title: Cauza C-416/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 29 iulie 2015 – Selena România Srl/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) București

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 29 iulie 2015 – Selena România Srl/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) București
   (Cauza C-416/15)
   (2015/C 346/08)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bucureşti

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: Selena România Srl

      Pârâtă: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) București

      Intervenientă: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Galați

      Întrebările preliminare

               1)

                     Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 21/2013 al Consiliului

                   (1) [de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 791/2011 asupra importurilor de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă originare din Republica Populară Chineză la importurile anumitor țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă expediate din Taiwan sau Thailanda, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Taiwan sau Thailanda]
                     se interpretează în sensul că se aplică și importurilor efectuate de rezidenți ai Uniunii Europene din Taiwan anterior datei de 17.01.2013, adică în anul 2012, dar ulterior adoptării Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 791/2011 al Consiliului

                   (2) [de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă originare din Republica Populară Chineză]?

               2)

                     Taxa antidumping definitivă, astfel cum este indicată la articolul 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 21/2013 al Consiliului, se aplică și în cazul importurilor efectuate de rezidenți ai Uniunii Europene din Taiwan în intervalul anterior datei de 17.01.2013, precum și datei adoptării Regulamentului (UE) nr. 437/2012 al Comisiei

                   (3) [de deschidere a unei anchete privind eventuala eludare a măsurilor antidumping instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 791/2011 al Consiliului asupra importurilor de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă originare din Republica Populară Chineză prin importuri de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă expediate din Taiwan și Thailanda, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Taiwan și Thailanda, și de supunere a acestor importuri la înregistrare],
                     dar ulterior adoptării Regulamentului (UE) nr. 791/2011 al Consiliului?

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 21/2013 al Consiliului din 10 ianuarie 2013 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 791/2011 asupra importurilor de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă originare din Republica Populară Chineză la importurile anumitor țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă expediate din Taiwan sau Thailanda, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Taiwan sau Thailanda (JO L 11, p. 1).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 791/2011 al Consiliului din 3 august 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă originare din Republica Populară Chineză (JO L 204, p. 1).

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 437/2012 al Comisiei din 23 mai 2012 de deschidere a unei anchete privind eventuala eludare a măsurilor antidumping instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 791/2011 al Consiliului asupra importurilor de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă originare din Republica Populară Chineză prin importuri de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă expediate din Taiwan și Thailanda, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Taiwan și Thailanda, și de supunere a acestor importuri la înregistrare (JO L 134, p. 12).


title: Cauza T-429/11: Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2013 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare care permite amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună și nu se dispune recuperarea ajutoarelor — Act care presupune măsuri de executare — Lipsa afectării individuale — Lipsa obligației de restituire — Inadmisibilitate” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/22

         Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2013 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Comisia
   (Cauza T-429/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare care permite amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună și nu se dispune recuperarea ajutoarelor - Act care presupune măsuri de executare - Lipsa afectării individuale - Lipsa obligației de restituire - Inadmisibilitate)
   2013/C 336/44
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Spania) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller și J. Domínguez Pérez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, C. Urraca Caviedes și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2011/282/UE a Comisiei din 12 ianuarie 2011 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C-45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) aplicată Spaniei (JO L 135, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-431/13: Ordonanța Tribunalului din 26 februarie 2015 – Métropole Gestion/OAPI – Metropol (METROPOL) („Marcă comunitară — Marca verbală METROPOL — Cerere de declarare a nulității — Lipsă a unei cereri de reînnoire a înregistrării mărcii — Radierea mărcii la expirarea înregistrării — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/49

