title: Cauza T-137/17: Acțiune introdusă la 3 martie 2017 – Kakol/Comisia

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/51

         Acțiune introdusă la 3 martie 2017 – Kakol/Comisia
   (Cauza T-137/17)
   (2017/C 144/70)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Danuta Kakol (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: R. Duta, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor comisiei de evaluare din 25 noiembrie 2016 și din 2 mai 2016 potrivit cărora candidatura reclamantei, calificată inițial pentru concursul EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administrators-D5, a fost respinsă;

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei de 5 000 de euro, sau la orice altă sumă, chiar mai mare, ce se va stabili de Tribunal ex aequo et bono cu titlu de reparație pentru maniera vexatorie în care a fost examinată candidatura sa;

               —

               dispunerea tuturor măsurilor necesare conform legii;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor și a costurilor ocazionate de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată în esență împotriva deciziilor din 25 noiembrie 2016 și din [2] mai 2016, potrivit cărora candidatura reclamantei la concursul „EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administrateurs-AD5” a fost respinsă cu motivarea că aceasta nu ar fi îndeplinit condițiile de admisibilitate referitoare la formarea necesară.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa unei delegări a comisiei de evaluare în ceea ce privește decizia din 2 mai 2016.

                           —

                           Reclamanta arată în această privință că mai multe indicii demonstrează că nu era posibil ca decizia din 2 mai 2016 să fi fost luată de către comisia de evaluare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor încrederii legitime și securității juridice și a principiului „estoppel”.

                           —

                           Reclamanta afirmă că administrația a dat asigurări clare în cadrul concursului pentru care și-a depus candidatura anterior, și anume concursul EPSO/AD/172/09, acest concurs având aceleași condiții de admisibilitate ca și concursul EPSO/AD/177/10. Or, în cadrul concursului EPSO/AD/172/09, comisia de evaluare concluzionase că reclamanta îndeplinea condițiile necesare în legătură cu experiența/formarea profesională.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe existența în speță a unei erori vădite de apreciere.

                           —

                           Reclamanta afirmă în această privință că din diplomele depuse în cauză reiese că ea dispune de un nivel de studii universitare egal cel puțin cu un ciclu complet de trei ani, atestat printr-o diplomă în raport cu natura funcțiilor concursului.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe existența unui abuz de putere și a unei lipse de proporționalitate.

                           —

                           Reclamanta afirmă în această privință că este evident că respingerea candidaturii sale nu a fost determinată de considerații legate de calificarea sa și de diplomele sale, ci de aspecte de politică generală străine scopurilor urmărite prin recrutare.


title: Cauza C-430/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State -Țările de Jos) — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit [Decizia 2000/764/CE — Depistarea și supravegherea epidemiologică a encefalopatiei spongiforme bovine — Regulamentul (CE) nr. 2777/2000 — Măsuri de susținere a pieței — Măsuri veterinare — Contribuția Comunității la finanțarea unei părți din costul testelor — Directiva 85/73/CEE — Posibilitatea statelor membre de a finanța partea din cost care nu este acoperită de Comunitate prin perceperea unor taxe naționale pentru inspecția cărnii sau a unor taxe pentru combaterea epizootiilor]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State -Țările de Jos) — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Cauza C-430/07) (1)

   (Decizia 2000/764/CE - Depistarea și supravegherea epidemiologică a encefalopatiei spongiforme bovine - Regulamentul (CE) nr. 2777/2000 - Măsuri de susținere a pieței - Măsuri veterinare - Contribuția Comunității la finanțarea unei părți din costul testelor - Directiva 85/73/CEE - Posibilitatea statelor membre de a finanța partea din cost care nu este acoperită de Comunitate prin perceperea unor taxe naționale pentru inspecția cărnii sau a unor taxe pentru combaterea epizootiilor)
   2009/C 205/07
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV

      Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Nederlandse Raad van State — Interpretarea articolului 1 alineatul (3) din Decizia Comisiei 2000/764/CE din 29 noiembrie 2000 privind depistarea encefalopatiei spongiforme bovine la bovine și de modificare a Deciziei 98/272/CE privind supravegherea epidemiologică a encefalopatiilor spongiforme transmisibile (JO L 305, p. 35), a articolului 2 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 2777/2000 al Comisiei din 18 décembre 2000 de adoptare a unor măsuri excepționale de susținere pentru piața cărnii de vită (JO L 321, p. 47), a articolului 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 103), a Regulamentului (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat (JO L 160, p. 21, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 80) și a articolului 5 alineatul (4) ultima teză din Directiva 85/73/CEE a Consiliului din 29 ianuarie 1985 privind finanțarea inspecțiilor și a controalelor sanitar-veterinare a cărnii proaspete și a cărnii de pasăre (JO L 32, p. 14), modificată și codificată prin Directiva 96/43/CE (JO L 162, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 19, p. 61) — Depistarea ESB — Teste rapide autorizate — Finanțare exclusiv de către Comunitate sau cofinanțare obligatorie de către statele membre cu repercutarea cheltuielilor asupra operatorilor economici prin intermediul unor taxe — Hotărârea în cauza C-239/01, Germania/Comisia

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2777/2000 al Comisiei din 18 decembrie 2000 de adoptare a unor măsuri excepționale de susținere pentru piața cărnii de vită, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 111/2001 al Comisiei din 19 ianuarie 2001, trebuie interpretat în sensul că sunt vizate de această dispoziție testele de depistare a encefalopatiei spongiforme bovine efectuate în mod obligatoriu în Țările de Jos, în cursul lunilor mai și iunie 2001, pe toată carnea provenită de la bovine cu o vârstă de peste 30 de luni care au fost sacrificate în vederea consumului uman.

               2)

               Articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2777/2000, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 111/2001, trebuie interpretat în sensul că interdicția de comercializare a cărnii de vită provenite de la animale cu o vârstă de peste 30 de luni care nu a avut un rezultat negativ la testul de depistare a encefalopatiei spongiforme bovine, impusă prin acesta începând de la 1 ianuarie 2001, reprezintă o măsură veterinară, în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune, care se înscrie în programele de eradicare și de supraveghere a encefalopatiei spongiforme bovine.

               3)

               Articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2777/2000, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 111/2001, precum și articolul 4 și articolul 5 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 85/73/CEE a Consiliului din 29 ianuarie 1985 privind finanțarea inspecțiilor și a controalelor sanitar veterinare prevăzute de Directivele 89/662/CEE, 90/425/CEE, 90/675/CEE și 91/496/CEE, astfel cum a fost modificată și codificată prin Directiva 96/43/CE a Consiliului din 26 iunie 1996, trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca statele membre să perceapă taxe naționale destinate finanțării costurilor testelor de depistare a encefalopatiei spongiforme bovine. Cuantumul total al taxelor legate de operațiunile de sacrificare a bovinelor destinate consumului uman trebuie stabilit cu respectarea principiilor adoptate în ceea ce privește taxele comunitare, potrivit cărora, pe de o parte, acest cuantum nu trebuie să fie superior costurilor suportate, care acoperă cheltuielile salariale și sociale, precum și cheltuielile administrative pentru efectuarea unor astfel de teste și, pe de altă parte, este interzisă orice rambursare directă sau indirectă a unei astfel de taxe.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza T-461/14: Acțiune introdusă la 20 iunie 2014 – Arocasa/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/63

         Acțiune introdusă la 20 iunie 2014 – Arocasa/Comisia
   (Cauza T-461/14)
   2014/C 253/85
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Arocasa, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco și J. Corral García, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-392/14, Gutser/Comisia.


title: Cauza T-531/10: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2010 — Häfele/OAPI (Vorfront)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/43

