hotărârii pronunțate de Curte la 12 aprilie 2018.


title: Cauza C-872/19 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2019 de Republica Bolivariană a Venezuelei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 20 septembrie 2019 în cauza T-65/18, Venezuela/Consiliul

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/27

      Recurs introdus la 28 noiembrie 2019 de Republica Bolivariană a Venezuelei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 20 septembrie 2019 în cauza T-65/18, Venezuela/Consiliul
      (Cauza C-872/19 P)
      (2020/C 45/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Republica Bolivariană a Venezuelei (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avvocati)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicit Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta a fost respins ca inadmisibilă acțiunea;

                  —

                  declararea admisibilității recursului și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunța pe fondul cauzei; și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei cauze, precum și al procedurii din fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă un motiv unic, împărțit în trei aspecte.
      Tribunalul a interpretat în mod eronat criteriul afectării directe prevăzut la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE în lumina Hotărârii Almaz-Antey:

                  1.

                  Tribunalul a aplicat un test eronat pentru a evalua dacă dispozițiile atacate privesc în mod direct Republica Bolivariană Venezuela (1).

                  2.

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a ignorat anumite împrejurări esențiale când a aplicat criteriul afectării directe astfel cum reiese din Hotărârea Almaz-Antey.

                  3.

                  Tribunalul nu a luat în considerare efectele concrete ale dispozițiilor atacate asupra Republicii Bolivariene Venezuela.

         (1)  Decizia (PESC) 2017/2074 a Consiliului din 13 noiembrie 2017 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (JO 2017, L 295, p. 60).


title: Cauza C-874/19 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2019 de Aeris Invest Sàrl împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 10 octombrie 2019 în cauza T-599/18, Aeris Invest/CRU

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/28

      Recurs introdus la 28 noiembrie 2019 de Aeris Invest Sàrl împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 10 octombrie 2019 în cauza T-599/18, Aeris Invest/CRU
      (Cauza C-874/19 P)
      (2020/C 45/26)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Aeris Invest Sàrl (reprezentanți: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comitetul unic de rezoluție (CRU)

         Concluzii

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea ordonanței pronunțate de Tribunal la 10 octombrie 2019, Aeris Invest/CRU, T-599/18, EU:T:2019:740, în măsura în care decide că acțiunea este inadmisibilă;

                  —

                  trimiterea cauzei la Tribunal pentru a statua, fiind obligat de aspectele de drept stabilite prin decizia Curții, în conformitate cu concluziile acestei părți în primă instanță; și

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului său motiv, recurenta susține că ordonanța atacată încalcă articolul 20 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2010, L 331, p. 12) și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („carta”). Potrivit recurentei, actul atacat în fața Tribunalului are efecte juridice obligatorii în măsura în care evaluarea definitivă face parte integrantă din decizia de rezoluție.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta consideră că ordonanța atacată încalcă articolul 17 din cartă. Interpretarea articolului 20 din Regulamentul 806/2014 efectuată în ordonanța atacată este incompatibilă cu dreptul de proprietate, în măsura în care permite o ingerință în dreptul de proprietate al acestei părți fără nicio compensație.
      Potrivit celui de al treilea motiv de recurs, ordonanța atacată încalcă articolul 20 alineatul (11) litera (b) din Regulamentul 806/2014. După adoptarea deciziei de rezoluție și deprecierea acțiunilor, foștii acționari ai Banco Popular au devenit creditori ai entității. Astfel, articolul 20 alineatul (11) litera (b) din Regulamentul 806/2014 se aplică foștilor acționari, în măsura în care această dispoziție prevede obligația de a decide cu privire la „reajustarea creanțelor” în lumina evaluării definitive.
      În sfârșit prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurenta consideră că ordonanța atacată încalcă articolul 20 alineatele (11) și (14) din Regulamentul 806/2014, precum și articolul 41 din cartă, neținând seama de faptul că actul atacat are efecte juridice obligatorii în privința acestei părți, în măsura în care împiedică AERIS să aibă acces la informații recente și complete cu privire la situația contabilă a unei entități în cadrul căreia AERIS avea o participație de 3,45%.


title: Cauza C-883/19 P: Recurs introdus la 3 decembrie 2019 de HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 24 septembrie 2019 în cauza T-105/17, HSBC Holdings plc și alții/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/29

      Recurs introdus la 3 decembrie 2019 de HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 24 septembrie 2019 în cauza T-105/17, HSBC Holdings plc și alții/Comisia
      (Cauza C-883/19 P)
      (2020/C 45/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France (reprezentanți: K. Bacon QC, D. Bailey, barristers, M. Simpson, solicitor, C. Angeli, avocate, M. Giner, advocate)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea punctului 2 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 24 septembrie 2019 în cauza T- 105/17, HSBC Holdings plc și alții/Comisia Europeană;