         Ordonanța Tribunalului din 26 februarie 2015 – Métropole Gestion/OAPI – Metropol (METROPOL)
   (Cauza T-431/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Marca verbală METROPOL - Cerere de declarare a nulității - Lipsă a unei cereri de reînnoire a înregistrării mărcii - Radierea mărcii la expirarea înregistrării - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 138/65)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Métropole Gestion (Paris, Franța) (reprezentant: M.-A. Roux Steinkühler, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Metropol Investment Financial Company Ltd (Moscova, Rusia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 iunie 2013 (cauzele R 723/2012-2 și R 845/2012-2), privind o procedură de declarare a nulității între Métropole Gestion și Metropol Investment Financial Company Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Métropole Gestion și Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-195/08 PPU: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Republica Lituania) — Procedură inițiată de Inga Rinau (Cooperare judiciară în materie civilă — Competență judiciară și executarea hotărârilor — Executare în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Cerere de refuz al recunoașterii unei hotărâri de înapoiere a unui copil reținut ilicit într un alt stat membru — Procedură preliminară de urgență)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/19

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Republica Lituania) — Procedură inițiată de Inga Rinau
   (Cauza C-195/08 PPU) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Competență judiciară și executarea hotărârilor - Executare în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Cerere de refuz al recunoașterii unei hotărâri de înapoiere a unui copil reținut ilicit într un alt stat membru - Procedură preliminară de urgență)
   (2008/C 223/30)
   Limba de procedură: lituaniana
   Instanța de trimitere
   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
   Partea din acțiunea principală
   Inga Rinau
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Interpretarea articolelor 21, 23, 24, a articolului 31 alineatul (1), a articolului 40 alineatul (2) și a articolului 42 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183) — Cerere de refuz al recunoașterii într-un stat membru A a unei hotărâri pronunțate de o instanță dintr-un stat membru B prin care se dispune înapoierea unui copil, considerat reținut ilicit în statul membru A de mamă, către tatăl copilului, cu domiciliul în statul membru B, căruia îi fusese încredințat minorul
   Dispozitivul

               1)

               După pronunțarea hotărârii de neînapoiere și după aducerea acesteia la cunoștința instanței de origine, în vederea eliberării certificatului prevăzut la articolul 42 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, este lipsit de importanță faptul că hotărârea amintită a fost suspendată, reformată, anulată sau, în orice caz, nu a dobândit autoritate de lucru judecat ori a fost înlocuită cu o hotărâre de înapoiere, în măsura în care înapoierea copilului nu a avut loc în realitate. Deoarece nu s-a exprimat nicio îndoială cu privire la autenticitatea certificatului, iar acesta a fost emis în conformitate cu formularul al cărui model este prezentat în anexa IV la regulament, este interzisă introducerea unei opoziții la recunoașterea hotărârii de înapoiere, sarcina ce revine instanței sesizate fiind doar de a constata forța executorie a hotărârii certificate și de a admite înapoierea imediată a copilului.

               2)

               În afara cazului în care procedura urmărește pronunțarea unei hotărâri judecătorești certificate în aplicarea articolului 11 alineatul (8) și a articolelor 40-42 din Regulamentul nr. 2201/2003, orice parte interesată poate solicita refuzul recunoașterii unei hotărâri judecătorești, chiar dacă nu a fost depusă în prealabil o cerere de recunoaștere a hotărârii.

               3)

               Articolul 31 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2201/2003, în măsura în care prevede că nici persoana împotriva căreia se solicită executarea, nici copilul nu pot, în această etapă a procedurii, să prezinte observații, nu se aplică unei proceduri de refuz al recunoașterii unei hotărâri judecătorești, formulată fără să fi fost introdusă în prealabil o cerere de recunoaștere cu privire la aceeași hotărâre. Într-o asemenea situație, pârâtul, care solicită recunoașterea, poate prezenta observații.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza C-70/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/72/CE — Statutul societății cooperative europene — Participarea lucrătorilor la adoptarea deciziilor societății — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/13

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-70/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/72/CE - Statutul societății cooperative europene - Participarea lucrătorilor la adoptarea deciziilor societății - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2008/C 301/24)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și J. Enegren, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea în termenul prevăzut a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/72/CE a Consiliului din 22 iulie 2003 de completare a statutului societății cooperative europene în legătură cu participarea lucrătorilor (JO L 207, p. 25, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 207)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare sau prin neasigurarea faptului că partenerii sociali pun în aplicare pe cale de acord dispozițiile necesare pentru a se conforma Directivei 2003/72/CE a Consiliului din 22 iulie 2003 de completare a statutului societății cooperative europene în legătură cu participarea lucrătorilor, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatul (1) din această directivă.