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2010 — Häfele/OAPI (Vorfront)
   (Cauza T-531/10)
   ()
   2011/C 30/78
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte M. Eck și J. Dönch)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 14 septembrie 2010 în cauza R 570/2010-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Vorfront” pentru produse din clasele 6, 7, 19 și 20.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) deoarece marca comunitară avută în vedere are caracter distinctiv și nu este pur descriptivă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-322/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de către Cour de cassation (Belgia) la 4 iulie 2012 — Statul Belgian — SPF Finances/GIMLE SA

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de către Cour de cassation (Belgia) la 4 iulie 2012 — Statul Belgian — SPF Finances/GIMLE SA
   (Cauza C-322/12)
   2012/C 287/40
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Statul Belgian — SPF Finances

      Intimată: GIMLE SA

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 [alineatele] (3), (4) și (5) din cea de A patra directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale (1) trebuie interpretat în sensul că nu prevede numai menționarea de informații suplimentare în anexa la conturile anuale, ci impune, atunci când în mod evident prețul de achiziție nu corespunde valorii reale a bunurilor în discuție, oferind astfel o imagine denaturată a patrimoniului, a situației financiare, precum și a rezultatului întreprinderii, să se deroge de la principiul înregistrării în contabilitate a activelor la prețul de achiziție, iar acestea să fie înregistrate în contabilitate imediat la valoarea lor de revânzare, în cazul în care rezultă că aceasta din urmă este valoarea lor reală ?

      (1)  JO L 222, p. 11, Ediție specială 17/vol.1, p. 21.


title: Cauza F-130/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 mai 2014 – CI/Parlamentul European (Funcție publică — Remunerație — Alocații familiale — Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreţinere — Alocație dublă pentru creșterea copilului aflat în întreținere — Articolul 67 alineatul (3) din statut — Condiții de acordare — Soluționare amiabilă între părți în urma intervenției Ombudsmanului European — Punere în aplicare — Obligația de solicitudine)

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/66

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 mai 2014 – CI/Parlamentul European
   (Cauza F-130/12) (1)

   ((Funcție publică - Remunerație - Alocații familiale - Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreţinere - Alocație dublă pentru creșterea copilului aflat în întreținere - Articolul 67 alineatul (3) din statut - Condiții de acordare - Soluționare amiabilă între părți în urma intervenției Ombudsmanului European - Punere în aplicare - Obligația de solicitudine))
   2014/C 223/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CI (reprezentanți: B. Cortese și A. Salerno, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: E. Despotopoulou și M. Ecker, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei prin care s-a refuzat acordarea alocației duble pentru creșterea copilului aflat în întreținere în temeiul articolului 67 alineatul (3) din statut

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Parlamentului European din 5 decembrie 2011 prin care s-a refuzat prelungirea acordării, după data de 1 iunie 2008, a alocației duble pentru creșterea copilului aflat în întreținere, precum și a deciziei din 20 iulie 2012 prin care s-a respins reclamația.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Parlamentul European trebuie să suporte propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de CI.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013, p. 29.


title: Cauza F-43/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 iunie 2009 — Spee/Europol (Funcție publică — Personal al Europol — Post vacant — Procedură de selecție)

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/35

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 18 iunie 2009 — Spee/Europol
   (Cauza F-43/08) (1)

   (Funcție publică - Personal al Europol - Post vacant - Procedură de selecție)
   2009/C 193/57
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: David Spee (Rijswick, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial P. de Casparis, avocat, ulterior I. Blekman, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, asistați de B. Wägenbaur și R. Van der Hout, avocați)

      Obiectul

   Anularea deciziei Europol de a retrage oferta de muncă pentru care reclamantul își depusese candidatura și de a o publica ulterior, precum și o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul Spee la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008, p. 33.


title: Cauza C-186/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iulie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Tural Oguz/Secretary of State for the Home Department [Acordul de asociere CEE-Turcia — Articolul 41 alineatul (1) din protocolul adițional — Clauză de „standstill” — Libertatea de stabilire — Refuzul eliberării unui nou permis de ședere unui resortisant turc care a înființat o întreprindere cu încălcarea condițiilor stabilite prin acest permis — Abuz de drept]

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iulie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Tural Oguz/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-186/10) (1)

   (Acordul de asociere CEE-Turcia - Articolul 41 alineatul (1) din protocolul adițional - Clauză de „standstill” - Libertatea de stabilire - Refuzul eliberării unui nou permis de ședere unui resortisant turc care a înființat o întreprindere cu încălcarea condițiilor stabilite prin acest permis - Abuz de drept)
   2011/C 269/22
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Tural Oguz

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Cu participarea: Centre for Advice on Individual Rights in Europe

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Interpretarea articolului 41 alineatul (1) din protocolul adițional și protocolul financiar, semnate la 23 noiembrie 1970, anexate la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia și referitor la măsurile care urmează să fie adoptate pentru intrarea în vigoare a acestora (JO L 293, p. 4) — Regula de standstill — Domeniu de aplicare — Interdicție adresată statelor membre de a introduce noi restricții privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor — Resortisant turc care a deschis o afacere în Regatul Unit după ce a obținut permis de ședere cu condiția de a nu începe o activitate profesională fără consimțământul secretarului de stat — Refuzul de a înnoi permisul respectiv din cauza încălcării termenilor acestuia

      Dispozitivul

   Articolul 41 alineatul (1) din Protocolul adițional semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972 trebuie interpretat în sensul că poate fi invocat de un resortisant turc al cărui permis de ședere într-un stat membru este supus condiției de a nu desfășura nicio activitate comercială sau profesională și care totuși desfășoară o activitate independentă cu încălcarea acestei condiții și solicită ulterior autorităților naționale o prelungire a permisului său de ședere prevalându-se de întreprinderea creată între timp.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Hotărârea Curții din 28 ianuarie 2015 în cauza E-12/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/125/CE de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic – Nerespectarea obligației de punere în aplicare)

text:
               18.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/6

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 28 ianuarie 2015
   în cauza E-12/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/125/CE de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic – Nerespectarea obligației de punere în aplicare)
   (2015/C 201/06)
   În cauza E-2/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE prin care se declară că, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autorității AELS de Supraveghere, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la capitolul IV punctul 6 din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 67/2011 din 1 iulie 2011 a Comitetului mixt al SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin urmare Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 28 ianuarie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la capitolul IV punctul 6 din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 67/2011 din 1 iulie 2011 a Comitetului mixt al SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               obligă Islanda la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-595/14: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2014 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/26

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2014 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-595/14)
   (2015/C 138/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: F. Drexler, A. Caiola și M. Pencheva, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2014/688/UE a Consiliului din 25 septembrie 2014 privind supunerea substanțelor 4-iodo-2,5-dimetoxi-N-(2-metoxibenzil)fenetilamină (25I-NBOMe), 3,4-dicloro-N-[[1-(dimetilamino)ciclohexil]metil]benzamidă (AH-7921), 3,4-metilendioxipirovaleronă (MDPV) și 2-(3-metoxifenil)-2-(etilamino)ciclohexanonă (metoxetamină) unor măsuri de control (1);

               —

               menținerea efectelor Deciziei de punere în aplicare 2014/688/UE a Consiliului până la momentul la care aceasta va fi înlocuită cu un nou act adoptat în mod valabil.