                  —

                  anularea articolului 1 litera (b) din Decizia C(2016) 8530 final a Comisei din 7 decembrie 2016 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE [cauza AT.39914 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro (EIRD)] (1); în mod alternativ, anularea articolului 1 litera (b), în măsura în care se referă la participarea HSBC la o încălcare unică și continuă după 19 martie 2007, și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata către HSBC a costurilor aferente cauzei T-105/17 și prezentului recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește efectele încălcării de către Comisie a normelor fundamentale de procedură, și anume dreptul HSBC la principiile prezumției de nevinovăție, bunei administrări și dreptului la apărare.
      Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aplicarea eronată a articolului 101 alineatul (1) TFUE în calificarea obiectului manipulării din 19 martie 2007 și/sau prin denaturarea elementelor de probă relevante.
      Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că cele două discuții erau încălcări prin obiect ale articolului 101 alineatul (1) TFUE. În special, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a statuat că natura favorabilă concurenței a acelor discuții ar putea fi luată în considerare numai în temeiul articolului 101 alineatul (1) TFUE fie în contextul restricțiilor accesorii unei operațiuni principale, fie al unei evaluări în temeiul articolului 101 alineatul (3) TFUE.
      Al patrulea motiv: concluziile Tribunalului referitoare la discuțiile din 12 și 16 februarie 2007 au denaturat vădit elementele de probă în fața Curții.
      Al cincilea motiv: concluzia Tribunalului potrivit căreia încălcarea unică și continuă care este identificată în hotărârea sa urmărea un obiectiv unic este viciată de două erori de drept: (i) o denaturare vădită a faptelor și a elementelor de probă în ceea ce privește discuția din 27 martie 2007; și (ii) o eroare de drept în ceea ce privește concluzia că cele două discuții referitoare la prețurile medii urmăreau obiectivul unic identificat de Tribunal.
      Al șaselea motiv: susținând că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a constatat că HSBC a participat la o încălcare unică și continuă, care includea un comportament care nu era identificat ca un comportament ilegal de HSBC în cadrul deciziei.

         (1)  – JO 2019, C 130, p. 4.


title: Cauza C-885/19 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de Fiat Chrysler Finance Europe împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 24 septembrie 2019 în cauza T-755/15 și 759/15, Luxembourg și Fiat Chrysler Finance Europe/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/30

      Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de Fiat Chrysler Finance Europe împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 24 septembrie 2019 în cauza T-755/15 și 759/15, Luxembourg și Fiat Chrysler Finance Europe/Comisia
      (Cauza C-885/19 P)
      (2020/C 45/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Fiat Chrysler Finance Europe (reprezentanți: J. Rodriguez, avocat, N. de Boynes, avocat, M. Engel, Rechtsanwalt, G. Maisto, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Irlanda

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicit Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 24 septembrie 2019, în cauzele conexate T-755/15 și T-759/15;

                  —

                  anularea Deciziei atacate a Comisiei din 21 octombrie 2015 (1) în temeiul articolului 263 alineatul (4) TFUE sau, cu titlu subsidiar, în cazul și în măsura în care Curtea nu va fi în măsură să pronunțe o hotărâre definitive, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Fiat Chrysler Finance Europe în temeiul articolului 138 alineatul (1) și al articolului 184 alineatele (1) și (2) din Regulamentul de procedură al Curții of Justiție și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Fiat Chrysler Finance Europe în primă instanță.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv: analiza Tribunalului cu privire la aspectul dacă Fiat Chrysler Finance Europe a obținut un avantaj în urma acordurilor de preț în avans (denumite în continuare „APA”) încalcă articolul 107 TFUE întrucât (i) Tribunalul a aplicat în mod greșit criteriul juridic privind stabilirea aspectului dacă APA a validat o metodologie care a depășit marja de apreciere aplicabilă și (ii) Tribunalul nu a definit în mod corespunzător întreprinderea în cauză care a beneficiat de APA.
      Al doilea motiv: analiza Tribunalului cu privire la temeiul legal al principiului concurenței depline utilizat de Comisie este neadecvat și contradictoriu și încalcă principiul general privind furnizarea unei motivări adecvate și coerente.
      Al treilea motiv: Tribunalul a încălcat principiul fundamental al securității juridice prin faptul că (i) a validat principiul concurenței depline definit incorect de Comisie fără a verifica întinderea și conținutul acestuia și (ii) a susținut aplicarea prezumției de selectivitate a APA.

