title: Cauza T-581/15: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2015 – Syndial/Comisia

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/71

         Acțiune introdusă la 1 octombrie 2015 – Syndial/Comisia
   (Cauza T-581/15)
   (2015/C 398/85)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Syndial SpA – Attività Diversificate (San Donato Milanese, Italia) (reprezentanți: L. Acquarone și S. Grassi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea și/sau reformarea notei Comisiei Europene – Secretariatul General Ref. Ares(20015)3238796 din 3 august 2015, intitulată „Decizia Secretariatului General adoptată în numele Comisiei, în temeiul articolului 4 din normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001”, privind „Cererea de confirmare a accesului la documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 – GESTDEM 2015/2796”, prin care s-a confirmat refuzul Direcției Generale Mediu a Comisiei Europene prin nota ENV.D.2/MC/vf/ARES(2015) din 16 iunie 2015 cu referire la cererea de acces la documente formulată de Syndial S.p.A. prin nota INAMB-10/15 din 6 mai 2015, transmisă prin e-mail certificat la data de 8 mai 2015 și, prin urmare, constatarea dreptului societății Syndial de a lua cunoștință de documentația referitoare la procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor nr. 2009/4426 prin dispunerea prezentării, integrală sau parțială, a actelor și a documentelor solicitate prin cererea de acces formulată prin nota sus-menționată INAMB-10/15 din 6 mai 2015, transmisă prin e-mail certificat la data de 8 mai 2015, precum și, de asemenea, confirmarea dreptului Syndial de a fi ascultată formal de către Comisie pentru clarificarea și confirmarea informațiilor disponibile în cadrul respectivei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea și/sau aplicarea eronată a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

                           —

                           Reclamanta susține că, în speță, nu a fost apreciată corect limita excepției invocate de Comisie cu privire la accesul la documentele referitoare la procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor nr. 2009/4426, constituită de existența unui „interes public superior [care] justifică divulgarea”, prevăzută la articolul 4 alineatul (2) ultima teză din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

                           —

                           Proiectul de asanare autorizat și deja realizat, destinat să fie executat direct de Syndial (proprietar al zonei) în situl Cengio, respectă deplin principiile comunitare în materie de reabilitare și de depoluare a zonelor afectate de o contaminare istorică.

                           —

                           Poziția adoptată de Republica Italiană în cadrul procedurii nr. 2009/4426 pare să sacrifice, în mod neașteptat, interesul public urmărit pe plan național printr-o acceptare automată a obiecțiunilor formulate de Comisie, omițând că procedura care a dus la autorizarea proiectului de asanare a sitului a urmat etapele prevăzute pe plan național în vederea autorizării și aceasta chiar la ministerul care, în prezent, contestă validitatea respectivei proceduri. Prin urmare, faptul de a permite Syndial să verifice că respectarea conformității cu principiile comunitare continuă să fie controlată în mod concret constituie un interes public superior și relevant în sensul articolului 4 alineatul (2).

                           —

                           Interesul urmărit prin cererile formulate de Syndial nu este de natură privată – de altfel legitim – , ci cuprinde interesul cu caracter public, mai relevant, prin care se urmărește protecția efectivă a interesului pentru o desfășurare corectă și în bune condiții a procedurii comunitare respective și a acțiunii administrative interne (care sunt expres protejate în temeiul, în primul rând, al articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în al doilea rând, al articolului 97 din Constituția Republicii Italiene), care nu se referă numai la dreptul la apărare al particularilor (direct interesați de efectele deciziilor adoptate în cadrul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor), dar și, în special, la dreptul fundamental la informație în materie de mediu care rezultă din principiile dreptului Uniunii [articolul 191 alineatul (2) și alineatul (3) primul paragraf coroborat cu principiul prevăzut la articolul 11 TFUE, pus în aplicare și prin aderarea Uniunii Europene la Convenția de la Aarhus din 27 iunie 1998].

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea și/sau aplicarea eronată a articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001. Refuzul nelegal al accesului parțial.

                           —

                           Prezumția generală de nedivulgare prevăzută la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 „nu exclude dreptul respectivelor persoane interesate de a dovedi că un anumit document a cărui divulgare este solicitată nu face obiectul prezumției menționate sau că există un interes public superior care justifică divulgarea acestui document în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001” (a se vedea Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2015 în cauza T-456/13, punctul 64).

                           —

                           În speță, este vorba despre o cerere de acces la documente a căror divulgare nu contravine niciunui interes public, ci, în realitate, contribuie la îndeplinirea acestuia, întrucât numai din cunoașterea documentelor se pot deduce elemente utile nu numai pentru a respinge din punct de vedere tehnic și juridic obiecțiunile invocate în cadrul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, dar și pentru a demonstra validitatea procedurii urmărite, în deplin acord cu organismele competente, pentru a identifica proiectul cel mai potrivit de depoluare a sitului Cengio, ce aparținea anterior ACNA, în conformitate cu principiile comunitare în materie de reabilitare a siturilor afectate de contaminări istorice și în materie de sustenabilitate a măsurilor de mediu, precum și pentru realizarea acestui proiect.

                           —

                           Accesul ar fi putut să fie limitat la indicarea documentelor depuse de Republica Italiană, după ocultarea celor care au fost deja depuse la dosarul procedurii.


title: Cauza C-556/07: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/20

         Acțiune introdusă la 13 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-556/07)
   (2008/C 37/30)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Nolin și M. van Heezik, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că a omis să controleze, să inspecteze și să supravegheze în mod satisfăcător activitatea de pescuit, în special în ceea ce privește interzicerea setcilor în derivă pentru capturarea anumitor specii, și că nu s-a asigurat că se iau măsuri adecvate împotriva celor care încălcă normele comunitare din domeniul utilizării setcilor în derivă, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 și al articolului 31 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 2847/1993 (1) și al articolului 23 alineatele (1) și (2), al articolului 24 și al articolului 25 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 2371/2002 (2);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa, Comisia îi reproșează pârâtei faptul că aplică în mod incorect reglementarea comunitară referitoare la pescuit. Această aplicare incorectă ar consta, pe de o parte, în faptul că autoritățile franceze nu consideră că „thonaille” este o setcă în derivă, în timp ce, datorită caracteristicilor sale tehnice, aceasta ar reprezenta tocmai o astfel de setcă interzisă prin reglementarea comunitară. Împrejurarea că această „thonaille” ar putea fi fixată cu ajutorul unei ancore plutitoare ar fi, în această privință, lipsită de pertinență în măsura în care fixarea respectivă nu ar implica faptul că aceasta nu ar putea pluti în derivă din cauza curenților marini sau a vântului, ci numai că este menținută prin flotoare și prin balast pentru optimizarea eficienței sale și pentru a se evita ca aceasta să se întindă orizontal imediat sub suprafață.
   Neîndeplinirea obligațiilor ar consta, pe de altă parte, în lipsa unui sistem de control eficient pentru respectarea interzicerii setcilor în derivă pentru capturarea anumitor specii și în faptul că nu s-a dat curs urmăririi încălcărilor constatate. Controalele ar avea ca obiect numai respectarea legislației naționale, mai puțin strictă decât legislația comunitară, iar sancțiunile aplicate în cazul nerespectării respectivei legislații ar fi ușoare și cu efect disuasiv redus.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului (JO L 261, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 2, p. 109).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (JO L 358, p. 59, Ediție specială, 04/vol. 6, p. 237).


title: Cauza C-583/13 P: Recurs introdus la 15 noiembrie 2013 de Deutsche Bahn și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 6 septembrie 2013 în cauza T-289/11, Deutsche și alții/Comisia Europeană

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/9

         Recurs introdus la 15 noiembrie 2013 de Deutsche Bahn și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 6 septembrie 2013 în cauza T-289/11, Deutsche și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-583/13 P)
   2014/C 24/17
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (reprezentanți: W. Deselaers, E. Venot, J. Brückner, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Spaniei, Consiliul Uniunii Europene, Autoritatea de Supraveghere AELS

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului pronunțate la 6 septembrie 2013 în cauzele conexate T-289/11, T-290/11 și T/521/11;

               —

               anularea Deciziilor C(2011) 1774 din 14 martie 2011, C(2011) 2365 din 30 martie 2011 și C(2011) 5230 din 14 iulie 2011 ale Comisiei, prin care s-au dispus inspecții în conformitate cu articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) al Consiliului la Deutsche Bahn AG, precum și la toate filialele acesteia (cazurile COMP/39.678 și COMP/39.731); și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, atât în primă instanță cât și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentele invocă patru motive:

               În primul rând, Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod incorect dreptul fundamental la inviolabilitatea domiciliului și jurisprudența relevantă a Curții Europene a Drepturilor Omului. Cu privire chiar la întinderea atingerii aduse acestui drept fundamental și la riscul unor prejudicii ireparabile, este disproporționat ca Comisia, care acționează în calitate de autoritate însărcinată cu efectuarea anchetei și care dispune de competențe largi, să procedeze la verificări fără autorizare prealabilă din partea unei instanțe.