               —

               obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, întemeiată pe articolul 263 TFUE, Parlamentul European invocă două motive.
   Primul motiv se referă la utilizarea de către Consiliu a unui temei juridic abrogat prin intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona și, alternativ, a unui temei juridic derivat care, în sine, este, conform jurisprudenței Curții, nelegal.
   Al doilea motiv vizează utilizarea de către Consiliu a unei proceduri decizionale pentru adoptarea Deciziei 2014/688/UE care nu este corectă din punct de vedere juridic. Parlamentul nu ar fi fost implicat în procedura care a condus la adoptarea deciziei atacate. Din acest fapt Parlamentul deduce, pe cale de consecință, încălcarea tratatelor și a normelor fundamentale de procedură.
   În cazul în care Curtea ar decide anularea deciziei atacate, Parlamentul apreciază că ar fi oportun ca aceasta să își exercite discreția în vederea menținerii efectelor deciziei contestate, în conformitate cu articolul 264 al doilea paragraf TFUE, până la momentul la care aceasta va fi înlocuită cu un nou act adoptat în mod valabil.

      (1)  JO L 287, p. 22.


title: Cauza C-611/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Retten i Glostrup – Danemarca) – Procedură penală împotriva Canal Digital Danmark A/S (Trimitere preliminară — Practici comerciale neloiale — Directiva 2005/29/CE — Articolele 6 și 7 — Reclamă privind un abonament de televiziune prin satelit — Preț al abonamentului care conține, pe lângă tariful lunar al abonamentului, un tarif semestrial pentru cardul necesar decodării emisiilor — Preț al abonamentului semestrial omis sau prezentat într-un mod mai puțin vizibil decât cel al abonamentului lunar — Acțiune înșelătoare — Omisiune înșelătoare — Transpunerea unei dispoziții a unei directive doar în lucrările pregătitoare ale legii naționale de transpunere, iar nu în însuși textul acestei legi)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Retten i Glostrup – Danemarca) – Procedură penală împotriva Canal Digital Danmark A/S
   (Cauza C-611/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Practici comerciale neloiale - Directiva 2005/29/CE - Articolele 6 și 7 - Reclamă privind un abonament de televiziune prin satelit - Preț al abonamentului care conține, pe lângă tariful lunar al abonamentului, un tarif semestrial pentru cardul necesar decodării emisiilor - Preț al abonamentului semestrial omis sau prezentat într-un mod mai puțin vizibil decât cel al abonamentului lunar - Acțiune înșelătoare - Omisiune înșelătoare - Transpunerea unei dispoziții a unei directive doar în lucrările pregătitoare ale legii naționale de transpunere, iar nu în însuși textul acestei legi))
   (2017/C 006/09)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Retten i Glostrup

      Partea din procedura penală principală

   Canal Digital Danmark A/S.

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatele (1) și (3) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretat în sensul că, pentru a aprecia dacă o practică comercială trebuie considerată ca fiind o omisiune înșelătoare, este necesar să se ia în considerare contextul în care se înscrie această practică, printre altele limitele proprii mediului de comunicare utilizat pentru practica comercială respectivă, limitele de spațiu sau de timp pe care le impune acest mediu de comunicare, precum și orice măsură luată de comerciant pentru a pune informațiile la dispoziția consumatorului prin alte mijloace, chiar dacă această cerință nu ar rezulta expres din modul de redactare a reglementării naționale în discuție.

               2)

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2005/29 trebuie interpretat în sensul că trebuie să fie calificată drept înșelătoare o practică comercială care constă în fracționarea prețului unui produs în mai multe elemente și în evidențierea unuia dintre acestea, având în vedere că această practică este susceptibilă, pe de o parte, să dea consumatorului mediu impresia eronată că îi este propus un preț avantajos și, pe de altă parte, să îl determine să ia o decizie comercială pe care nu ar fi luat o în altă situație, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, ținând seama de ansamblul circumstanțelor pertinente ale cauzei principale. Cu toate acestea, constrângerile de timp la care pot fi supuse anumite mijloace de comunicare, precum spoturile publicitare televizate, nu pot fi luate în considerare în vederea aprecierii caracterului înșelător al unei practici comerciale din perspectiva articolului 6 alineatul (1) din această directivă.

               3)

               Articolul 7 din Directiva 2005/29 trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un comerciant a ales să stabilească prețul unui abonament astfel încât consumatorul trebuie să achite atât un tarif lunar, cât și un tarif semestrial, această practică trebuie să fie considerată drept o omisiune înșelătoare în cazul în care prețul abonamentului lunar este evidențiat în mod deosebit în cadrul comercializării, în timp ce tariful semestrial este omis în totalitate sau este prezentat într-un mod mai puțin vizibil, în cazul în care o astfel de omisiune determină consumatorul să ia o decizie comercială pe care nu ar fi luat o în alte împrejurări, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, ținând seama de limitele proprii mediului de comunicare utilizat, de natura și de caracteristicile produsului, precum și de celelalte măsuri pe care comerciantul le a luat efectiv pentru a pune la dispoziția consumatorului informațiile semnificative referitoare la produs.

               4)

               Articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2005/29 trebuie interpretat în sensul că conține o enumerare exhaustivă a informațiilor semnificative care trebuie să figureze într-o invitație de a cumpăra. Revine instanței naționale sarcina de a aprecia dacă comerciantul în cauză și-a îndeplinit obligația de informare, ținând seama de natura și de caracteristicile produsului, dar și de mediul de comunicare utilizat pentru invitația de a cumpăra și de informațiile suplimentare eventual oferite de comerciantul respectiv. Faptul că un comerciant furnizează, într-o invitație de a cumpăra, ansamblul informațiilor enumerate la articolul 7 alineatul (4) din această directivă nu exclude posibilitatea ca respectiva invitație să fie calificată drept practică comercială înșelătoare în sensul articolului 6 alineatul (1) sau al articolului 7 alineatul (2) din directiva menționată.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza C-463/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Spania) — CLECE, S.A./María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa (Politică socială — Directiva 2001/23/CE — Transfer de întreprinderi — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Noțiunea „transfer” — Servicii de curățenie — Activitate asigurată în mod direct de o comună prin recrutarea de personal nou)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Spania) — CLECE, S.A./María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
   (Cauza C-463/09) (1)

   (Politică socială - Directiva 2001/23/CE - Transfer de întreprinderi - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Noțiunea „transfer” - Servicii de curățenie - Activitate asigurată în mod direct de o comună prin recrutarea de personal nou)
   2011/C 80/06
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: CLECE, S.A.

      Pârâte: María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Interpretarea articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20) — Domeniu de aplicare — Preluarea de către o comună, acționând în calitate de autoritate publică, a serviciului de curățenie a unei clădiri publice

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că aceasta din urmă nu se aplică unei situații în care o comună, care încredința unei întreprinderi private serviciile de curățenie a localurilor sale, decide să rezilieze contractul încheiat cu aceasta și să efectueze ea însăși activitatea de curățenie în respectivele localuri prin angajarea în acest scop de personal nou.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-348/06: Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — Total Nederland/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/19

         Acțiune introdusă la data de 4 decembrie 2006 — Total Nederland/Comisie
   (Cauza T-348/06)
   (2007/C 20/27)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Total Nederland NV (Voorburg, Țările de Jos) (reprezentantă de: A. Vandencasteele, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolului 1 din decizia din 13 septembrie 2006 a Comisiei (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos) în măsura în care stabilește existența unei încălcări continue unice de către reclamant din 1994 până în 2002 și nu din 1996 până în 2002;

               —

               anularea articolului 2 din decizie în măsura în care:

                           (i)

                           nu ia în considerare durata redusă a încălcării la care se face referire mai sus;

                           (ii)

                           nu apreciază corect gravitatea încălcării;

                           (iii)

                           nu recunoaște existența unor circumstanțe atenuante;

                           (iv)

                           majorează amenda în scopul descurajării ținând seama de cifra de afaceri a Total SA, considerând în mod greșit că aceasta a contribuit la încălcarea comisă de către reclamantă.