         (1)  – Decizia (UE) 2016/2326 a Comisiei din 21 octombrie 2015 privind ajutorul de stat SA.38375 (2014/C ex 2014/NN) pus în aplicare de Luxemburg în favoarea Fiat (JO 2016, L 351, p. 1), [notificată cu numărul C(2015) 7152] (JO 2016, L 351, p. 1).


title: Cauza C-888/19 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 septembrie 2019 în cauza T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/31

      Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 septembrie 2019 în cauza T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Comisia
      (Cauza C-888/19 P)
      (2020/C 45/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (reprezentant: R. MacLean, solicitor)

         Celelalte părți din procedură: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, Comisia Europeană

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  respingerea ca nefondat a celui de-al doilea aspect al primului motiv al acțiunii în primă instanță, astfel cum a fost reformulat în hotărârea atacată;

                  —

                  pronunțarea pe fond cu privire la cel de-al doilea aspect al primului motiv al acțiunii în primă instanță, astfel cum a fost reformulat în hotărârea atacată;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru a se pronunța cu privire la celelalte motive referitoare la încălcări ale dreptului invocate de reclamantă; și

                  —

                  obligarea reclamantei din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în cadrul prezentei proceduri, precum și la plata cheltuielilor de judecată aferente efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că hotărârea atacată trebuie să fie anulată în temeiul a trei motive diferite de recurs.
      Primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a comis o eroare de drept în hotărârea atacată în interpretarea și în aplicarea noțiunilor corelate „denaturare importantă” și „situație financiară”, prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuță din Regulamentul anti-dumping de bază (1) și în răsturnarea subsecventă a sarcinii probei privind statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață (TEP), de la reclamantă către Comisie.
      Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul nu a respectat limitele marjei de apreciere de care dispune Comisia în analizarea cererilor de aplicare a TEP și a înlocuit aprecierea Comisiei referitoare la situația producătorilor exportatori cu propria sa apreciere.
      Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că recurenta solicită anularea punctului 1 din dispozitivul hotărârii atacate întrucât prin această constatare Tribunalul a statuat ultra petita.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 2009, L 343, p. 51).


title: Cauza C-891/19 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 24 septembrie 2019 în cauza T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/32

      Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 24 septembrie 2019 în cauza T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube/Comisia
      (Cauza C-891/19 P)
      (2020/C 45/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și N. Kuplewatzky, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  respingerea primului și a celui de al doilea motiv al acțiunii formulate în primă instanță ca nefondate;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal în ceea ce privește al treilea și al patrulea motiv al acțiunii formulate în primă instanță;

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurii din primă instanță și din recurs prin hotărârea definitivă a Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia invocă șase motive de recurs.
      În primul rând, există mai multe erori de drept la punctele 59-67 din hotărâre. În special, Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 1 alineatul (2), articolul 1 alineatul (4), articolul 3 alineatul (2), articolul 3 alineatul (3), articolul 3 alineatul (8) și articolul 4 din regulamentul de bază (1) atunci când a interpretat ultimele două dispoziții ca impunând Comisiei să ia în considerare segmentarea pieței produsului în cauză în cadrul analizării de către aceasta a efectelor asupra prețurilor. Cu toate acestea, articolul 3 alineatele (2) și (3) din regulamentul de bază prevede o comparație la nivelul produsului similar, astfel cum este acesta definit la articolul 1 alineatul (4) din regulamentul de bază, iar nu tipul de evaluare detaliată impus de Tribunal la nivelul segmentelor de piață. Precedentele judiciare invocate de Tribunal nu susțin opinia Tribunalului, iar Tribunalul denaturează faptele pe care se întemeiază acestea și faptele care stau la baza regulamentului atacat (2). În sfârșit și în orice caz, nu există aspecte specifice care ar justifica o analiză pe segment de piață.
      În al doilea rând, la punctele 59-67 din hotărâre, Tribunalul a interpretat în mod eronat regulamentul atacat sau a denaturat situația de fapt în ceea ce privește utilizarea numerelor de control al produsului (NCP) în analiza efectelor asupra prețurilor efectuată de Comisie. Utilizarea NCP înglobează anumite caracteristici precum segmentarea pieței (și numeroși alți factori), astfel încât orice analiză a efectelor asupra prețurilor bazată pe o asemenea structură a NCP ține seama în mod natural de acești factori. Prin urmare, o analiză suplimentară pe segmente a efectelor asupra prețurilor nu era necesară.
      În al treilea rând, la punctele 77-79 din hotărâre, Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea articolului 296 TFUE și a denaturat elementele de probă referitoare la analiza bazată pe segmente de piață în cursul anchetei și în regulamentul atacat.
      În al patrulea rând, la punctele 68-76 din hotărâre, Tribunalul interpretează în mod eronat articolul 3 alineatele (2) și (3) din regulamentul de bază, care impune doar stabilirea efectelor importurilor care fac obiectul unui dumping asupra industriei Uniunii. Contrar aprecierilor Tribunalului, efectul vânzărilor tipurilor de produse care nu sunt exportate de producătorii-exportatori incluși în eșantion este irelevant.
      În al cincilea rând, punctele 67-76 din hotărâre nu țin seama de efectele articolului 17 din regulamentul de bază, care se referă la eșantionare, și îl privează de efectul său util. Constatarea din cuprinsul acestor puncte neglijează faptul că efectul inerent al eșantionării este analizarea de către Comisie doar a importurilor producătorilor-exportatori chinezi incluși în eșantion. Prin urmare, în mod legitim pot exista vânzări care nu sunt reținute din cauza utilizării eșantionării. Totuși, acest efect secundar nu aduce atingere legitimității analizei efectelor asupra prețurilor efectuate pe baza unui eșantion reprezentativ selectat în conformitate cu articolul 17 din regulamentul de bază.
      În al șaselea rând, la punctele 34, 35 și 45 din hotărâre, Tribunalul a recalificat primul și cel de al doilea motiv invocate și astfel s-a pronunțat ultra petita. De asemenea, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, definind în mod eronat întinderea controlului jurisdicțional aplicabil primului și celui de al doilea motiv invocate. Chiar dacă nivelul de control stabilit de Tribunal ar exista, quod non, acesta a calificat în mod eronat sau chiar a denaturat faptele care stau la baza analizei efectuate de Comisie.