               În al doilea rând, Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod incorect dreptul fundamental la un control jurisdicțional efectiv. Un simplu control jurisdicțional a posteriori nu oferă întreprinderilor în cauză un control jurisdicțional efectiv în cazul unor verificări din partea Comisiei.

               În al treilea rând, Tribunalul a calificat în mod greșit drept fapte descoperite din întâmplare documentele, obținute în cadrul verificării și fără legătură cu obiectul anchetei, referitoare la pretinsele atingeri aduse concurenței, în pofida faptului că aceste documente erau supuse unei interdicții de utilizare. Agenții Comisiei au fost informați anterior acestei verificări în legătură cu suspiciuni fără legătură cu obiectul anchetei. Întâmplarea a fost, așadar, provocată în mod artificial de Comisie care a extins astfel ilegal, în mod potențial, excepția privind faptele descoperite din întâmplare (1), stabilită de Curte și care trebuie să facă obiectul unei interpretări restrictive.

               În sfârșit, Tribunalul a încălcat regulile privind sarcina probei. Pare logic sau, cel puțin, nu poate fi exclus ca anumite documente să fi fost obținute drept pseudo „fapte descoperite din întâmplare” numai ca urmare a informării prealabile ilicite a agenților Comisiei, și anume cu privire la un subiect fără legătură cu obiectul anchetei. Întrucât este imposibil ca recurentele să aducă dovada unei astfel de cauzalități și că această împrejurare nu le este imputabilă, ar fi indicată răsturnarea sarcinii probei în temeiul căreia i-ar reveni Comisiei obligația de a aduce dovada că aceste documente sunt rezultatul unei descoperiri întâmplătoare.

      (1)  Hotărârea din 17 octombrie 1989, Dow Benelux/Comisia (85/87, Rec., p.3137).


title: Cauza C-92/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — RWE Vertrieb AG/Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV [Directiva 2003/55/CE — Piața internă în sectorul gazelor naturale — Directiva 93/13/CEE — Articolul 1 alineatul (2) și articolele 3-5 — Contracte încheiate între vânzători sau furnizori și consumatori — Condiții generale — Clauze abuzive — Modificare unilaterală de către vânzător sau furnizor a prețului serviciului — Referire la o reglementare imperativă concepută pentru altă categorie de consumatori — Aplicabilitatea Directivei 93/13/CEE — Obligația privind o redactare clară și inteligibilă și privind transparența]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — RWE Vertrieb AG/Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV
   (Cauza C-92/11) (1)

   (Directiva 2003/55/CE - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Directiva 93/13/CEE - Articolul 1 alineatul (2) și articolele 3-5 - Contracte încheiate între vânzători sau furnizori și consumatori - Condiții generale - Clauze abuzive - Modificare unilaterală de către vânzător sau furnizor a prețului serviciului - Referire la o reglementare imperativă concepută pentru altă categorie de consumatori - Aplicabilitatea Directivei 93/13/CEE - Obligația privind o redactare clară și inteligibilă și privind transparența)
   2013/C 156/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: RWE Vertrieb AG

      Pârât: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 1 alineatul (2), precum și a articolelor 3 și 5 coroborate cu punctul 1 litera (j) și cu punctul 2 litera (b) a doua teză din anexă din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială15/vol. 2, p. 273) — Interpretarea articolului 3 alineatul (3) coroborat cu anexa A literele (b) și (c) la Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (JO L 176, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80) — Clauză care stabilește dreptul furnizorului de a modifica unilateral prețul serviciului printr-o referire la o reglementare imperativă concepută pentru o altă categorie de consumatori — Aplicabilitea Directivei 93/13/CEE — Cerințe privind redactarea clară și inteligibilă și privind transparența

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că această directivă se aplică clauzelor din condițiile generale inserate în contracte încheiate între un vânzător sau furnizor și un consumator, care preiau o normă din dreptul național aplicabilă altei categorii de contracte și care nu sunt supuse reglementării naționale în cauză.

               2.

               Articolele 3 și 5 din Directiva 93/13 coroborate cu articolul 3 alineatul (3) din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE trebuie interpretate în sensul că, în scopul de a aprecia dacă o clauză contractuală standard, prin care o întreprindere de distribuție își rezervă dreptul de a modifica costurile furnizării gazelor naturale, respectă sau nu respectă cerințele de bună-credință, de echilibru și de transparență impuse prin aceste dispoziții, prezintă printre altele, o importanță esențială:

                           —

                           aspectul dacă în contract se indică în mod transparent metoda în conformitate cu care variază respectivele costuri sau motivele acestei variații, astfel încât consumatorul să poată să prevadă, pe baza unor criterii clare și inteligibile, eventualele modificări ale acestor costuri. Lipsa unei informări în acest sens înaintea încheierii contractului nu poate, în principiu, să fie compensată prin simplul fapt că, în cursul executării contractului, consumatorii vor fi informați despre modificarea costurilor cu un preaviz rezonabil și despre dreptul lor de a rezilia contractul în cazul în care nu doresc să accepte această modificare și

                           —

                           aspectul dacă facultatea de reziliere conferită consumatorului poate, în condițiile concrete, să fie realmente exercitată.

                     Revine instanței de trimitere obligația de a efectua aprecierea menționată în funcție de toate împrejurările specifice fiecărei spețe, inclusiv în funcție de ansamblul clauzelor care figurează în condițiile generale ale contractelor de consum din care face parte clauza în litigiu.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza C-476/08 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 decembrie 2009 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia [Recurs — Regulamentele (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și 2342/2002 — Contracte de achiziții publice atribuite de instituțiile comunitare în nume propriu — Eroare în raportul comisiei de evaluare — Obligație de a motiva respingerea ofertei unui ofertant]

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/14

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 decembrie 2009 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia
   (Cauza C-476/08 P) (1)

   (Recurs - Regulamentele (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și 2342/2002 - Contracte de achiziții publice atribuite de instituțiile comunitare în nume propriu - Eroare în raportul comisiei de evaluare - Obligație de a motiva respingerea ofertei unui ofertant)
   2010/C 24/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentant: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Wilderspin și E. Manhaeve, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 10 septembrie 2008, Evropaïki Dynamiki/Comisia (T-59/05), prin care Tribunalul a respins o acțiune prin care se urmărea anularea Deciziei Comisiei din 23 noiembrie 2004 de respingere a ofertei recurentei în cadrul unei proceduri de cerere de ofertă privind prestarea de servicii de dezvoltare și de întreținere a sistemelor informatice, precum și a serviciilor de asistență conexe, destinate sistemelor informatice financiare ale DG Agricultură, precum și a deciziei de a atribui contractul unui alt ofertant — Obligația de a motiva respingerea unei oferte a unui ofertant

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza C-336/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Hannover — Germania) — Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG/Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk (Directiva 2002/22/CE — Articolul 31 alineatul (1) — Obligații rezonabile de difuzare ( must carry ) — Reglementare națională prin care operatorii de rețele de cablu analogice sunt obligați să acorde acces în rețelele lor de cablu tuturor programelor de televiziune care pot fi difuzate pe cale terestră — Principiul proporționalității)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/14