               —

               reducerea, în exercitarea competenței sale nelimitate în baza art. 31 din Regulamentul (CE) 1/2003 al Consiliului, a nivelului amenzii, astfel încât să reflecte în mod corect natura implicării reclamantei în această practică;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 în cauza COMP/F/38.456 — Bitum — Țările de Jos, prin care Comisia a constatat că reclamanta, împreună cu alte întreprinderi, au încălcat articolul 81 CE prin stabilirea regulată și colectivă, la vânzarea și cumpărarea bitumului rutier în Țările de Jos, a prețului brut, a unei reduceri uniforme din prețul brut pentru constructorii rutieri participanți și a unei reduceri maximale mai mici din prețul brut pentru alți constructori rutieri.
   În sprijinul cererii sale, reclamanta arată că o eroare manifestă de apreciere a fost făcută de către Comisie prin neluarea în considerare a unor probe care arătau că acordul din 1994 a fost încheiat doar pentru un an, fiind reziliat înainte de împlinirea termenului său și prin interpretarea greșită a unor probe, susținând că în 1995 s-a constatat o respectare continuă strictă a unora dintre termenii acordului din 1994.
   Mai mult decât atât, reclamanta susține că nu s-a reușit demonstrarea de către Comisie a faptului că reclamanta a implementat într-adevăr acordul, deși s-a întemeiat pe asemenea implementare atunci când a apreciat gravitatea încălcării.
   În plus, reclamanta afirmă că probe care demonstrează că a încălcat acordul nu au fost luate în considerare de către Comisie.
   În fine, reclamantul consideră că o eroare de drept a fost comisă de către Comisie prin calcularea coeficientului de descurajare aplicat la amenda reclamantului în funcție de cifra de afaceri a societății-mamă Total SA. Astfel, Comisia s-a bazat, fără justificare, pe o prezumție de participare a societății-mamă și a reținut un concept de răspundere obiectivă per se a societății-mamă.


title: Cauza C-148/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Regatul Unit) la 25 martie 2011 — Secretary of State for Work and Pensions/Margita Punakova

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Regatul Unit) la 25 martie 2011 — Secretary of State for Work and Pensions/Margita Punakova
   (Cauza C-148/11)
   2011/C 152/32
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Secretary of State for Work and Pensions

      Pârâtă: Margita Punakova

      Întrebările preliminare

   În împrejurări în care reclamanta:

               (a)

               este cetățean al Republicii Cehe;

               (b)

               a sosit pe teritoriul Regatului Unit înainte ca țara sa să adere la Uniunea Europeană;

               (c)

               a rămas în Regatul Unit după aderare;

               (d)

               ulterior s-a înregistrat ca lucrător care desfășoară activități independente în sensul articolului 49 TFUE (ex-articolul 43 CE);

               (e)

               nu mai are statut de lucrător care desfășoară activități independente, și

               (f)

               este persoana care asigură în fapt îngrijirea unui copil care și-a început studiile în cadrul sistemului de învățământ general în timp ce aceasta avea statutul de lucrător care desfășoară activități independente,

         aceasta are drept de ședere în Regatul Unit în baza următoarelor aspecte:

               (a)

               se aplică Regulamentul nr. 1612/68 (1), coroborat cu argumentația Curții Europene de Justiție din Hotărârea Baumbast și R/Secretary of State for the Home Department (C-413/99, Rec., p. I-7091), din Hotărârea London Borough of Harrow/Ibrahim pronunțată în cauza C-310/08 și din Hotărârea Teixeira/London Borough of Lambeth, pronunțată în cauza C-480/08;

               (b)

               există un principiu general de drept al Uniunii Europene care echivalează situația lucrătorilor care desfășoară activități salariate cu cea a lucrătorilor care desfășoară activități independente;

               (c)

               dacă reclamanta nu ar avea drept de ședere, acest lucru ar împiedica sau ar descuraja libertatea de stabilire, sau

               (d)

               pe alt temei?

      (1)  JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11.


title: Cauza T-544/13: Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2015 – Dyson/Comisia („Directiva 2010/30/UE — Indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic — Regulamentul delegat (UE) nr. 665/2013 — Competența Comisiei — Egalitate de tratament — Obligația de motivare”)

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/22

         Hotărârea Tribunalului din 11 noiembrie 2015 – Dyson/Comisia
   (Cauza T-544/13) (1)

   ((„Directiva 2010/30/UE - Indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic - Regulamentul delegat (UE) nr. 665/2013 - Competența Comisiei - Egalitate de tratament - Obligația de motivare”))
   (2016/C 007/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Dyson Ltd (Malmesbury, Regatul Unit) (reprezentanţi: F. Carlin, barrister, E. Batchelor şi M. Healy, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White şi K. Herrmann, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului delegat (UE) nr. 665/2013 al Comisiei din 3 mai 2013 de completare a Directivei 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește etichetarea energetică a aspiratoarelor (JO L 192, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dyson Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-423/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 15 septembrie 2014 – Fazenda Pública/Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 15 septembrie 2014 – Fazenda Pública/Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA
   (Cauza C-423/14)
   (2014/C 439/26)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Fazenda Pública

      Intimată: Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul Uniunii, în special dispozițiile articolului 78 litera (a) din Directiva 2006/112/CE (1), se opune ca […] taxa de ocupare a subsolului achitată de o societate de distribuție a gazului natural să fie repercutată asupra consumatorului final ca atare și indiferent de prețul plătit de acesta pentru gazul consumat, cu alte cuvinte, fără să fie inclusă în acest preț?
               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, formulăm următoarea întrebare preliminară:

               2)

               Dreptul Uniunii, în special dispozițiile articolelor 73-79 din Directiva 2006/112/CE, se opune ca […] taxa de ocupare a subsolului să nu fie inclusă în baza de impozitare [în scopuri de TVA] atunci când taxa de ocupare a subsolului achitată de o societate de distribuție a gazului natural este repercutată asupra consumatorului final ca atare și indiferent de prețul plătit de acesta pentru gazul consumat?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7)


title: Cauza C-261/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libertatea de stabilire — Articolul 49 TFUE — Articolul 31 din Acordul privind SEE — Restricții — Legislație fiscală — Transferul activelor în alt stat membru — Impozitarea imediată a plusvalorilor latente)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-261/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libertatea de stabilire - Articolul 49 TFUE - Articolul 31 din Acordul privind SEE - Restricții - Legislație fiscală - Transferul activelor în alt stat membru - Impozitarea imediată a plusvalorilor latente)
   2013/C 260/07
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și N. Fenger, agenți)

      Pârât: Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Vang și V. Pasternak Jørgensen, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Republica Federală Germania (reprezentanți: K. Petersen și M. T. Henze, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Schillemans și C. Wissels, precum și M. J. Langer, agenți), Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent), Republica Finlanda (reprezentant: M. Pere, agent), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și U. Persson, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 49 TFUE și a articolului 31 din Acordul privind SEE — Dispoziții fiscale care prevăd impozitarea imediată, în momentul ieșirii activelor, pentru societățile care își transferă activele în alt stat membru, însă care nu prevăd o impozitare echivalentă a transferurilor de active pe teritoriul statului respectiv

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea și prin menținerea în vigoare a articolului 8 alineatul (4) din Legea privind impozitarea societăților pe acțiuni și a altor tipuri de societăți (lovbekendtgørelse nr. 1376 om indkomstbeskatning af aktieselskaber m.v.) din 7 decembrie 2010 referitoare la impozitarea imediată a veniturilor societăților pe acțiuni și, în consecință, a unui regim fiscal care prevede taxarea imediată a plusvalorilor latente aferente unui transfer de active, realizat de o societate cu sediul în Danemarca în alt stat membru al Uniunii Europene sau într-un stat terț care este parte la Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992, Regatul Danemarcei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 TFUE și al articolului 31 din acordul menționat.