         (1)  – Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).

         (2)  – Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/804 al Comisiei din 11 mai 2017 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite țevi și tuburi fără sudură din fier (cu excepția fontei) sau din oțel (cu excepția celui inoxidabil), cu secțiune transversală circulară, cu un diametru exterior mai mare de 406,4 mm, originare din Republica Populară Chineză (JO 2017, L 121, p. 3).


title: Cauza C-897/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovni sud (Croația) la 5 decembrie 2019 – Federația Rusă

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovni sud (Croația) la 5 decembrie 2019 – Federația Rusă
      (Cauza C-897/19)
      (2020/C 45/31)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Vrhovni sud

         Părțile din procedura principală

      I. N.
      Federația Rusă

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 18 TFUE trebuie interpretat în sensul că un stat membru al Uniunii Europene care se pronunță cu privire la extrădarea către un stat terț a unui resortisant al unui stat care nu este membru al Uniunii Europene, dar care este membru al spațiului Schengen, are obligația să informeze cu privire la cererea de extrădare statul membru al spațiului Schengen a cărui cetățenie o are această persoană?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, iar statul membru al spațiului Schengen a solicitat predarea acestei persoane în vederea desfășurării unei proceduri pentru care se solicită extrădarea, această persoană trebuie să fie predată statului respectiv în conformitate cu Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind procedura de predare între statele membre ale Uniunii Europene și Islanda și Norvegia?


title: Cauza C-735/18: Ordonanța președintelui Curții din 21 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Justice de paix du troisième canton de Charleroi - Belgia) – IZ/Ryanair DAC

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/34

      Ordonanța președintelui Curții din 21 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Justice de paix du troisième canton de Charleroi - Belgia) – IZ/Ryanair DAC
      (Cauza C-735/18) (1)

      (2020/C 45/32)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 44, 4.2.2019.


title: Cauza C-281/19: Ordonanța președintelui Curții din 18 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif de Paris - Franța) – XS/Recteur de l'académie de Paris

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/34

      Ordonanța președintelui Curții din 18 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif de Paris - Franța) – XS/Recteur de l'académie de Paris
      (Cauza C-281/19) (1)

      (2020/C 45/33)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-395/19: Ordonanța președintelui Curții din 26 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Nice - Franța) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/34

      Ordonanța președintelui Curții din 26 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance de Nice - Franța) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd
      (Cauza C-395/19) (1)

      (2020/C 45/34)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 246, 22.7.2019.


title: Cauza T-749/19: Acțiune introdusă la 1 noiembrie 2019 – John Wood Group și alții/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/35