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Hannover — Germania) — Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG/Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk
   (Cauza C-336/07) (1)

   (Directiva 2002/22/CE - Articolul 31 alineatul (1) - Obligații rezonabile de difuzare („must carry’) - Reglementare națională prin care operatorii de rețele de cablu analogice sunt obligați să acorde acces în rețelele lor de cablu tuturor programelor de televiziune care pot fi difuzate pe cale terestră - Principiul proporționalității)
   (2009/C 44/23)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Hannover
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk

      Cu participarea: Norddeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen, ARTE GEIE, Bloomberg LP, Mitteldeutscher Rundfunk, MTV Networks Germany GmbH, succesoare în drepturi a VIVA Plus Fernsehen GmbH, VIVA Music Fernsehen GmbH & Co. KG, MTV Networks Germany GmbH, succesoare în drepturi a MTV Networks GmbH & Co. oHG, Westdeutscher Rundfunk, RTL Television GmbH, RTL II Fernsehen GmbH & Co. KG, VOX Film und Fernseh-GmbH & Co. KG, RTL Disney Fernsehen GmbH & Co. KG, SAT. 1 Satelliten-Fernsehen GmbH și alții, Regio.TV GmbH, Eurosport SA, TM-TV GmbH & Co. KG, ONYX Television GmbH, Radio Bremen, Hessischer Rundfunk, Nederland 2, Hamburg 1 Fernsehen Beteiligungs GmbH & Co. KG, Turner Broadcasting System Deutschland GmbH, n-tv Nachrichtenfernsehen GmbH & Co. KG, Bayerischer Rundfunk, Deutsches Sportfernsehen GmbH, NBC Europe GmbH, BBC World, Mediendienst Borkum — Kurverwaltung NSHB Borkum GmbH, Friesischer Rundfunk GmbH, Home Shopping Europe GmbH & Co. KG, Euro News SA, Reise-TV GmbH & Co. KG, SKF Spielekanal Fernsehen GmbH, TV 5 Europe, DMAX TV GmbH & Co. KG, fostă XXP TV — Das Metropolenprogramm GmbH & Co. KG, RTL Shop GmbH
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Hannover — Interpretarea articolului 31 alineatul (1) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213) — Reglementare națională care obligă operatorii rețelelor de cablu analogice să integreze în rețelele lor de cablu toate programele de televiziune autorizate pentru difuzarea terestră și care prevede că, în cazul unui număr prea mic de canale, autoritatea națională competentă trebuie să stabilească o ordine de prioritate a candidaților având ca rezultat utilizarea tuturor canalelor disponibile ale operatorului de cablu în cauză
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 31 alineatul (1) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal) trebuie interpretat în sensul că acesta nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care îl obligă pe operatorul de cablu să acorde acces în rețeaua sa de cablu analogică canalelor și serviciilor de televiziune care sunt difuzate deja pe cale terestră, având astfel ca rezultat utilizarea a mai mult de jumătate dintre canalele disponibile ale acestei rețele și care prevede, în cazul unui număr prea mic de canale disponibile, o ordine de prioritate a candidaților având ca rezultat utilizarea tuturor canalelor disponibile ale rețelei menționate, în măsura în care aceste obligații nu conduc la consecințe economice nerezonabile, situație care trebuie verificată de către instanța de trimitere.

               2)

               Noțiunea „servicii de televiziune”, în sensul articolului 31 alineatul (1) din Directiva 2002/22, cuprinde serviciile posturilor de televiziune sau furnizorilor de servicii media, precum teleshoppingul, în măsura în care condițiile prevăzute la această dispoziție sunt îndeplinite, situație care trebuie apreciată de către instanța de trimitere.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-215/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit) — Pacific World Limited, FDD International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Seturi de unghii false din plastic turnat — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1417/2007 — Alte articole din material plastic (poziția 3926 ) — Preparate pentru manichiură sau pedichiură (poziția 3304 ) — Instrumente și seturi de instrumente pentru manichiură sau pedichiură (poziția 8214 )]

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/7

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit) — Pacific World Limited, FDD International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-215/10) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Seturi de unghii false din plastic turnat - Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1417/2007 - Alte articole din material plastic (poziția 3926) - Preparate pentru manichiură sau pedichiură (poziția 3304) - Instrumente și seturi de instrumente pentru manichiură sau pedichiură (poziția 8214))
   2011/C 298/12
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Pacific World Limited, FDD International Limited

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — First tier Tribunal (Tax Chamber) — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1417/2007 al Comisiei din 28 noiembrie 2007 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura Combinată — Validitate în ceea ce privește încadrarea unghiilor false din plastic turnat la poziția 3926 90 97 (alte articole din materiale plastice)

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 1417/2007 al Comisiei din 28 noiembrie 2007 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată este valid în măsura în care clasifică unghiile false și, prin urmare, seturile de unghii false descrise în anexa la acesta la subpoziția 3926 90 97 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17 octombrie 2006.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza T-720/14: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2014 – Rotenberg/Consiliul

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/37

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2014 – Rotenberg/Consiliul
   (Cauza T-720/14)
   (2015/C 007/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Arkady Romanovich Rotenberg (Sankt Petersburg) (reprezentanți: D. Pannick, QC, M. Lester, Barrister, S. Hey și H. Brunskill, Solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2014/508/PESC a Consiliului și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 826/2014 al Consiliului, în măsura în care i se aplică reclamantului;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, prin care susține că Consiliul nu a formulat motive adecvate sau suficiente pentru includerea reclamantului în lista persoanelor fizice și juridice, entităților și organismelor care fac obiectul măsurilor restrictive având în vedere situația din Ucraina

               2.

               Al doilea motiv, prin care susține că Consiliul a săvârșit o eroare vădită considerând că în cazul reclamantului sunt îndeplinite toate criteriile de includere în măsurile contestate

               3.

               Al treilea motiv, prin care susține că Consiliul a încălcat principiile protecției datelor

               4.

               Al patrulea motiv, prin care susține că Consiliul nu a respectat dreptul la apărare al reclamantului și dreptul la o cale de atac jurisdicțională efectivă

               5.

               Al cincilea motiv, prin care susține că Consiliul a încălcat, nejustificat și disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantului, inclusiv dreptul la protecția proprietății, a activității comerciale și a reputației


title: Cauza T-464/08: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2008 — Zeta Europe/OAPI (Superleggera)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/53

         Acțiune introdusă la 13 octombrie 2008 — Zeta Europe/OAPI (Superleggera)
   (Cauza T-464/08)
   (2008/C 313/95)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Zeta Europe B.V. (Het Ambacht, Țările de Jos) (reprezentanți: V. Bilardo, avocat, C. Bacchini, avocat, M. Mazzitelli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 iulie 2008 în cauza R 666/2008-1 pronunțate în privința reclamantei;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Superleggera” (cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5.456.207) pentru produse din clasele 12, 18 și 25

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare, după ce a arătat că marca în cauză este constituită din adjectivul „superleggera” și că, în consecință, acesta va fi înțeles ca o indicație descriptivă a greutății produselor

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară, precum și a articolelor 73 și 74 din acesta.


title: Cauza T-485/07: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Olive Line International/OAPI — Knopf (o-live)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/57

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2007 — Olive Line International/OAPI — Knopf (o-live)
   (Cauza T-485/07)
   (2008/C 51/104)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Olive Line International, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: P. Koch Moreno, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Reinhard Knopf (Malsch, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea deciziei adoptate la 26 septembrie 2007 de Camera a doua a OAPI, prin care a fost respins recursul formulat împotriva înregistrării mărcii comunitare nr. 3 216 193, drept neconformă cu Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară;

               —

               obligarea OAPI și, dacă este cazul, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reinhard Knopf.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „o-live” pentru produse din clasele 29, 30, 31 și 33 — cerere de înregistrare nr. 3 216 193.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: numele comercial național „Olive lines” pentru activități comerciale de agent comercial.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în totalitate opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului prin faptul că există un risc de confuzie între marca anterioară neînregistrată a cărei incidență nu este numai pe plan local și marca a cărei înregistrare este solicitată.


title: Cauza C-453/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 12 august 2013 — The Queen on application of Newby Foods Ltd/Food Standards Agency

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/42

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 12 august 2013 — The Queen on application of Newby Foods Ltd/Food Standards Agency
   (Cauza C-453/13)
   2013/C 344/72
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Newby Foods Ltd

      Pârâtă: Food Standards Agency

      Întrebările preliminare

               1.