               2.

               Obligă Regatul Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Federală Germania, Regatul Spaniei, Regatul Țărilor de Jos, Republica Portugheză, Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza C-515/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Versailles (Franța) la 3 octombrie 2016 – Enedis, SA, fostă Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Versailles (Franța) la 3 octombrie 2016 – Enedis, SA, fostă Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
   (Cauza C-515/16)
   (2016/C 475/19)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d’appel de Versailles

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Enedis, SA, fostă Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF)

      Intimate: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că mecanismul obligației de achiziționare a energiei electrice produse de instalațiile care utilizează energia radiantă solară la un preț superior celui al pieței și a cărui finanțare este suportată de consumatorii finali de energie electrică, astfel cum acest mecanism rezultă din decretele ministeriale din 10 iulie 2006 (JORF nr. 171 din 26 iulie 2006, p. 11133) și din 12 ianuarie 2010 (JORF nr. 0011 din 14 ianuarie 2010, p. 727) de stabilire a condițiilor de achiziționare a acestei energii electrice coroborate cu Legea nr. 2000-108 din 10 februarie 2000 privind modernizarea și dezvoltarea serviciului public de electricitate, Decretul nr. 2000-1196 din 6 decembrie 2000 și cu Decretul nr. 2001-410 din 10 mai 2001, constituie un ajutor de stat?

               2)

               Și, în caz afirmativ, articolul 108 alineatul (3) TFUE trebuie interpretat în sensul că lipsa de notificare prealabilă către Comisia Europeană a acestui mecanism afectează validitatea decretelor menționate mai sus care implică punerea în aplicare a măsurii de ajutor în litigiu?


title: Cauza T-461/08: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/BEI ( Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii de ajutor pentru întreținere, asistență și dezvoltarea unui sistem informatic — Respingerea ofertei unui ofertant — Atribuirea contractului unui alt ofertant — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Competență — Obligația de motivare — Dreptul la un recurs efectiv — Transparență — Proporționalitate — Egalitate de tratament și nediscriminare — Criterii de selecție și de atribuire — Acțiune în despăgubire — Admisibilitate — Beneficiu nerealizat )

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/14

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/BEI
   (Cauza T-461/08) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii de ajutor pentru întreținere, asistență și dezvoltarea unui sistem informatic - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Competență - Obligația de motivare - Dreptul la un recurs efectiv - Transparență - Proporționalitate - Egalitate de tratament și nediscriminare - Criterii de selecție și de atribuire - Acțiune în despăgubire - Admisibilitate - Beneficiu nerealizat)
   2011/C 319/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și P. Katsimani, avocați)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: C. Gómez de la Cruz și T. Pietilä, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a Deciziei BEI din 31 ianuarie 2008 de a nu selecta oferta depusă de reclamantă în cadrul unei cereri de ofertă privind prestarea de servicii destinate să asigure un ajutor pentru întreținerea, asistența și dezvoltarea unui sistem informatic și de atribuire a contractului unui alt ofertant, introdusă în temeiul articolelor 225 CE și 230 CE, și, pe de altă parte, o cerere de despăgubiri, introdusă în temeiul articolelor 225 CE, 235 CE și 288 CE

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Băncii Europene de Investiții (BEI) de a nu selecta oferta prezentată de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE în cadrul cererii de ofertă 2007/S 176 215155 privind prestarea de servicii destinate furnizării unui „(a)jutor pentru întreținerea, asistența și dezvoltarea sistemului «Loans Front Office» (Serapis)” și de a atribui contractul societății Sybase BVBA.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Obligă BEI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza F-1/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 noiembrie 2009 — Putterie-De-Beukelaer/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Procedura de atestare — Evaluare a potențialului)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/76

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 noiembrie 2009 — Putterie-De-Beukelaer/Comisia
   (Cauza F-1/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Procedura de atestare - Evaluare a potențialului)
   2010/C 24/142
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Putterie-De-Beukelaer (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei de a nu o admite pe reclamantă la procedura de atestare 2007

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               O obligă pe doamna Putterie-De-Beukelaer la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009, p. 53.


title: Cauza T-854/16: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – Barata/Parlamentul

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/44

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – Barata/Parlamentul
   (Cauza T-854/16)
   (2017/C 038/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Joao Miguel Barata (Evere, Belgia) (reprezentanți: G. Pandey și D. Rovetta, avocați, și J. Grayston, solicitor)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu preliminar, dacă este cazul, declararea faptului că articolul 90 din Statutul funcționarilor este nevalid și inaplicabil în prezenta procedură conform articolului 277 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               anularea deciziei atacate în mod colectiv, și anume decizia Direcției pentru dezvoltarea resurselor umane din 29 ianuarie 2016 de a nu include numele reclamantului pe lista candidaților selectați și decizia din 25 august 2016 de respingere a căii de atac întemeiate pe articolul 90 din Statutul funcționarilor;

               —

               anularea anunțului de concurs intern 2015/023 distribuit personalului la 18 septembrie 2015;

               —

               anularea în întregime a listei provizorii a funcționarilor selectați pentru a participa la programul de formare menționat mai sus;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive privind încălcarea Statutului funcționarilor, încălcarea unor norme fundamentale de procedură, precum și încălcarea tratatelor Uniunii Europene și a principiilor generale ale dreptului Uniunii Europene.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului protecției jurisdicționale efective, pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și pe nelegalitatea și inaplicabilitatea, în temeiul articolului 277 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a articolului 90 din Statutul funcționarilor.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației privind buna administrare.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și pe existența unei discriminări.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea așteptărilor legitime ale reclamantului și pe încălcarea principiului egalității.


title: Cauza C-465/12 P: Recurs introdus la 18 octombrie 2012 de Plamen Simov împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 13 septembrie 2012 în cauza T-271/12, Plamen Simov/Comisia Europeană și Republica Bulgaria

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/55

         Recurs introdus la 18 octombrie 2012 de Plamen Simov împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 13 septembrie 2012 în cauza T-271/12, Plamen Simov/Comisia Europeană și Republica Bulgaria
   (Cauza C-465/12 P)
   2013/C 225/103
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Recurent: Plamen Simov

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și Republica Bulgaria
   Curtea (Camera a șasea) a respins recursul prin Ordonanța din 21 martie 2013 ca vădit inadmisibil.


title: Cauza T-515/14 P: Recurs introdus la 9 iulie 2014 de Christodoulos Alexandrou împotriva Hotărârii din 14 mai 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-34/13, Alexandrou/Comisia

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/56

         Recurs introdus la 9 iulie 2014 de Christodoulos Alexandrou împotriva Hotărârii din 14 mai 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-34/13, Alexandrou/Comisia
   (Cauza T-515/14 P)
   2014/C 292/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Christodoulos Alexandrou (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: R. Duta, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea admisibilității, atât din punct de vedere formal, cât și pe fond, a prezentului recurs și admiterea acestuia ca fondat și justificat;

               —

               pe cale de consecință, pentru motivele enunțate, reformarea hotărârii atacate în cazul în care aceasta nu este anulată;

               —

               în măsura în care este necesar ca urmare a anulării, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene;

               —

               obligarea intimatei la plata tuturor cheltuielilor de judecată din cele două proceduri de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe lipsa unei motivări suficiente a deciziei atacate, determinată în special de refuzul Comisiei de a admite cererea recurentului de acces la șapte întrebări cu privire la care se pretinde că nu a răspuns corect.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a dreptului de a exercita o cale de atac efectivă întrucât, fără a dispune de întrebările solicitate, recurentul ar fi lipsit de mijloace efective de a formula o cale de atac împotriva deciziei de respingere a candidaturii sale.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că Tribunalul Funcției Publice a omis să aplice articolul 44 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură.