               2)

               Obligă Marele Regat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza T-38/10 P: Recurs introdus la 26 ianuarie 2010 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii pronunțate la 10 noiembrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-70/07, Marcuccio/Comisia

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/43

         Recurs introdus la 26 ianuarie 2010 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii pronunțate la 10 noiembrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-70/07, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-38/10 P)
   2010/C 80/68
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Indiferent de situație: anularea în totalitate și fără nicio excepție a ordonanței atacate;

               —

               constatarea faptului că acțiunea în primă instanță în legătură cu care a fost emisă ordonanța atacată, era admisibilă în totalitate și fără nicio excepție;

               —

               în principal: admiterea în totalitate și fără nicio excepție a petitum-ului formulat în cadrul acțiunii în primă instanță;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a tuturor cheltuielilor și onorariilor suportate de acesta, aferente tuturor gradelor de jurisdicție parcurse până în prezent;

               —

               în subsidiar: retrimiterea cauzei de qua spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice constituit în alt complet.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 10 noiembrie 2009. Prin această ordonanță au fost respinse ca vădit inadmisibile primul, al doilea, al treilea și al șaselea capăt de cerere dintr-o acțiune având ca obiect obligarea Comisiei la repararea pretinsului prejudiciu cauzat în urma refuzului de a-i rambursa reclamantului cheltuielile recuperabile care ar fi fost efectuate în cauza T-176/04 Marcuccio/Comisia.
   În susținerea propriilor pretenții, recurentul invocă interpretarea și aplicarea greșite ale noțiunii de cerere în sensul articolelor 90 și 91 din Statutul funcționarilor, îndepărtarea ilogică și nemotivată a jurisprudenței aferente, nemotivarea, nerespectarea obligației de a nu ține seama de memoriul în apărare, întrucât a fost depus tardiv, săvârșirea unei erori prin admiterea unui act intitulat „cerere de constatare a lipsei necesității de pronunțare asupra fondului”, precum și încălcarea articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-329/11: Acțiune introdusă la 20 iunie 2011 — TM.E./Comisia

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/37

         Acțiune introdusă la 20 iunie 2011 — TM.E./Comisia
   (Cauza T-329/11)
   2011/C 252/84
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: TM.E. S.p.A. — Termomeccanica Ecologia (Milano, Italia) (reprezentanți: C. Malinconico, S. Fidanzia și A. Gigliola, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 20 aprilie 2011 prin care s-a exclus necesitatea inițierii unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva României pentru încălcarea principiilor și a directivelor comunitare în domeniul atribuirii contractelor de achiziții publice, precum și a „Practical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions”;

               —

               obligarea Comisiei la plata daunelor suferite de TM.E din cauza încălcării dreptului comunitar, săvârșită de însăși Comisia Europeană, echivalente cu suma de 18 955 106 de euro sau cu o sumă mai mare sau mai mică, stabilită de Tribunal;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Comisiei Europene la plata daunelor suferite de TM.E, constând în pierderea șansei, echivalente cu suma de 3 791 021 de euro sau cu o sumă mai mare sau mai mică, stabilită de Tribunal;