               Sintagma „distrugerea sau modificarea structurii fibroase a mușchilor” de la punctul 1.14 din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 (1) înseamnă „orice distrugere sau modificare a structurii fibroase a mușchilor” care este vizibilă utilizând tehnicile standard de microscopie? [aceeași sintagmă apare și la articolul 3 litera (n) din Regulamentul (CE) nr. 999/2001 (2), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1923/2006 (3)].

               2.

               Un produs din carne poate fi clasificat drept preparat din carne în sensul punctului 1.15 din anexa I în cazul în care a avut loc o distrugere sau modificare a structurii fibroase a mușchilor care este vizibilă utilizând tehnici standard de microscopie?

               3.

               Dacă răspunsul la prima întrebare este „nu”, iar răspunsul la a doua întrebare este „da”, gradul de distrugere sau de modificare a structurii fibroase a mușchilor care este suficient pentru a impune clasificarea produsului din carne drept CSM în sensul punctului 1.14 din anexa I este același ca și cel cerut pentru a determina dispariția caracteristicilor cărnii proaspete în sensul punctului 1.15?

               4.

               În ce măsură trebuie să fie alterate caracteristicile cărnii proaspete pentru a se putea spune că au dispărut în sensul punctului 1.15?

               5.

               Dacă răspunsul la prima întrebare este „nu”, dar răspunsul la a treia întrebare este de asemenea „nu”:

                           (a)

                           ce grad de modificare a structurii fibroase a mușchilor este cerut pentru ca produsul în cauză să fie clasificat drept CSM?

                           (b)

                           ce criterii trebuie să fie utilizate de instanțele naționale atunci când stabilesc dacă structura fibroasă a mușchilor a fost sau nu a fost modificată în acest grad?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală (JO 2004 L 139, p. 55, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 71).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2001 de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă (JO L 147, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 37, p. 213).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1923/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 999/2001 de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă (JO 2006 L 404, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 81, p. 158).


title: Cauza C-17/07 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 februarie 2008 — Neirinck/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcție publică — Agent temporar — Agent contractual — Oficiul pentru Infrastructură și Logistică din Bruxelles (OIB) — Procedură de recrutare — Respingere a candidaturii — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 februarie 2008 — Neirinck/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-17/07 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Agent temporar - Agent contractual - Oficiul pentru Infrastructură și Logistică din Bruxelles (OIB) - Procedură de recrutare - Respingere a candidaturii - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri)
   (2008/C 107/09)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Wineke Neirinck (reprezentanți: G. Vandersanden și L. Levi, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 14 noiembrie 2006, Neirinck/Comisia (T-494/04) prin care Tribunalul a respins cererea recurentei având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziilor Comisiei referitoare la respingerea candidaturii sale la postul de jurist în sectorul de politică imobiliară din cadrul Oficiului pentru Infrastructură și Logistică din Bruxelles (OIB) și la numirea unui alt candidat în respectivul post, precum și, pe de altă parte, obținerea de daune interese — Noțiunea de interes de a acționa în justiție — Obligația de motivare — Denaturarea elementelor de probă — Abuz de putere — Interes al serviciului și principiile solicitudinii și bunei administrări
   Dispozitivul

               1)

               Anulează hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 14 noiembrie 2006, Neirinck/Comisia (T-494/04), în măsura în care Tribunalul a respins motivul întemeiat pe încălcarea obligației de motivare cât privește decizia Comisiei Comunităților Europene din 27 aprilie 2004, prin care i s-a adus la cunosțință doamnei Neirinck faptul că nu a promovat proba orală în cadrul procedurii de recrutare pentru postul de jurist în sectorul de politică imobiliară din cadrul Oficiului pentru Infrastructură și Logistică din Bruxelles, ca agent contractual.

               2)

               Respinge recursul cu privire la restul motivelor.

               3)

               Anulează decizia Comisiei Comunităților Europene din 27 aprilie 2004 prin care i s-a adus la cunosțință doamnei Neirinck faptul că nu a promovat proba orală în cadrul procedurii de recrutare pentru postul de jurist în sectorul de politică imobiliară din cadrul Oficiului pentru Infrastructură și Logistică din Bruxelles, ca agent contractual.

               4)

               Respinge restul capetelor de cerere ale acțiunii.

               5)

               Obligă Comisia Comunităților Europene să suporte în integralitate, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile efectuate de doamna Neirinck în fața Curții de Justiție a Comunităților Europene și în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007


title: Cauza C-437/05: Ordonanța Curții (camera a cincea) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Okresní soud v Českém Krumlově — Republica Cehă) — Jan Vorel/Nemocnice Český Krumlov (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din regulamentul de procedură — Politică socială — Protecția securității și sănătății lucrătorilor — Directivele 93/104/CE și 2003/88/CE — Noțiunea de timp de lucru — Perioade de inactivitate în cadrul unui serviciu de gardă asigurat de un medic la locul de muncă — Calificare — Incidența asupra remunerației persoanei interesate)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/12

         Ordonanța Curții (camera a cincea) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Okresní soud v Českém Krumlově — Republica Cehă) — Jan Vorel/Nemocnice Český Krumlov
   (Cauza C-437/05) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din regulamentul de procedură - Politică socială - Protecția securității și sănătății lucrătorilor - Directivele 93/104/CE și 2003/88/CE - Noțiunea de „timp de lucru“ - Perioade de inactivitate în cadrul unui serviciu de gardă asigurat de un medic la locul de muncă - Calificare - Incidența asupra remunerației persoanei interesate)
   (2007/C 56/20)
   Limba de procedură: ceha
   Instanța de trimitere
   Okresní soud v Českém Krumlově
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jan Vorel

      Pârât: Nemocnice Český Krumlov
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Okresní soud v Českém Krumlově — Interpretarea articolelor 2 punctul 1 și 18 din Directiva 93/104/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1993, privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 307, p. 18) — Noțiunea de timp de lucru — Legislație internă care consideră perioadele de inactivitate cuprinse în serviciul de gardă efectuat la locul de muncă de un medic a nu face parte din timpul de muncă
   Dispozitivul

               1)

               Directiva 93/104/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1993 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, așa cum a fost modificată prin Directiva 2000/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 2000, precum și Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretate în sensul că:

                           —

                           se opun reglementării dintr-un stat membru în virtutea căreia serviciile de gardă pe care le efectuează un medic conform regimului prezenței fizice la locul de muncă, dar în cursul cărora nu exercită nicio activitate efectivă nu sunt considerate a constitui în integralitatea lor „timp de lucru“ în sensul respectivelor directive;

                           —

                           nu se opun aplicării de către un stat membru a unei reglementări care, în scopul remunerării lucrătorului și fiind vorba despre serviciul de gardă efectuat de acesta la locul său de muncă, ia în considerare în mod diferit perioadele în cursul cărora prestarea muncii este efectuată în mod efectiv și cele în care nu a fost realizată nicio muncă efectivă, în măsura în care un astfel de regim asigură integral efectul util al drepturilor conferite salariaților prin respectivele directive în vederea protecției eficace a sănătății și a securității acestora din urmă.