title: Cauza C-145/11: Acțiune introdusă la 25 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/12

         Acțiune introdusă la 25 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-145/11)
   2011/C 160/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Šimerdová și A. Marghelis, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că a refuzat să valideze două cereri de autorizație de introducere pe piață pentru medicamentele de uz veterinar CT-Line 15 % Premix și CT-Line 15 % Oral Powder în cadrul procedurii descentralizate prevăzute de Directiva 2001/82/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare (1), Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 32 și 33 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, Comisia susține că Directiva 2001/82/CE, menționată anterior, nu îi permite unui stat membru, în cadrul procedurii descentralizate, să efectueze o evaluare juridică și științifică a unei cereri de autorizație. Etapa validării ar fi utilă exclusiv pentru a se verifica dacă dosarul depus este identic în toate statele membre, dacă este complet și dacă include lista statelor membre în cauză, potrivit condițiilor menționate la articolul 32 alineatul (1) din directivă. Reclamanta critică astfel pârâta pentru că refuză cereri de autorizație invocând în special motive legate de compoziția medicamentului și de forma sa farmaceutică, de pretinsa neconformitate a acestuia cu dreptul național și de eventualele riscuri pentru sănătatea publică.
   De asemenea, Comisia arată că, în etapa validării, statele membre vizate de o cerere de autorizație au obligația de a aproba raportul de evaluare prezentat de statul membru de referință, cu excepția situației în care invocă un risc potențial grav pentru sănătatea oamenilor sau a animalelor sau pentru mediu, potrivit articolului 33 din directivă. Or, autoritățile franceze nu ar fi urmat procedura prevăzută la acest articol.

      (1)  Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare (JO L 311, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 31, p. 200).


title: Cauza C-406/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (England and Wales) la 11 august 2010 — SAS Institute Inc./World Programming Ltd

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (England and Wales) la 11 august 2010 — SAS Institute Inc./World Programming Ltd
   (Cauza C-406/10)
   ()
   2010/C 346/45
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: SAS Institute Inc.

      Pârâtă: World Programming Ltd

      Întrebările preliminare

   A.
         Cu privire la interpretarea Directivei 91/250/CEE a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecția juridică a programelor pentru calculator

       (1),
         și a Directivei 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 (versiune codificată)

       (2):

               1.

               În cazul în care un program pentru calculator (denumit în continuare „primul program”) este protejat de dreptul de autor ca operă literară, articolul 1 alineatul (2) trebuie interpretat în sensul că nu reprezintă o încălcare a dreptului de autor asupra primului program crearea de către un concurent al titularului dreptului, care nu are acces la codul-sursă al primului program, fie direct, fie prin intermediul unui proces cum ar fi decompilarea codului-obiect, a unui alt program („al doilea program”) care reproduce funcțiile primului program?

               2.

               Este afectat răspunsul la întrebarea 1 de vreunul dintre următorii factori:

                           (a)

                           natura și/sau dimensiunea funcționalității primului program;

                           (b)

                           natura și/sau dimensiunea abilității, raționamentului și muncii care au fost utilizate de autorul primului program în conceperea funcționalității primului program;

                           (c)

                           nivelul de detaliu cu care a fost reprodusă funcționalitatea primului program în al doilea program;

                           (d)

                           dacă codul-sursă pentru al doilea program reproduce aspecte ale codului-sursă ale primului program într-o măsură care depășește ceea ce ar fi fost strict necesar în vederea realizării aceleiași funcționalități ca cea a primului program?

               3.

               În cazul în care primul program interpretează și execută programe de aplicații scrise de utilizatori ai primului program într-un limbaj de programare conceput de autorul primului program care conține cuvinte-cheie concepute sau selectate de autorul primului program și o sintaxă concepută de autorul primului program, articolul 1 alineatul (2) trebuie interpretat în sensul că nu reprezintă o încălcare a dreptului de autor asupra primului program scrierea celui de al doilea program astfel încât să interpreteze și să execute asemenea programe de aplicații prin folosirea acelorași cuvinte-cheie și a aceleiași sintaxe?

               4.

               În cazul în care primul program citește din fișiere de date și scrie în acestea într-un anumit format conceput de autorul primului program, articolul 1 alineatul (2) trebuie interpretat în sensul că nu reprezintă o încălcare a dreptului de autor asupra primului program scrierea celui de al doilea program astfel încât să citească din fișiere de date și să scrie în aceste fișiere în același format?

               5.

               Este influențat răspunsul la întrebările 1, 3 și 4 dacă autorul celui de al doilea program a creat acest program:

                           (a)

                           prin observarea, analizarea și testarea funcționării primului program; sau

                           (b)

                           prin citirea unui manual creat și publicat de autorul primului program care descrie funcțiile primului program (denumit în continuare „manualul”); sau

                           (c)

                           prin ambele modalități prezentate la literele (a) și (b)?

               6.

               În cazul în care o persoană are dreptul să utilizeze o copie a primului program conform unei licențe, articolul 5 alineatul (3) trebuie interpretat în sensul că licențiatul are dreptul, fără consimțământul titularului dreptului de autor, să efectueze acte de încărcare, rulare și stocare a programului pentru a observa, testa sau analiza funcționarea primului program, astfel încât să stabilească ideile și principiile care se află la baza oricărui element al programului, dacă licența permite beneficiarului acesteia să efectueze acte de încărcare, rulare și stocare a primului program, atunci când acesta este folosit în scopul specific permis de licență dar actele efectuate pentru a observa, analiza și testa primul program depășesc scopul permis de licență?

               7.

               Articolul 5 alineatul (3) trebuie interpretat în sensul că actele de observare, testare și analizare a funcționării primului program trebuie considerate ca fiind efectuate în vederea stabilirii ideilor și principiilor care se află la baza oricărui element al primului program, atunci când aceste acte sunt efectuate:

                           (a)

                           pentru a confirma modul de funcționare a primului program, în special detalii care nu sunt precizate în manual, în scopul de a scrie cel de al doilea program astfel cum se precizează în cadrul primei întrebări;

                           (b)

                           pentru a confirma modul în care primul program interpretează și execută comenzi scrise în limbajul de programare pe care le interpretează și le execută (a se vedea întrebarea 3 de mai sus);

                           (c)

                           pentru a confirma formatele fișierelor de date în care scrie primul program sau din care acesta citește (a se vedea întrebarea 4 de mai sus);

                           (d)

                           pentru a compara performanțele celui de al doilea program cu cele ale primului program, în scopul de a cerceta motivele pentru care performanțele celor două diferă și pentru a îmbunătăți performanțele celui de al doilea program;

                           (e)

                           pentru a efectua teste paralele ale primului și ale celui de al doilea program în vederea comparării rezultatelor acestora în cadrul dezvoltării celui de al doilea program, în special prin rularea acelorași scripturi de probă atât prin primul cât și prin al doilea program;

                           (f)

                           pentru a confirma rezultatul fișierului log generat de primul program în scopul de a produce un fișier log care să fie identic sau similar în aparență;

                           (g)

                           pentru a face ca primul program să emită date (de fapt, date care să asocieze coduri poștale statelor din cadrul Statelor Unite ale Americii) în scopul de a stabili dacă acestea corespund cu bazele de date oficiale conținând astfel de date, iar în cazul în care acestea nu corespund, să programeze cel de al doilea program în așa fel încât să răspundă în același mod ca primul program la aceleași date de input.

         B.
         Cu privire la interpretarea Directivei 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională

       (3)

               8.