      Acțiune introdusă la 1 noiembrie 2019 – John Wood Group și alții/Comisia
      (Cauza T-749/19)
      (2020/C 45/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: John Wood Group plc (Aberdeen, Regatul Unit), WGPSN (Holdings) Ltd (Aberdeen), Wood Group Investments Ltd (Aberdeen) și Amec Foster Wheeler Ltd (Knutsford, Regatul Unit) (reprezentanți: C. McDonnell, barrister, B. Goren, solicitor, M. Peristeraki, avocat, și K. Desai, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că nu a existat niciun ajutor de stat ilegal, anularea articolului 1 din Decizia Comisiei C(2019) 2526 din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC, în măsura în care acesta constată că a existat un ajutor de stat ilegal, și anularea obligației Regatului Unit de a recupera pretinsul ajutor de stat ilegal primit de reclamante în acest context (articolele 2 și 3 din decizia atacată);

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolelor 2 și 3 din decizia atacată, în măsura în care acestea impun Regatului Unit să recupereze de la reclamante pretinsul ajutor de stat, și

                  —

                  în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor efectuate de reclamante în cadrul prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia interpretează greșit contextul, scopul și funcționarea normelor Regatului Unit privind societățile străine controlate (SSC), în ceea ce privește tratamentul profiturilor financiare necomerciale. Concluziile Comisiei din decizia atacată se bazează pe erori vădite cumulative. În special, Comisia a săvârșit erori vădite în interpretarea sistemului fiscal general din Regatul Unit, în interpretarea scopurilor sistemului SSC, în ceea ce privește domeniul de aplicare specific al exonerării referitoare la finanțarea grupurilor și în definirea relațiilor de creditare eligibile.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia interpretează în mod eronat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor ca fiind o scutire fiscală și, prin urmare, un avantaj. În legătură cu profiturile financiare necomerciale, exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor reprezintă o dispoziție privind impozitarea și o parte a definiției limitelor normelor privind SSC, iar nu un avantaj selectiv. Comisia nu a oferit o analiză cantitativă care să arate că aceasta reprezintă un avantaj și, în absența unor dovezi convingătoare în sensul că măsura în cauză conduce la un avantaj, decizia atacată nu poate fi menținută.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a identificat în mod eronat sistemul de referință pentru evaluarea efectelor normelor privind SSC și a identificat în mod eronat normele privind SSC ca un set de norme distinct de sistemul general privind impozitarea societăților aplicabil în Regatul Unit. Comisia nu a înțeles în mod corect obiectivul normelor privind SSC și nu a luat în considerare marja de apreciere a Regatului Unit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite în analiza sa privind ajutorul de stat și a aplicat criterii eronate atunci când a examinat problema comparabilității. Comisia nu a recunoscut nivelul diferit de risc pentru baza de impozitare din Regatul Unit aferent împrumuturilor acordate unei entități din grup care este impozabilă în Regatul Unit și împrumuturilor acordate unei entități din grup care nu este impozabilă în Regatul Unit și a concluzionat în mod irațional că împrumuturile intragrup sunt comparabile cu împrumuturile acordate terților.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, chiar presupunând că măsurile SSC în cauză constituiau, la prima vedere, ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, decizia atacată a concluzionat în mod eronat că nu exista o justificare aplicabilă pentru a susține compatibilitatea măsurilor în cauză cu normele Uniunii privind ajutoarele de stat. În plus, decizia atacată este irațională și inconsecventă prin faptul că Comisia a acceptat în mod corect că partea 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] se justifică în cazurile în care singurul motiv pentru aplicarea unei taxe SSC în temeiul ipotezei contrafactuale prevăzute în respectivul capitol 5 ar fi criteriul referitor la „capitalul care are legătură cu Regatul Unit”, pentru motivul că acest criteriu poate fi excesiv de dificil de utilizat în practică, dar totodată, fără furnizarea unei justificări adecvate, Comisia susține că respectivul capitol 9 nu se justifică niciodată în cazurile în care criteriul privind funcțiile de conducere semnificative ar determina aplicarea unei taxe SSC în temeiul capitolului 5 menționat. În realitate, criteriul privind funcțiile de conducere semnificative este excesiv de dificil de aplicat în practică, astfel încât Comisia ar fi trebuit să considere respectivul capitol 9 justificat și în contextul acestui criteriu și, astfel, ar fi trebuit să concluzioneze că nu există niciun ajutor de stat.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că, în cazul în care decizia atacată este confirmată, aplicarea acesteia prin recuperarea pretinsului ajutor de stat de la reclamante va încălca principii fundamentale ale dreptului Uniunii, inclusiv libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor, subliniind că, în cazul reclamantelor, SSC în cauză sunt situate în alte state membre.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că ordinul de recuperare care rezultă din decizia atacată este nefondat și contrar principiilor fundamentale ale Uniunii.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a motivat în mod corespunzător elemente esențiale ale deciziei atacate, precum concluzia potrivit căreia taxa SSC prevăzută în capitolul 5 menționat ar putea fi aplicată utilizând criteriul privind funcțiile de conducere semnificative fără dificultăți sau fără a reprezenta o sarcină disproporționată.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă și principiul bunei administrări, potrivit căruia Comisia asigură transparență și previzibilitate în procedurile sale administrative și adoptă decizii într-un interval de timp rezonabil. Nu este rezonabil să dureze peste patru ani ca Comisia să ia decizia de deschidere a procedurii de investigare în prezenta cauză și ca ea să adopte o decizie la peste șase ani de la intrarea în vigoare a măsurii contestate.