               —

               cu titlu mai subsidiar, obligarea Comisiei Europene la plata daunelor pentru întârzierea cauzată, imputabilă Comisiei Europene în exercitarea atribuțiilor sale, corespunzătoare valorii totale a cheltuielilor judiciare efectuate de TM.E, echivalente cu suma de 73 044,32 euro sau cu o sumă mai mare sau mică, stabilită de Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune se urmărește anularea scrisorii Comisiei Europene din 20 aprilie 2011 prin care s-a exclus necesitatea inițierii unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva României pentru încălcarea principiilor și a directivelor comunitare în domeniul atribuirii contractelor de achiziții publice și a „Practical Guide to contract procedures for EU external actions” (denumit în continuare „PRAG”), redactat de Comisie însăși, precum și obținerea despăgubirilor pentru daunele cauzate de această instituție comunitară în exercitarea atribuțiilor sale.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură prevăzute de PRAG, precum și pe încălcarea tratatelor sau a oricărei norme de drept privind aplicarea acestora
               Potrivit reclamantei, în decizia atacată Comisia Europeană nu a exprimat o opinie motivată cu privire la gravele și văditele neregularități denunțate în legătură cu procedura de cerere de ofertă referitoare la proiectul „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03” și în consecință, nu a inițiat o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva României, revocând, în plus, finanțarea comunitară acordată în cadrul cererii de ofertă în cauză.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură și a PRAG, precum și pe denaturarea situației de fapt.
               Reclamanta consideră de asemenea că actul atacat ar fi viciat, întrucât Comisia, denaturând faptul care a făcut obiectul plângerii, nu a subliniat erorile de procedură vădite săvârșite de Primăria Municipiului București. Concret, această autoritate a exclus mai întâi oferta reclamantei pentru o pretinsă anomalie a ofertei sub aspect economic și ulterior, dându-și seama de grava nelegalitate săvârșită, a încercat să justifice decizia deja adoptată invocând pretinse vicii ale ofertei sub aspect tehnic. În plus, Comisia nu a ținut cont de faptul că cererea de anulare a contractului nu a fost examinată în fața autorității judiciare române din motivul pretinsei lipse a plății unei taxe de timbru în valoare de 7,3 milioane de euro, cu flagranta încălcare a dreptului la apărare și a principiilor comunitare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nepronunțarea de către Comisie asupra unei încălcări ulterioare, care a făcut obiectul unei plângeri.
               Reclamanta susține de asemenea că în scrisoarea atacată Comisia Europeană nu a avut în vedere celelalte aspecte supuse atenției acesteia. În special, nu s-a făcut nicio apreciere cu privire la faptul că reclamanta a fost judecată în primă instanță de același judecător care declarase cererea ca fiind inadmisibilă, printr-o sentință modificată ulterior în recurs, adică de un judecător care nu era imparțial și care ar fi trebuit să se abțină, ceea ce constituie o încălcare incontestabilă și vădită a dreptului la apărare, a principiilor comunitare și a articolului 6 alineatul (1) din Convenția Europeană a Drepturilor Omului. În ceea ce privește, în sfârșit, cererea de obligare la plata daunelor, reclamanta arată că inerția imputabilă Comisiei, la fel ca și lipsa revocării finanțării comunitare acordate României în cadrul proiectului în cauză, a produs daune economice considerabile din cauza neexecutării contractului de achiziții publice, respectiv din cauza pierderii șanselor de atribuire a contractului menționat și, în orice caz, daune constând în întârzierea provocată, care au forțat reclamanta să se implice într-un proces oneros în fața autorităților judiciare române.


title: Cauza T-274/07: Acțiune introdusă la 19 iulie 2007 — Zhejiang Harmonic Hardware Products/Consiliul Uniunii Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/15