               În cazul în care manualul este protejat ca operă literară de un drept de autor, articolul 2 litera (a) trebuie interpretat în sensul că reprezintă o încălcare a dreptului de autor asupra manualului faptul autorului celui de al doilea program de a reproduce sau de a reproduce în mod semnificativ în cadrul celui de al doilea program oricare din următoarele elemente descrise în manual:

                           (a)

                           selecția de operațiuni statistice care au fost implementate în primul program;

                           (b)

                           formulele matematice folosite în manual pentru descrierea acestor operațiuni;

                           (c)

                           comenzile specifice sau combinațiile de comenzi prin care aceste operațiuni pot fi invocate;

                           (d)

                           opțiunile pe care autorul primului program le-a oferit în privința diverselor comenzi;

                           (e)

                           cuvintele-cheie și sintaxa recunoscute de primul program;

                           (f)

                           valorile implicite pe care autorul primului program a ales să le implementeze pentru cazurile în care o anumită comandă sau opțiune nu este specificată de utilizator;

                           (g)

                           numărul de iterații pe care primul program le va efectua în anumite circumstanțe?

               9.

               Articolul 2 litera (a) trebuie interpretat în sensul că reprezintă o încălcare a dreptului de autor asupra manualului faptul autorului celui de al doilea program de a reproduce sau de a reproduce semnificativ într-un manual care descrie al doilea program cuvintele-cheie și sintaxa recunoscute de primul program?

      (1)  JO L 122, p. 42, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 114.

      (2)  Directiva 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (versiune codificată) (JO L 111, p. 16).

      (3)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Hotărârea Curții din 28 ianuarie 2015 în cauza E-13/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2004/113/CE din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii)

text:
               18.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/7

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 28 ianuarie 2015
   în cauza E-13/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2004/113/CE din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii)
   (2015/C 201/07)
   În cauza E-13/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE prin care se declară că, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autorității AELS de Supraveghere, fără întârziere, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 21c din anexa XVIII la Acordul privind SEE (Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii), astfel cum a fost adaptat la acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 147/2009 din 4 decembrie 2009 a Comitetului mixt, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin urmare Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 28 ianuarie 2015, o hotărâre a cărei parte dispozitivă prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 21c din anexa XVIII la Acordul privind SEE (Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 147/2009 din 4 decembrie 2009 a Comitetului mixt, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE;

               2.

               obligă Islanda la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-16/06 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2008 — Les Éditions Albert René SARL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Orange A/S (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolele 8 și 63 — Marca verbală MOBILIX — Opoziția titularului mărcii verbale comunitare și naționale OBELIX — Respingerea în parte a opoziției — Reformatio in peius — Teoria așa numită a neutralizării — Modificarea obiectului litigiului — Documente anexate la cererea introductivă prezentată Tribunalului ca probă nouă)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2008 — Les Éditions Albert René SARL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Orange A/S
   (Cauza C-16/06 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolele 8 și 63 - Marca verbală MOBILIX - Opoziția titularului mărcii verbale comunitare și naționale OBELIX - Respingerea în parte a opoziției - Reformatio in peius - Teoria așa numită „a neutralizării’ - Modificarea obiectului litigiului - Documente anexate la cererea introductivă prezentată Tribunalului ca probă nouă)
   (2009/C 44/03)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Les Éditions Albert René SARL (reprezentant: J. Pagenberg, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Orange A/S (reprezentant: J. Balling, avocat)
   Obiectul
   Recurs împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 27 octombrie 2005, Éditions Albert René/OAPI și Orange (MOBILIX) (T-336/03), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de titularul mărcii verbale comunitare și naționale „OBELIX” pentru anumite produse și servicii incluse, printre altele, în clasele 9, 16, 28, 35, 41 și 42 împotriva Deciziei R 559/2002-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 iulie 2003 de respingere parțială a acțiunii introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se respinge opoziția formulată împotriva cererii de înregistrare a mărcii verbale „MOBILIX” pentru anumite produse și servicii incluse în clasele 9, 16, 35, 37, 38 et 42
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Les Éditions Albert René Sàrl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza T-414/06 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 5 martie 2008 — Combescot/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcție publică — Funcționari — Inadmisibilitatea acțiunii în fața Tribunalului Funcției Publice — Termen de introducere a acțiunii)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 5 martie 2008 — Combescot/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-414/06 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Inadmisibilitatea acțiunii în fața Tribunalului Funcției Publice - Termen de introducere a acțiunii)
   (2008/C 92/54)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Philippe Combescot (Popayán, Columbia) (reprezentanți: A. Maritati și V. Messa, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Joris și M. Velardo, agenți, asistați de S. Corongiu, avocat)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 19 octombrie 2006, Combescot/Comisia (F-114/05, nepublicată încă în Recueil) și care are ca obiect anularea acestei hotărâri.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Philippe Combescot să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-388/10 P: Recurs introdus la 2 august 2010 de Félix Muñoz Arraiza împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 9 iunie 2010 în cauza T-138/09, Félix Muñoz Arraiza/OAPI și Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/7

         Recurs introdus la 2 august 2010 de Félix Muñoz Arraiza împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 9 iunie 2010 în cauza T-138/09, Félix Muñoz Arraiza/OAPI și Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja
   (Cauza C-388/10 P)
   ()
   2010/C 301/09
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Félix Muñoz Arraiza (reprezentanți: J. Grimau Muñoz și J. Villamor Muguerza, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii din 9 iunie 2010 a Tribunalului (Camera a cincea) în cauza T-138/09 pentru motivul că mărcile invocate în susținerea opoziției sunt pe deplin compatibile cu marca comunitară „Riojavina”, cererea de înregistrare nr. 4 121 621;

               —

               obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               A.

               Primul motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) privind marca comunitară (denumit în continuare „RMC”). De asemenea, motivul întemeiat pe încălcarea acestui articol se împarte în două aspecte:

                           —

                           Denaturarea faptelor, denaturarea listei produselor și serviciilor desemnate efectiv în cererea de înregistrare a mărcii și nerespectarea Hotărârii Canon pronunțate de Curte la 29 septembrie 1998 (C-39/97 (2)), JO OAPI 12/98, p. 1419, punctul 23, în legătură cu hotărârile Curții din 9 decembrie 1981 (C-193/80) și din 15 octombrie 1985 (C-281/83).
                           În cadrul acestui aspect al motivului, reclamanta arată că Tribunalul a efectuat o limitare a listei produselor desemnate efectiv în cererea de înregistrare a mărcii comunitare „oțeturi” la „oțeturi din vin” pe baza a două argumente: primul constă în invocarea unei definiții normative, indirecte, indicate și naționale a noțiunii „oțet”, și anume prima dispoziție suplimentară a Legii spaniole 24/2003 cu privire la vița-de-vie și vin, în detrimentul definiției normative și directe întemeiate pe dreptul comunitar ce rezultă din hotărârile pronunțate de Curte la 9 decembrie 1981 (C-193/80) și respectiv la 15 octombrie 1985 (C-281/83). Aceste hotărâri arată în mod evident că dreptul comunitar definește oțetul ca o noțiune generică îndepărtându-l complet de orice conotație privind originea vinicolă. Al doilea argument potrivit căruia Tribunalul utilizează pentru a plasa pe același plan oțetul și oțetul de vin constă în a afirma că întreprinderile vinicole produc în mod obișnuit oțet din vin, fapt care denaturează faptele deoarece această afirmație este ea însăși întemeiată pe asimilarea categoriei „oțetului” cu cea a „oțetului din vin”. În plus, hotărârile C-193/80 și C-281/83 fac legătura între caracterul generic al oțetului și teritoriul relevant pentru a stabili o comparație în cadrul analizei riscului de confuzie. În schimb, Tribunalul denaturează teritoriul pertinent afirmând că oțetul cel mai frecvent consumat și produs „în lume” este oțetul de vin, precizându-se că teritoriul relevant este cel al Uniunii Europene.