      (1)  JO C 36, 11.2.2006.


title: Cauza T-745/16: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – BPCE/BCE

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/40

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – BPCE/BCE
   (Cauza T-745/16)
   (2017/C 006/50)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: BPCE (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Gosset Grainville, C. Renner și P. Kupka, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Băncii Centrale Europene nr. ECB/SSM/2016-9695005MSXI0YEMGDF46/195 din 24 august 2016;

               —

               obligarea, în orice caz, a Băncii Centrale Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe necompetența care ar afecta Decizia Băncii Centrale Europene (BCE) din 24 august 2016 de respingere a cererii reclamantei de a beneficia de excluderea de la calcularea efectului de levier a expunerilor față de Casa de depuneri și consemnațiuni, care decurg din fondurile centralizate colectate în cadrul economiilor reglementate (denumită în continuare „decizia atacată”), în măsura în care BCE nu era competentă să refuze acordarea excluderii solicitate după ce constatase că erau respectate condițiile impuse de dispozițiile aplicabile ale Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe mai multe erori de drept care ar fi fost săvârșite de pârâtă. Astfel, reclamanta apreciază că, fie și presupunând că BCE era competentă să adopte decizia atacată, decizia menționată nu ar fi validă întrucât ar fi afectată de mai multe erori de drept, atât în raport cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1, denumit în continuare „Regulamentul nr. 575/2013”) și cu intențiile legiuitorului Uniunii Europene, ca urmare a interpretării eronate pe care BCE ar fi dat-o reglementării în cauză, și ar fi luat astfel o decizie care:

                           —

                           ar fi contrară obiectivelor și finalităților normelor privind efectul de levier, neluând în considerare nu numai obiectivul reglementării privind efectul de levier ca atare, ci și intenția legiuitorului manifestată prin adoptarea alineatului (14) al articolului 429 din Regulamentul nr. 575/2013;

                           —

                           ar modifica dispoziția de bază prin luarea în considerare a două noi condiții care nu fac obiectul dispoziției în cauză;

                           —

                           ar lipsi de efect util articolul 429 alineatul (14) din Regulamentul nr. 575/2013.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe mai multe erori vădite de apreciere care ar afecta decizia atacată, în special în ceea ce privește natura fondurilor de economii reglementate centralizate, implicațiile înscrierii fondurilor în bilanțul băncii și efectele mecanismului de ajustare a cuantumurilor centralizate.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea mai multor principii generale ale dreptului Uniunii, și anume principiul proporționalității, principiul securității juridice și principiul bunei administrări, prin faptul că BCE și-a încălcat obligația de diligență.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate, în măsura în care BCE ar fi fost supusă unei obligații de motivare mai stricte, iar decizia menționată este motivată în mod insuficient și echivoc.


title: Cauza T-818/16: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2016 – Netflix International și Netflix/Comisia

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/51

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2016 – Netflix International și Netflix/Comisia
   (Cauza T-818/16)
   (2017/C 030/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Netflix International BV (Amsterdam, Țările de Jos) și Netflix, Inc. (Los Gatos, California, Statele Unite) (reprezentanți: C. Alberdingk Thijm, S. van Schaik și S. van Velze, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 1 septembrie 2016 prin care s-a declarat ca fiind compatibilă cu piața internă a șaptea versiunea a unui amendament la Legea germană privind măsuri pentru promovarea cinematografiei germane (1);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Directivei serviciilor mass-media audiovizuale (2).

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 13 alineatul (1) din DSMAV prin faptul că a decis că măsura germană este compatibilă cu acest articol interpretat în lumina amendamentului propus;

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 2 alineatul (1), articolul 2 alineatul (2) și articolul 3 din DSMAV prin faptul că a decis că măsura germană nu aduce atingere principiului țării de origine.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 110 TFUE.

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 110 TFUE prin faptul că a considerat că măsura germană nu este discriminatorie față de furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere care au sediul în afara Germaniei, însă se adresează audienței germane.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 56 TFUE.

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 56 TFUE prin faptul că nu a examinat dacă măsura germană încalcă libertatea de a presta servicii, aspect care se regăsește în speță.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 49 TFUE.

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 49 TFUE prin faptul că nu a examinat dacă măsura germană încalcă libertatea de stabilire, aspect care se regăsește în speță.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE.

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 107 TFUE prin faptul că a considerat că măsura germană este o formă de ajutor de stat care poate fi justificată de un scop cultural și este compatibilă cu piața internă.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat încălcarea normelor fundamentale de procedură.

                           —

                           Comisia a încălcat norme fundamentale de procedură prin faptul că nu a respectat standardele de motivare astfel cum sunt prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și pe cele ale dreptului la o bună administrare astfel cum este prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  Decizia (EU) 2016/2042 a Comisiei din 1 Septembrie 2016 privind schema de ajutoare SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N) pe care Germania intenționează să o pună în aplicare în vederea finanțării producției și distribuției de filme [notificată cu numărul C(2016) 5551] (JO 2016, L 314, p.63).

      (2)  Directiva 2010/13/EU a parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) („DSMAV”) (JO 2010, L 95, p. 1)


title: Cauza T-679/13: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2013 — AEMN/Parlamentul European

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/21

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2013 — AEMN/Parlamentul European
   (Cauza T-679/13)
   2014/C 85/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Alliance européenne des mouvements nationaux (AEMN) (Matzenheim, Franța) (reprezentant: J. P. Le Moigne, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 7 octombrie 2013, retranscrisă parțial în decizia din 14 octombrie 2013 prin care s-a stabilit că alocația definitivă pe care Parlamentul European o acordă în favoarea Alliance européenne des mouvements nationaux pentru anul 2012 este în sumă de 186 292,12 euro și prin care s-a decis, în consecință, ca Alliance européenne des mouvements nationaux să restituie suma de 45 476,00 de euro, ținând seama de faptul că asociației reclamante i-a fost atribuită deja suma de 231 412,80 euro;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată și, în acest temei, obligarea la plata către Alliance européenne des mouvements nationaux a sumei de 20 000,00 de euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-678/13, AEMN/Parlamentul European.


title: Cauza T-524/09: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2009 — Meredith/OAPI (BETTER HOMES AND GARDENS)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/44

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2009 — Meredith/OAPI (BETTER HOMES AND GARDENS)
   (Cauza T-524/09)
   2010/C 51/81
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Meredith Corporation (Des Moines, Statele Unite) (reprezentanți: R. N. Furneaux și E. A. Hardcastle, Solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 23 septembrie 2009 în cauza R 517/2009-2, în măsura în care respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare în cauză pentru servicii din clasa 36 și în consecință admiterea cererii pentru aceste servicii;

               —

               admiterea cererii reclamantei, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată în cazul în care acesta le contestă și respingerea cererii sale.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BETTER HOMES AND GARDENS” pentru bunuri și servicii din clasele 16, 35 și 36.

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care, în mod eronat, camera de recurs nu a aplicat un criteriu corespunzător pentru a stabili dacă marca are sau nu caracter distinctiv în vederea diferențierii de bunurile și serviciile pentru care se solicită înregistrarea.


title: Cauza T-459/13: Acțiune introdusă la 23 august 2013 — Larrañaga Otaño/OAPI (GRAPHENE)

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/32

         Acțiune introdusă la 23 august 2013 — Larrañaga Otaño/OAPI (GRAPHENE)
   (Cauza T-459/13)
   2013/C 313/61
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Spania) și Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (reprezentant: F. Bueno Salamero, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GRAPHENE” pentru produse și servicii din clasele 2, 6, 10 și 22 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 892 446

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-474/16: Acțiune introdusă la 25 august 2016 – Société wallonne des aéroports/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/28

         Acțiune introdusă la 25 august 2016 – Société wallonne des aéroports/Comisia
   (Cauza T-474/16)
   (2016/C 371/30)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société wallonne des aéroports SA (SOWEAR) (Namur, Belgia) (reprezentanți: A. Lepièce și H. Baeyens, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei cererii reclamantei privind conexarea prezentei cauze cu cauza T-818/14;