         Acțiune introdusă la 19 iulie 2007 — Zhejiang Harmonic Hardware Products/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-274/07)
   (2007/C 223/24)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd (Zhejiang, China) (reprezentant: R. MacLean, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolelor 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 452/2007 din 23 aprilie 2007, în măsura în care îi sunt aplicabile reclamantei; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, care produce mese de călcat și componente esențiale ale acestora în Republica Populară Chineză, solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 452/2007 din 23 aprilie 2007 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză și din Ucraina (1) dacă aceste măsuri se aplică reclamantei.
   În susținerea cererii sale, reclamanta afirmă, în primul rând, că instituțiile comunitare au încălcat articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul de bază (2), întrucât Comisia a prezentat Consiliului o propunere de măsuri antidumping bazate pe o analiză incorectă a faptului că reclamanta nu a îndeplinit criteriile privind statutul de economie de piață prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (c).
   În al doilea rând, reclamanta susține că instituțiile comunitare au încălcat articolul 20 alineatele (4) și (5) din Regulamentul de bază și dreptul de a fi ascultată, întrucât reclamantei i s-au acordat numai șase zile pentru a răspunde la scrisoarea de informare finală revizuită a Comisiei.
   În al treilea rând, reclamanta pretinde că instituțiile comunitare au încălcat articolul 8 din Regulamentul de bază prin faptul că nu au apreciat în mod corect angajamentele legate de preț oferite de reclamantă.
   În final, reclamanta afirmă că instituțiile comunitare au încălcat articolul 5 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul de bază prin faptul că nu au divulgat identitatea persoanei care a introdus plângerea ce a deschis ancheta care a condus la adoptarea regulamentului atacat.

      (1)  JO 2007 L 109, p. 12.

      (2)  Regulamentul Consiliului (CE) nr. 384/96 din 22 decembrie 1995 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO 1996 L 56, p. 1).


title: Cauza C-193/13 P: Recurs introdus la 15 aprilie 2013 de nfon AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 29 ianuarie 2013 în cauza T-283/11, Fon Wireless Ltd./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/5

         Recurs introdus la 15 aprilie 2013 de nfon AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 29 ianuarie 2013 în cauza T-283/11, Fon Wireless Ltd./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-193/13 P)
   2013/C 189/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: nfon AG (reprezentant: V. von Bomhard, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Fon Wireless Ltd.

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate, pronunțată de Tribunal;

               —

               în mod alternativ, anularea hotărârii Tribunalului, în măsura în care în aceasta se admite existența unui risc de confuzie pe baza mărcii comunitare anterioare nr. 4719738 „fon” (imagine);

               —

               obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este formulat împotriva Hotărârii Tribunalului din 29 ianuarie 2013 în cauza T-283/11, prin care a fost reformată decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 martie 2011 (cauza R 1017/2009-4) într-o procedură de opoziție între Fon Wireless Ltd. și nfon AG, în sensul respingerii căii de atac introduse de nfon AG la camera de recurs.
   Recurenta invocă un motiv unic de recurs, întemeiat pe o încălcare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (1) (denumit în continuare „RMC”). Potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC, examinarea riscului de confuzie trebuie realizată pe baza unei aprecieri complete a tuturor împrejurărilor relevante ale cazului. Încălcarea acestei cerințe este criticată sub trei aspecte, respectiv stabilirea eronată, în compararea semnelor, a elementelor distinctive ale mărcilor aflate în conflict, automatismul eronat în cadrul aprecierii riscului de confuzie și eroarea săvârșită în cadrul aprecierii complete a riscului de confuzie, din cauza luării în considerare insuficiente a caracterului distinctiv, de importanță minoră, a elementului „fon”.

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza C-618/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 1 decembrie 2011 — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 1 decembrie 2011 — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-618/11)
   2012/C 49/26
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia)

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: TVI Televisão Independente SA

      Intimată: Fazenda Pública

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 16 alineatul 1 din CIVA [Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado], astfel cum este interpretat în hotărârea atacată (în sensul că taxa de difuzare a publicității comerciale este inerentă prestării serviciilor de publicitate, motiv pentru care trebuie inclusă în baza de impozitare a prestării de servicii în scopuri de TVA), este compatibil cu dispozițiile articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din Directiva 77/388/CE (1) (actualul articol 73 din Directiva 2006/112/CE (2) a Consiliului din 28 noiembrie 2006) și, în special, cu noțiunea „contrapartida obținută sau care urmează să fie obținută de către furnizor sau prestator, în schimbul livrării sau al prestării”?

               2.