title: Cauza T-762/19: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2019 – Rio Tinto European Holdings și alții/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/36

      Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2019 – Rio Tinto European Holdings și alții/Comisia
      (Cauza T-762/19)
      (2020/C 45/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Rio Tinto European Holdings Ltd (Londra, Regatul Unit), Rio Tinto International Holdings Ltd (Londra) și Rio Tinto Simfer UK Ltd (Londra) (reprezentanți: N. Niejahr și B. Hoorelbeke, avocați, A. Stratakis și P. O’Gara, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) 2019/1352 a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC (JO 2019, L 216, p. 1), în măsura în care aceasta consideră că pretinsa măsura de ajutor constituie ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și dispune recuperarea acestuia, majorat cu dobânzi, inclusiv de la reclamante;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolelor 2-4 din decizia atacată, în măsura în care aceasta dispune recuperarea ajutorului incompatibil, majorat cu dobânzi, inclusiv de la reclamante;

                  —

                  obligarea Comisiei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de reclamante în cadrul prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE atunci când a statuat că pretinsa măsură de ajutor conferă un avantaj selectiv:

                              a)

                              societăților care utilizează exonerarea de 75 % pentru relațiile de creditare eligibile cu risc scăzut, întrucât Comisia:

                                          —

                                          a identificat în mod eronat regimul Regatului Unit privind SSC ca fiind sistemul de referință;

                                          —

                                          a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că exonerarea de 75 % constituie o derogare de la sistemul de impozitare de referință, pe baza următoarelor aspecte:

                                                      (i)

                                                      constatarea unei derogări se bazează în mod eronat pe tehnica de reglementare;

                                                      (ii)

                                                      criteriul privind funcțiile de conducere semnificative nu este criteriul central pentru regimul Regatului Unit privind SSC și

                                                      (iii)

                                                      relațiile de creditare eligibile și neeligibile nu se află în aceeași situație de drept și de fapt și, în orice caz, a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1);

                                          —

                                          a săvârșit erori de drept și de fapt atunci când a concluzionat că exonerarea de 75 % nu este justificată de caracterul sau de structura generală a sistemului de impozitare în același mod ca exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care se aplică profiturilor financiare necomerciale care intră sub incidența articolului 371EC din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010];

                              b)

                              societăților care utilizează exonerarea privind dobânda echivalentă, întrucât Comisia:

                                          —

                                          a identificat în mod eronat normele din Regatul Unit privind SSC ca fiind sistemul de referință;

                                          —

                                          a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că exonerarea privind dobânda echivalentă constituie o derogare de la sistemul de impozitare de referință, pe baza următoarelor aspecte:

                                                      (i)

                                                      constatarea unei derogări se bazează în mod eronat pe tehnica de reglementare, iar criteriul privind funcțiile de conducere semnificative nu este criteriul central pentru normele Regatului Unit privind SSC;

                                                      (ii)

                                                      contribuabilii care se califică pentru exonerarea privind dobânda echivalentă nu se află în aceeași situație de drept și de fapt precum contribuabilii care nu se califică în acest sens;

                                          —

                                          a săvârșit erori de fapt și de drept atunci când a concluzionat că exonerarea privind dobânda echivalentă nu este justificată de caracterul sau de structura generală a sistemului de impozitare.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că nu a demonstrat că pretinsa măsură de ajutor era susceptibilă să afecteze schimburile comerciale între statele membre și amenința să denatureze concurența.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat, cu titlu subsidiar, pe faptul că Comisia a încălcat articolul 49 TFUE atunci când a calificat pretinsa măsură de ajutor drept ajutor de stat incompatibil care nu încalcă libertatea de stabilire garantată de articolul 49 TFUE.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat principiul fundamental al egalității de tratament/nediscriminării prin:

                              —

                              tratarea profiturilor financiare necomerciale provenite din credite eligibile în același mod precum profiturile financiare necomerciale provenite din credite neeligibile și