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei prezentei acțiuni,

         și în consecință,

               —

               anularea articolelor 3, 4, 5 și 6 din Decizia Comisiei din 1 octombrie 2014 nr. SA.14093 privind măsurile puse în aplicare de Belgia în favoarea Brussels South Charleroi Airport și Ryanair;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe eroarea de drept pe care ar fi săvârșit-o Comisia în măsura în care a examinat redevențele plătite de Brussels South Charleroi Airport (BSCA) reclamantei din perspectiva articolului 107 TFUE, în timp ce deciziile de a investi, de a proceda la construirea de infrastructuri aeroportuare și de a le pune la dispoziția BSCA ar fi fost luate înainte de pronunțarea Hotărârii din 12 decembrie 2000, Aéroports de Paris/Comisia (T-128/98, EU:T:2000:290), confirmată de Curtea de Justiție în Hotărârea sa din 24 octombrie 2002, Aéroports de Paris/Comisia (C-82/01 P, EU:C:2002:617).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe eroarea de drept pe care ar fi săvârșit-o Comisia calificând Instrument Landing System (ILS) și serviciul de balizaj al pistei drept echipamente și servicii de natură economică.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe împrejurarea că raționamentul Comisiei pentru a determina redevența anuală a pieței în sarcina BSCA ar fi fondat pe o metodă și pe factori de calcul eronați care au un impact substanțial asupra cuantumului ajutorului și ar fi de altfel afectat de o lipsă vădită de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe eroarea de drept pe care ar fi săvârșit-o Comisia, pe de o parte, prin includerea, în cuantumul redevenței de recuperat de la BSCA, a ajutorului acordat pentru misiunea de securitate (cu alte cuvinte subvenția „incendiu-întreținere”) și, pe de altă parte, prin neluarea în considerare a reducerii „subvenției incendiu-întreținere” în 2014 și 2015.


title: Cauza C-156/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 martie 2017 – Köln-Aktienfonds Deka/Staatssecretaris van Financiën

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 martie 2017 – Köln-Aktienfonds Deka/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-156/17)
   (2017/C 168/34)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Köln-Aktienfonds Deka

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Alte părți din cadrul procedurii: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, Loyens en Loeff NV

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 56 CE (în prezent, articolul 63 TFUE) se opune faptului că un fond de investiții stabilit în afara Țărilor de Jos nu beneficiază de rambursarea impozitului pe dividende aplicabil în Țările de Jos, întrucât nu are obligația reținerii acestui impozit, care se reține în cazul dividendelor care i-au fost distribuite de societăți stabilite în Țările de Jos, în timp ce un organism de plasament care are calitatea de persoană impozabilă, stabilit în Țările de Jos și care distribuie anual veniturile din investiții către deținătorii de unități de fond sau către titularii de participații, în condițiile reținerii impozitului pe dividende aplicabil în Țările de Jos, beneficiază de rambursarea impozitului în discuție?

               2.

               Articolul 56 CE (în prezent, articolul 63 TFUE) se opune faptului că un fond de investiții stabilit în afara Țărilor de Jos nu beneficiază de rambursarea impozitului pe dividende reținut în Țările de Jos, aferent dividendelor care i-au fost distribuite de societăți stabilite în Țările de Jos, întrucât nu face dovada plauzibilă a faptului că deținătorii de unități de fond sau titularii de participații săi îndeplinesc condițiile stabilite în norma olandeză?

               3.

               Articolul 56 CE (în prezent, articolul 63 TFUE) se opune faptului că un fond de investiții stabilit în afara Țărilor de Jos nu beneficiază de rambursarea impozitului pe dividende reținut în Țările de Jos, aferent dividendelor care i-au fost distribuite de societăți stabilite în Țările de Jos, întrucât nu distribuie integral și anual veniturile din investiții către deținătorii de unități de fond sau titularii de participații, în termen de maxim opt luni de la finalul anului financiar, chiar dacă în temeiul normelor legale aplicabile în statul de reședință al acestuia, se consideră că, în măsura în care nu au fost distribuite, veniturile sale din investiții (a) sunt distribuite și/sau (b) sunt impozitate, în statul de reședință al deținătorilor de unități de fond sau al titularilor de participații, la fel ca în cazul distribuirii profitului, în timp ce un organism de plasament care are calitatea de persoană impozabilă, stabilit în Țările de Jos, care distribuie anual și integral veniturile din investiții către deținătorii de unități de fond sau către titularii de participații, în condițiile reținerii impozitului pe dividende aplicabil în Țările de Jos, beneficiază de rambursarea impozitului în discuție?


title: Cauza C-10/06 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2007 — Rafael de Bustamante Tello/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut — Noțiunea servicii efectuate pentru un alt stat )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2007 — Rafael de Bustamante Tello/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-10/06 P) (1)

   (Recurs - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut - Noțiunea „servicii efectuate pentru un alt stat’)
   (2008/C 22/11)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurent: Rafael de Bustamante Tello (reprezentanți: R. García-Gallardo, D. Domínguez Pérez și A. Sayagués Torres, abogados)

      Cealaltă parte în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Sims și D. Canga Fano, agent)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 25 octombrie 2005, De Bustamente Tello/Consiliul (T-368/03) de respingere a acțiunii în anularea deciziei Consiliului din 28 iulie 2003 prin care s-a refuzat reclamantului acordarea indemnizației de expatriere prevăzute la articolul 4 din anexa VII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene, precum și a indemnizațiilor conexe
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe domnul de Bustamante Tello la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza F-105/11: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/26

         Acțiune introdusă la 17 octombrie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-105/11)
   2012/C 6/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei directorului general al OLAF de respingere a cererii reclamantului de prelungire a contractului său de agent temporar, în sensul articolului 2 litera (b) din RAA

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei directorului general al OLAF din 29 iunie 2011 de respingere a reclamației reclamantului îndreptate împotriva respingerii cererii lui de prelungire a contractului de agent temporar, în sensul articolului 2 litera (b) din RAA;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din 25 martie 2011 a directorului general al OLAF de respingere a cererii reclamantului de prelungire a contractului său de agent temporar;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-467/15: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Drex Technologies/Consiliul

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/34

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Drex Technologies/Consiliul
   (Cauza T-467/15) (1)

   (2016/C 410/53)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza C-486/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 5 noiembrie 2007 — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)/Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 5 noiembrie 2007 — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)/Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   (Cauza C-486/07)
   (2008/C 22/47)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

      Pârât: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   Întrebarea preliminară
   În temeiul regulamentelor CEE în vigoare la momentul faptelor în cauză (1994-1995) în materie de vânzare a cerealelor păstrate de către organismele de intervenție, reducerile de preț prevăzute ca urmare a prezenței unui conținut de umiditate mai mare față de cel reținut pentru calitatea standard se aplică și în cazul vânzării de porumb?


title: Cauza T-526/08 P: Recurs introdus la 3 decembrie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 25 septembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-44/05, Strack/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/53

         Recurs introdus la 3 decembrie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 25 septembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-44/05, Strack/Comisia
   (Cauza T-526/08 P)
   (2009/C 44/93)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Krämer și B. Eggers)