                           —

                           Nerespectarea normelor de procedură în materia administrării probelor și a sarcinii probei enunțate în hotărârile Curții din 14 septembrie 1999 (C-375/97) (3) și din 4 mai 1999 (cauzele conexate C-108/97 și C-109/97) (4).
                           În cadrul acestui aspect al motivului, reclamanta impută Tribunalului că a efectuat comparația semnelor bazându-se pe premisa, neconfirmată în procedură, a notorietății și/sau a caracterului distinctiv crescut al mărcii „Rioja”.

               B.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea, prin analogie, a articolului 43 din Regulamentul nr. 40/94 (5), în prezent articolul 42 din RMC.
               Reclamanta impută Tribunalului că a limitat lista produselor și serviciilor desemnate efectiv din cauza declarării viitoare a mărcii solicitate, fapt posibil numai pentru mărcile înregistrate de cel puțin cinci ani și sub rezerva dovezii prealabile a utilizării solicitate de titularul mărcii atacate în temeiul articolului 42 alineatul (2) din RMC.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009, JO L 78, p. 1.

      (2)  Rec. p. I-5507.

      (3)  Rec. p. I-5421.

      (4)  Rec. p. I-2779.

      (5)  JO 1994 L 11, p. 1.


title: Cauza C-36/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 93/16/CEE — Formare profesională specifică impusă pentru a profesa ca medic generalist — Transpunere incorectă)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/12

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-36/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 93/16/CEE - Formare profesională specifică impusă pentru a profesa ca medic generalist - Transpunere incorectă)
   (2008/C 301/23)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 30, 31 și 36 din Directiva 93/16/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind facilitarea liberei circulații a medicilor și recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare (JO L 165, p. 1, Ediție specială 06/vol. 2, p. 139) — Formare profesională specifică impusă pentru a profesa ca medic generalist
   Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea și menținerea în vigoare a unor norme precum cele din articolul 29 alineatele d.1 și d.2 din Legea 3209/2003 care nu sunt conforme cu articolele 30, 31 și 36 din Directiva 93/16/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind facilitarea liberei circulații a medicilor și recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 mai 2001, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 30, 31 și 36.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-37/10 P: Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2012 — De Nicola/BEI ( „Recurs — Funcție publică — Personalul BEI — Evaluare — Promovare — Exercițiul de evaluare și de promovare 2006 — Decizia comitetului de recurs — Întinderea controlului — Asigurare de sănătate — Refuzul suportării unor cheltuieli medicale — Cerere de despăgubire” )

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/17

         Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2012 — De Nicola/BEI
   (Cauza T-37/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Personalul BEI - Evaluare - Promovare - Exercițiul de evaluare și de promovare 2006 - Decizia comitetului de recurs - Întinderea controlului - Asigurare de sănătate - Refuzul suportării unor cheltuieli medicale - Cerere de despăgubire)
   2012/C 165/29
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanți: G. Nuvoli și F. Martin, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009, De Nicola/BEI (F-55/08, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009, De Nicola/BEI (F-55/08, nepublicată încă în Repertoriu), în măsura în care prin aceasta se resping, în primul rând, concluziile formulate de domnul Carlo De Nicola privind anularea deciziei comitetului de recurs al Băncii Europene de Investiții (BEI), în al doilea rând, concluziile acestuia privind anularea deciziei de respingere a promovării sale în cadrul exercițiului 2006, precum și a tuturor actelor conexe, ulterioare și prealabile acestei decizii, și, în al treilea rând, concluziile acestuia privind recunoașterea răspunderii BEI din cauza hărțuirii pe care ar fi exercitat-o în privința sa și privind repararea prejudiciilor pretinse ca urmare a acestui fapt.

               2.

               Respinge în rest recursul.

               3.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               4.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-94/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Funcții de căpitan și de secund — Condiția cetățeniei)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/9

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-94/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Funcții de căpitan și de secund - Condiția cetățeniei)
   (2009/C 6/15)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și L. Lozano Palacios, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentanți: B. Plaza Cruz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 39 CE — Cerința cetățeniei spaniole pentru exercitarea funcțiilor de căpitan și de prim ofițer pe anumite vapoare care arborează pavilionul spaniol — Incompatibilitate cu dreptul comunitar
   Dispozitivul

               1)

               Prin menținerea în legislația sa a cerinței cetățeniei spaniole pentru exercitarea funcțiilor de căpitan și de secund pe toate navele care arborează pavilionul spaniol, altele decât navele comerciale cu o capacitate mai mică de 100 de tone-registru, care transportă mărfuri sau mai puțin de 100 de pasageri, care operează exclusiv între porturi sau puncte situate în zone în care Regatul Spaniei își exercită suveranitatea, drepturi suverane sau jurisdicția, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dreptului comunitar, în special în temeiul articolului 39 CE.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


               20.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 74/65

         Cerere înaintată de Oslo tingrett la 26 noiembrie 2007 pentru un aviz consultativ al Curții AELS în cauza L'Oréal Norge AS c. Smart Club Norge AS
   (Cauza E-10/07)
   (2008/C 74/15)
   Prin scrisoarea din 26 noiembrie 2007, s-a înaintat o cerere către Curtea AELS din partea Oslo tingrett (instanța districtului Oslo), care a fost primită la grefa instanței la data de 29 noiembrie 2007, pentru un aviz consultativ în cauza L'Oréal Norge AS c. Smart Club Norge AS, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Prin articolul 7 alineatul (1) din Directiva 89/104/CEE a Consiliului se înțelege că titularul unei mărci comerciale are dreptul de a împiedica importurile din țări terțe aflate în afara SEE, atunci când astfel de importuri au loc fără consimțământul titularului mărcii comerciale?

               2.

               Prin articolul 7 alineatul (1) din Directiva 89/104/CEE se înțelege că este permisă epuizarea internațională?


title: Cauza T-603/11: Ordonanța Tribunalului din 27 martie 2014 – Ecologistas en Acción/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind realizarea unui proiect industrial într-o zonă protejată în temeiul Directivei 92/43/CEE — Documente care emană de la un stat membru — Opoziție manifestată de statul membru — Respingerea cererii de acces — Excepție privind protecția obiectivelor activităţilor de inspecţie, de anchetă şi de audit — Excepție privind protecția procedurilor jurisdicţionale — Informații privind mediul — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Acțiune vădit nefondată” ]

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/24

         Ordonanța Tribunalului din 27 martie 2014 – Ecologistas en Acción/Comisia
   (Cauza T-603/11) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind realizarea unui proiect industrial într-o zonă protejată în temeiul Directivei 92/43/CEE - Documente care emană de la un stat membru - Opoziție manifestată de statul membru - Respingerea cererii de acces - Excepție privind protecția obiectivelor activităţilor de inspecţie, de anchetă şi de audit - Excepție privind protecția procedurilor jurisdicţionale - Informații privind mediul - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Acțiune vădit nefondată”])
   2014/C 159/33
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. Doreste Hernández, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira şi I. Martínez del Peral, agenţi)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentanţi: iniţial S. Centeno Huerta, ulterior M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 23 septembrie 2011 de respingere a cererii reclamantei de acordare a accesului la anumite documente referitoare la aprobarea proiectului privind construirea unui port la Granadilla (Tenerife, Spania), transmise de autoritățile spaniole Comisiei în cadrul aplicării Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Ecologistas en Acción-CODA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-281/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Thomas Schmidt/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/37

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Thomas Schmidt/TUIfly GmbH
   (Cauza C-281/17)
   (2017/C 239/47)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Thomas Schmidt

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol.12, p. 218)