                              —

                              tratarea exonerării referitoare la finanțarea grupurilor în mod diferit, după cum profiturile financiare necomerciale intră sau nu sub incidența articolelor 371EB sau 371EC din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat, cu titlu subsidiar, pe faptul că, chiar dacă pretinsa măsură de ajutor intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) TFUE, Comisia a încălcat articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului (2), prin dispunerea recuperării sumelor pretinsului ajutor incompatibil de la beneficiarii pretinsei măsuri de ajutor, întrucât această recuperare încalcă principii generale de drept al Uniunii, și anume principiul încrederii legitime și al securității juridice.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-763/19: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2019 – Ultra Electronics Holdings și alții/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/38

      Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2019 – Ultra Electronics Holdings și alții/Comisia
      (Cauza T-763/19)
      (2020/C 45/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Ultra Electronics Holdings plc (Londra, Regatul Unit), DF Group Ltd (Londra) și Ultra Electronics Swiss Holdings Company Ltd (Londra) (reprezentanți: M. Whitehouse și P. Halford, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) 2019/1352 a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC (JO 2019, L 216, p. 1);

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care încalcă libertatea de stabilire a reclamantelor prevăzută la articolul 49 TFUE sau libera circulație a capitalurilor prevăzută la articolul 63 TFUE și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă 11 motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că schema privind exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (denumită în continuare „măsura atacată”) a dat naștere unui avantaj economic în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere la identificarea sistemului de referință în scopul analizei „selectivității”.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și erori vădite de apreciere prin identificarea eronată sau incompletă și prin înțelegerea incorectă a obiectivelor relevante ale sistemului de referință ales de aceasta.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și/sau erori vădite de apreciere considerând că măsura atacată constituie o derogare de la sistemul de referință ales de aceasta.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și/sau erori vădite de apreciere în calificarea eronată a măsurii atacate ca selectivă prima facie, reținând în mod incorect că aceasta presupunea un tratament diferit al întreprinderilor într-o situație comparabilă de drept și de fapt.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin luarea în considerare a Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1) la evaluarea selectivității măsurii atacate, în condițiile în care acest instrument nu a intrat în vigoare decât după sfârșitul perioadei în care Comisia a stabilit că măsura atacată constituia ajutor de stat.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată reprezintă un abuz de putere al Comisiei, contrar suveranității fiscale a Regatului Unit.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere atunci când a considerat că pretinsa derogare nu este justificată în raport cu impozitarea profiturilor financiare necomerciale obținute din relații de creditare eligibile care intră prima facie sub incidența articolului 371 EB („Activități din Regatul Unit”) din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010. În legătură cu exonerările privind „resursele eligibile” și „profiturile obținute din dobânda echivalentă”, decizia Comisiei este viciată de asemenea de nefurnizarea niciunei motivări în legătură cu justificarea sau absența justificării acestora.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 108 alineatul (2) TFUE și articolul 6 din Regulamentul (UE) 2015/1589 (2), precum și obligația de bună administrare prevăzută la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale. Mai precis, aceasta nu a arătat în decizia de deschidere că avea îndoieli cu privire la justificarea „exonerării de 75 %” prevăzută la articolul 371 ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 pentru a evita dificultatea practică a efectuării unei analize privind funcțiile de conducere semnificative în legătură cu activitatea de creditare intragrup, precum acordarea unor posibilități adecvate părților interesate de a prezenta observații cu privire la aceasta. Comisia nu a solicitat în cursul procedurii de investigare observații ale părților interesate în această privință și, în decizia atacată, a ales să ignore astfel de observații care fuseseră efectiv transmise de părțile interesate. În consecință, decizia atacată este lovită de nulitate.

                  10.

                  Al zecea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a decis că impozitarea unei societăți din Regatul Unit în legătură cu profiturile filialelor străine „în măsura în care acestea pot fi atribuite activelor și activităților naționale” nu constituie o restricție privind libertatea de stabilire, iar măsura atacată nu este necesară pentru a asigura respectarea libertăților prevăzute în tratat.
                  În susținerea acțiunii în anularea articolului 2 din decizia atacată, reclamantele invocă (cu titlu subsidiar) următorul motiv.

                  11.