      Cealaltă parte în proces: Guido Strack (Köln,Germania)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii pronunțate la 25 septembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-44/05, Guido Strack/Comisia;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii pronunțate la 25 septembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-44/05, Guido Strack/Comisia. Prin această hotărâre s-a anulat decizia Oficiului pentru Publicații Oficiale ale Comunităților Europene prin care a fost respinsă candidatura pârâtului la postul de șef al unității „Licitații și contracte” iar Comisia a fost obligată să plătească o indemnizație de 2 000,00 euro pentru repararea unui prejudiciu moral.
   Reclamanta invocă două motive în susținerea recursului.
   1.   Încălcarea dreptului comunitar prin recunoașterea unui interes în exercitarea acțiunii în anulare
   Comisia critică mai întâi faptul că cererea de anulare a deciziei de respingere a fost declarată admisibilă în pofida lipsei unui interes în exercitarea acțiunii în anulare a deciziei de numire, deși o acțiune în despăgubire a fost introdusă în același timp. Potrivit Comisiei, aceasta ar constitui o eroare de drept și ar conduce eventual la incertitudini în privința măsurilor menționate la articolul 233 CE. În opinia acesteia, regula potrivit căreia inadmisibilitatea acțiunii în anulare conduce în mod automat la inadmisibilitatea unei acțiuni în despăgubire care este direct legată de prima acțiune nu s-ar aplica din moment ce nu există riscul ca acțiunea în despăgubire să permită evitarea necesității unei proceduri precontencioase sau a altor condiții de admisibilitate și că, în consecință, o acțiune în despăgubire ar putea fi admisă chiar dacă acțiunea în anulare este inadmisibilă pentru lipsa unui interes în exercitarea acțiunii.
   2.   Lipsa motivării privind interpretarea și aplicarea elementului constitutiv al prejudiciului moral
   În al doilea rând, în opinia Comisiei, Tribunalul ar fi comis o eroare la punctul 219 din hotărârea atacată întrucât a constatat că reclamantul ar fi suferit într-adevăr un prejudiciu moral din cauza faptului că ar fi fost privat de dreptul de a i se examina candidatura în condiții legale. Potrivit Comisiei, această concluzie implică în mod necesar că ilegalitatea unei decizii de respingere a unei candidaturi constituie în sine un prejudiciu moral. O astfel de interpretare nu ar respecta faptul că angajarea răspunderii extracontractuale a Comunității presupune îndeplinirea unui ansamblu de condiții privind ilegalitatea comportamentului reproșat instituțiilor, realitatea prejudiciului pretins și existența unei legături de cauzalitate între comportament și prejudiciul invocat.


title: Cauza C-426/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 1 august 2016 – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen și alții/Vlaams Gewest

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 1 august 2016 – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen și alții/Vlaams Gewest
   (Cauza C-426/16)
   (2016/C 383/06)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, Islamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

      Pârât: Vlaams Gewest

      Cu participarea: Global Action in the Interest of Animals, VZW

      Întrebarea preliminară

   Articolul 4 alineatul (4) coroborat cu articolul 2 litera (k) din Regulamentul (CE) nr. 1099/2009 (1) din 24 septembrie 2009 privind protecția animalelor în momentul uciderii este nevalid întrucât este contrar articolului 9 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului, articolului 10 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și/sau articolului 13 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în măsura în care prevede că animalele supuse unor metode speciale de sacrificare, prevăzute de rituri religioase, pot fi sacrificate fără asomare doar într-un abator care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 853/2004 (2), în timp ce în Regiunea Flamandă nu există o capacitate suficientă în astfel de abatoare pentru a satisface cererea anuală de animale sacrificate religios fără asomare existentă cu ocazia Sărbătorii islamice a Sacrificiului, iar costurile legate de transformarea unităților de sacrificare temporare, autorizate și controlate de autorități cu ocazia Sărbătorii islamice a Sacrificiului, în abatoare care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 853/2004 nu par utile pentru atingerea obiectivelor urmărite privind bunăstarea animalelor și sănătatea publică și nu par să fie proporționale cu acestea?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1099/2009 al Consiliului din 24 septembrie 2009 privind protecția animalelor în momentul uciderii (JO L 303, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală (JO L 139, p. 55, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 71).


title: Cauza C-394/08 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 3 iunie 2009 — Zipcar, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Marca verbală ZIPCAR — Opoziție din partea titularului mărcii verbale naționale CICAR]

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/17

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 3 iunie 2009 — Zipcar, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-394/08 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Marca verbală ZIPCAR - Opoziție din partea titularului mărcii verbale naționale CICAR)
   2009/C 220/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Zipcar, Inc. (reprezentant: M. Elmslie, solicitor)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) din 25 iunie 2008 Zipcar, Inc./OAPI (T-36/07), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de solicitantul mărcii verbale „ZIPCAR” pentru produse din clasele 9, 39 și 42 împotriva Deciziei R 122/2006-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 30 noiembrie 2006 de respingere a recursului împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care s-a refuzat în parte înregistrarea mărcii menționate, în cadrul opoziției formulate de titularul mărcii verbale naționale „CICAR” pentru servicii din clasa 39

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Zipcar, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza T-588/15: Ordonanța Tribunalului din 13 iunie 2016 – GABO:mi/Comisia [„Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Acorduri de grant — Suspendarea plăților — Revocarea suspendării — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/35

         Ordonanța Tribunalului din 13 iunie 2016 – GABO:mi/Comisia
   (Cauza T-588/15) (1)

   ([„Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Acorduri de grant - Suspendarea plăților - Revocarea suspendării - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2016/C 305/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentanți: M. Ahlhaus și C. Mayer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și M. Siekierzyńska, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea, în primul rând, a deciziilor Comisiei din 29 iulie 2015 și din 19 august 2015 de suspendare a tuturor plăților susceptibile de a fi efectuate de Direcția E „Sănătate” și de Direcţia F „Bioeconomie” din cadrul Direcției Generale (DG) Cercetare și Inovare a Comisiei în favoarea reclamantei, în al doilea rând, a deciziei Comisiei din 25 august 2015 prin care se ordona coordonatorului proiectului Biofector să nu transfere reclamantei nicio sumă în cadrul proiectului respectiv, în al treilea rând, a deciziei Comisiei din 28 august 2015 de menținere a suspendării plăților care ar fi de competența Direcției E din cadrul DG Cercetare și Inovare a Comisiei, în al patrulea rând, a deciziei Comisiei din 15 septembrie 2015 prin care se ordona coordonatorilor proiectelor „The hip trial” și EU-CERT-ICD să nu transfere reclamantei nicio sumă în cadrul proiectelor menționate, în al cincilea rând, a deciziei Comisiei din 5 octombrie 2015, adresată coordonatorului proiectului NENO, pentru ca acesta să considere cheltuielile efectuate de reclamantă ca fiind neeligibile și să ajusteze în consecință plățile care i-ar fi datorate, în al șaselea rând, a deciziei Comisiei din 14 octombrie 2015, adresată coordonatorului proiectului Procardio, pentru ca acesta să suspende plăţile care ar fi de competența Direcției G „Energie” din cadrul DG Cercetare și Inovare a Comisiei şi care i-ar fi destinate reclamantei, în al șaptelea rând, a deciziilor Comisiei din 23 octombrie 2015 și din 6 noiembrie 2015 adoptate în vederea executării deciziei din 28 august 2015, menţionată anterior, şi adresate coordonatorilor proiectelor LENA și Re-liver şi, în al optulea rând, a deciziei Comisiei din 11 noiembrie 2015, adresată coordonatorului proiectului ENS@T-Cancer, pentru ca acesta să considere cheltuielile efectuate de reclamantă ca fiind neeligibile și să ajusteze în consecință plățile care i-ar fi datorate.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG şi Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-155/07: Acțiune introdusă la 20 martie 2007 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/8

         Acțiune introdusă la 20 martie 2007 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-155/07)
   (2007/C 155/13)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: R. Passos, A. Baas, D. Gauci, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Arpio Santacruz, M. Sims, D. Canga Fano, agenți)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea, pentru încălcarea Tratatului CE, a Deciziei 2006/1016/CE (1) a Consiliului din 19 decembrie 2006 de acordare a unei garanții comunitare Băncii Europene de Investiții în caz de pierderi rezultate din împrumuturi și garanții la împrumuturi acordate unor proiecte din afara Comunității;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Parlamentul European invocă un motiv unic în susținerea acțiunii sale, bazat pe alegerea greșită a temeiului juridic al deciziei în litigiu. Din moment ce această decizie privește în realitate în principal țări în curs de dezvoltare printre țările eligibile sau potențial eligibile pentru o finanțare din partea Băncii Europene de Investiții cu garanție comunitară, aceasta ar fi trebuit să fie adoptată în temeiul comun al articolelor 179 CE și 181A CE, și nu numai în baza ultimului articol, care exclude din domeniul său de aplicare cooperarea cu țările în curs de dezvoltare.