                  Al unsprezecelea motiv, întemeiat pe faptul că chiar în ipoteza (care este contestată) că măsura atacată a constituit o schemă de ajutor de stat, Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că recuperarea ajutorului nu ar încălca principiile fundamentale de drept al Uniunii și atunci când a dispus recuperarea, indiferent dacă stabilirea SSC și acordarea de către acestea de împrumuturi societăților nerezidente din grup presupuneau de fapt exercitarea libertății de stabilire sau a liberei circulații a capitalurilor. Mai precis, în speță, recuperarea ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor prevăzută la articolul 49 TFUE și libera circulație a capitalurilor prevăzută la articolul 63 TFUE. În măsura existenței unei asemenea încălcări, ordinul de recuperare care figurează la articolul 2 din decizia atacată trebuie să fie anulat.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-765/19: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2019 – Genus Investments/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/41

      Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2019 – Genus Investments/Comisia
      (Cauza T-765/19)
      (2020/C 45/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Genus Investments Ltd (Basingstoke, Regatul Unit) (reprezentanți: M. Whitehouse și P. Halford, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) 2019/1352 a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC (JO 2019, L 216, p. 1);

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care încalcă libertatea de stabilire a reclamantei prevăzută la articolul 49 TFUE și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 11 motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că schema privind exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (denumită în continuare „măsura atacată”) a dat naștere unui avantaj economic în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere la identificarea sistemului de referință în scopul analizei „selectivității”.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și erori vădite de apreciere prin identificarea eronată sau incompletă și prin înțelegerea incorectă a obiectivelor relevante ale sistemului de referință ales de aceasta.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și/sau erori vădite de apreciere considerând că măsura atacată constituie o derogare de la sistemul de referință ales de aceasta.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și/sau erori vădite de apreciere în calificarea eronată a măsurii atacate ca selectivă prima facie, reținând în mod incorect că aceasta presupunea un tratament diferit al întreprinderilor într-o situație comparabilă de drept și de fapt.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin luarea în considerare a Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1) la evaluarea selectivității măsurii atacate, în condițiile în care acest instrument nu a intrat în vigoare decât după sfârșitul perioadei în care Comisia a stabilit că măsura atacată constituia ajutor de stat.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată reprezintă un abuz de putere al Comisiei, contrar suveranității fiscale a Regatului Unit.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere atunci când a considerat că pretinsa derogare nu este justificată în raport cu impozitarea profiturilor financiare necomerciale obținute din relații de creditare eligibile care intră prima facie sub incidența articolului 371 EB („Activități din Regatul Unit”) din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010. În legătură cu exonerările privind „resursele eligibile” și „profiturile obținute din dobânda echivalentă”, decizia Comisiei este viciată de asemenea de nefurnizarea niciunei motivări în legătură cu justificarea sau absența justificării acestora.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 108 alineatul (2) TFUE și articolul 6 din Regulamentul (UE) 2015/1589 (2), precum și obligația de bună administrare prevăzută la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale. Mai precis, aceasta nu a arătat în decizia de deschidere că avea îndoieli cu privire la justificarea „exonerării de 75 %” prevăzută la articolul 371 ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 pentru a evita dificultatea practică a efectuării unei analize privind funcțiile de conducere semnificative în legătură cu activitatea de creditare intragrup, precum acordarea unor posibilități adecvate părților interesate de a prezenta observații cu privire la aceasta. Comisia nu a solicitat în cursul procedurii de investigare observații ale părților interesate în această privință și, în decizia atacată, a ales să ignore astfel de observații care fuseseră efectiv transmise de părțile interesate. În consecință, decizia atacată este lovită de nulitate.

                  10.

                  Al zecea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a decis că impozitarea unei societăți din Regatul Unit în legătură cu profiturile filialelor străine „în măsura în care acestea pot fi atribuite activelor și activităților naționale” nu constituie o restricție privind libertatea de stabilire, iar măsura atacată nu este necesară pentru a asigura respectarea libertăților prevăzute în tratat.
                  În susținerea acțiunii în anularea articolului 2 din decizia atacată, reclamanta invocă (cu titlu subsidiar) următorul motiv.

                  11.

                  Al unsprezecelea motiv, întemeiat pe faptul că chiar în ipoteza (care este contestată) că măsura atacată a constituit o schemă de ajutor de stat, Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că recuperarea ajutorului nu ar încălca principiile fundamentale de drept al Uniunii și atunci când a dispus recuperarea, indiferent dacă stabilirea SSC și acordarea de către acestea de împrumuturi societăților nerezidente din grup presupuneau de fapt exercitarea libertății de stabilire sau a liberei circulații a capitalurilor. Mai precis, în speță, recuperarea ar încălca libertatea de stabilire a reclamantei prevăzută la articolul 49 TFUE și libera circulație a capitalurilor prevăzută la articolul 63 TFUE. În măsura existenței unei asemenea încălcări, ordinul de recuperare care figurează la articolul 2 din decizia atacată trebuie să fie anulat.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).