      (1)  JO L 414, p. 95.


title: Cauza C-592/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 25 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Anssi Ketelä [Agricultură — Regulamentele (CE) nr. 1698/2005 și nr. 1974/2006 — Ajutorul pentru instalarea tinerilor agricultori — Condiții de acordare — Instalare pentru prima oară într o exploatație agricolă în calitate de șef de exploatație — Condițiile de aplicare atunci când instalarea are loc prin intermediul unei persoane juridice]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/8

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 25 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Anssi Ketelä
   (Cauza C-592/11) (1)

   (Agricultură - Regulamentele (CE) nr. 1698/2005 și nr. 1974/2006 - Ajutorul pentru instalarea tinerilor agricultori - Condiții de acordare - Instalare pentru prima oară într o exploatație agricolă în calitate de șef de exploatație - Condițiile de aplicare atunci când instalarea are loc prin intermediul unei persoane juridice)
   2012/C 399/12
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Anssi Ketelä

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Korkein hallinto oikeus — Interpretarea articolului 22 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 227, p. 1, Ediție specială 03/vol. 66, p. 101) și a articolului 13 alineatele (4) și (6) din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei din din 15 decembrie 2006] de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (JO L 368, p. 15, Ediție specială 03/vol. 80, p. 133) — Condiții de acordare a unui ajutor pentru instalare pentru tinerii agricultori — Instalare pentru prima dată într o exploatație agricolă, ca sef de exploatație — Ajutor pentru instalare acordat unei persoane fizice în temeiul achiziționării unei ferme familiale — Înterupere a plății ajutorului pentru motivul că beneficiarul ajutorului a fost anterior acționar minoritar și director general al unei societăți pe acțiuni având ca obiect de activitate, printre altele, creșterea porcinelor

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 22 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) trebuie interpretat în sensul că cerința stabilită de această dispoziție potrivit căreia persoana vizată trebuie să se instaleze pentru prima oară într o exploatație agricolă „ca șef de exploatație” implică, într o situație în care persoana interesată se instalează prin intermediul unei societăți pe acțiuni, ca aceasta să exercite efectiv și durabil atât posesia asupra exploatației agricole, cât și gestiunea ei.

               2.

               Deși este permis statelor membre să specifice concret condițiile în care se poate stabili că un candidat la ajutor are această calitate de șef de exploatație, respectivele condiții nu trebuie să depășească acel cadru în legătură cu care urmăresc să aducă precizări și, așadar, prin ele trebuie să se garanteze că acel candidat exercită efectiv și durabil posesia asupra exploatației agricole și gestiunea ei, cu respectarea obiectivelor urmărite prin Regulamentul nr. 1698/2005. Îndeplinesc aceste cerințe dispozițiile naționale precum cele în cauză în acțiunea principală în măsura în care prevăd că, atunci când tânărul agricultor se instalează prin intermediul unei persoane juridice, obținerea ajutorului este condiționată în special de deținerea de către acesta a puterii de decizie în cadrul persoanei juridice amintite, ceea ce impune ca tânărul agricultor menționat să dețină mai mult de jumătate din acțiunile acestei persoane juridice și ca aceste acțiuni să reprezinte mai mult de jumătate din voturi.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza C-509/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — procedură inițiată de ÖBB Personenverkehr AG [Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 — Drepturi și obligații ale călătorilor din transportul feroviar — Articolul 17 — Despăgubire pentru prețul legitimației de transport în caz de întârziere — Excludere în caz de forță majoră — Admisibilitate — Articolul 30 alineatul (1) primul paragraf — Competențe ale organismului național responsabil pentru executarea acestui regulament — Posibilitate de a impune operatorului de transport feroviar să își modifice condițiile privind despăgubirea călătorilor]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — procedură inițiată de ÖBB Personenverkehr AG
   (Cauza C-509/11) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 - Drepturi și obligații ale călătorilor din transportul feroviar - Articolul 17 - Despăgubire pentru prețul legitimației de transport în caz de întârziere - Excludere în caz de forță majoră - Admisibilitate - Articolul 30 alineatul (1) primul paragraf - Competențe ale organismului național responsabil pentru executarea acestui regulament - Posibilitate de a impune operatorului de transport feroviar să își modifice condițiile privind despăgubirea călătorilor)
   2013/C 344/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

   ÖBB Personenverkehr AG

      Cu participarea: Schienen-Control Kommission, Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea art. 17 și art. 30 alin. (1) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar (JO L 315, p. 14) — Condiții de acordare a despăgubirilor — Posibilitatea excluderii obligației de a plăti despăgubiri în cazuri de forță majoră — Posibilitatea organismului însărcinat cu executarea acestui regulament de a înlocui clauze contractuale care nu îndeplinesc condițiile din regulamentul menționat cu clauze care îndeplinesc aceste condiții

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 30 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar trebuie interpretat în sensul că organismul național responsabil pentru executarea acestui regulament nu poate, în lipsa unor dispoziții naționale în această privință, să impună unei întreprinderi feroviare, ale cărei condiții de acordare a despăgubirilor pentru prețul legitimației de transport nu corespund criteriilor stabilite la articolul 17 din regulamentul menționat, conținutul concret al acestora.

               2.

               Articolul 17 din Regulamentul nr. 1371/2007 trebuie interpretat în sensul că o întreprindere feroviară nu are dreptul să includă în condițiile sale generale de transport o clauză în temeiul căreia este exonerată de obligația de despăgubire pentru prețul legitimației de transport în caz de întârziere, dacă întârzierea se datorează unui caz de forță majoră sau uneia dintre cauzele prevăzute la articolul 32 alineatul (2) din Regulile uniforme privind contractul de transport feroviar internațional de călători și bagaje din Convenția privind transporturile internaționale feroviare din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza T-351/14: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Construlink/EUIPO – Wit-Software (GATEWIT) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GATEWIT — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară wit software — Denumire socială națională anterioară Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/40

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Construlink/EUIPO – Wit-Software (GATEWIT)
   (Cauza T-351/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GATEWIT - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară wit software - Denumire socială națională anterioară Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 104/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Construlink – Tecnologias de Informação, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: M. Lopes Rocha și A. Bertrand, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė și D. Hanf, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: F. Teixeira Baptista și C. Tomás Pedro, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 martie 2014 (cauza R 1059/2013-1) privind o procedură de opoziție între Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel și Construlink – Tecnologias de Informação

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Construlink – Tecnologias de Informação, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în cadrul prezentei proceduri și de Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-23/09 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 22 ianuarie 2010 — ecoblue AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca anterioară BLUE — Semnul verbal „Ecoblue” — Risc de confuzie — Similitudine a semnelor]

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/11

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 22 ianuarie 2010 — ecoblue AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
   (Cauza C-23/09 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca anterioară BLUE - Semnul verbal „Ecoblue” - Risc de confuzie - Similitudine a semnelor)
   2010/C 134/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: ecoblue AG (reprezentant: C. Osterrieth, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 12 noiembrie 2008, ecoblue AG/OAPI (T-281/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată de solicitantul mărcii verbale „Ecoblue”, pentru servicii din clasele 35, 36 și 38 împotriva Deciziei R 844/2006-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 25 aprilie 2007, prin care se respinge recursul formulat împotriva deciziei diviziei de opoziție, care respinge înregistrarea mărcii menționate în cadrul opoziției formulate de titularul mărcii verbale comunitare „BLUE”, pentru produse și servicii din clasele 9, 36 și 38, precum și al altor mărci comunitare care conțin cuvântul „BLUE”

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă ecoblue AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009


title: Cauza F-36/10: Acțiune introdusă la 27 mai 2010 — Rapone/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/54

         Acțiune introdusă la 27 mai 2010 — Rapone/Comisia
   (Cauza F-36/10)
   ()
   2010/C 209/85
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Chiara Rapone (Roma, Italia) (reprezentant: A. Rapone, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care EPSO a refuzat înregistrarea cererii de participare a reclamantei la concursul EPSO/AD/177/10-DREPT

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei prin care se refuză înregistrarea noii cereri de participare a reclamantei la concursul EPSO/AD/177/10-DREPT, refuz confirmat prin scrisoarea EPSO din 12 aprilie 2010;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.