               Articolul 16 alineatul 6 litera c) din CIVA, astfel cum este interpretat în hotărârea atacată (în sensul că taxa de difuzare a publicității comerciale nu constituie o sumă plătită în numele și în contul destinatarului serviciilor, chiar dacă este înregistrată în conturi tranzitorii și urmează să fie plătită unor instituții publice, motiv pentru care nu este exclusă din baza de impozitare în scopuri de TVA), este compatibil cu dispozițiile articolului 11 secțiunea A alineatul (3) litera (c) din Directiva 77/388/CE [actualul articol 79 litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006] și, în special, cu noțiunea „sume primite de o persoană impozabilă de la client, reprezentând decontarea cheltuielilor efectuate în numele și în contul clientului și înregistrate în contabilitate într-un cont tranzitoriu”?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  Directiva 2006/112/CE Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 3, p. 7).


title: Cauza F-53/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 mai 2011 — J/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Asigurare de accidente și de boli profesionale — Articolul 73 din statut — Refuz de recunoaștere a originii profesionale a unei boli — Obligația de desfășurare a procedurii într-un termen rezonabil)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/50

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 mai 2011 — J/Comisia
   (Cauza F-53/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Asigurare de accidente și de boli profesionale - Articolul 73 din statut - Refuz de recunoaștere a originii profesionale a unei boli - Obligația de desfășurare a procedurii într-un termen rezonabil)
   2011/C 252/106
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: J (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei prin care se respinge cererea reclamantului de a i se recunoaște ca boală profesională boala de care suferă, precum și a deciziei de a lăsa în sarcina sa onorariile și cheltuielile medicului pe care l-a desemnat, precum și jumătate din onorariile și cheltuielile celui de-al treilea medic din comisia medicală

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Comisia Europeană la plata către reclamant a sumei de un euro cu titlu de despăgubiri.

               2.

               Respinge restul concluziilor formulate în cadrul acțiunii.

               3.

               Comisia Europeană suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, un sfert din cheltuielile de judecată ale reclamantului.

               4.

               Reclamantul suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009, p. 64.


title: Cauza T-141/08: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2008 — E.ON Energie/Comisia

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/18

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2008 — E.ON Energie/Comisia
   (Cauza T-141/08)
   (2008/C 158/30)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: E. ON Energie AG (München, Germania) (reprezentanți: A. Röhling, C. Krohs și F. Dietrich, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei pârâtei C (2008) final din 30 ianuarie 2008 din cauza COMP/B-1/39.326 — E. ON Energie AG;

               —

               în subsidiar, reducerea la un cuantum adecvat a amenzii aplicate reclamantei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia C (2008) final a Comisiei din 30 ianuarie 2008 din cauza COMP/B 1/39.326 — E. ON Energie AG. În cadrul acesteia, Comisia i-a aplicat reclamantei o amendă pentru ruperea sigiliului aplicat de reprezentanții Comisiei potrivit articolului 20 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) și pentru încălcarea, din neglijență, a articolului 23 alineatul (1) litera (e) din regulamentul menționat.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive. În primele șase motive reclamanta încearcă să demonstreze că nu există probe suficiente ale unei încălcări. Aceasta critică, în special, modul în care pârâta și-a îndeplinit obligațiile în materia sarcinii probei, încălcarea principiului investigației din oficiu, prezumția greșită privind aplicarea corectă a sigiliului, aprecierea incorectă a stării în care se afla sigiliul în ziua următoare, aprecierea incorectă a caracterului adecvat al peliculei de protecție, precum și faptul că pârâta nu a luat în considerare posibilitatea existenței unor explicații alternative pentru faptele care s-au produs.
   În al șaptelea motiv se susține că nu a fost respectată prezumția de nevinovăție și, în acest mod, au fost încălcate norme fundamentale de procedură.
   În al optulea motiv, reclamanta susține că pârâta a apreciat în mod eronat culpa în sensul articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003.
   În sfârșit, sunt subliniate încălcări săvârșite la stabilirea amenzii. În opinia reclamantei, a fost încălcat principiul interzicerii arbitrariului și nu a fost îndeplinită obligația de motivare prevăzută la articolul 253 CE. În mod greșit, nu au fost luate în considerare circumstanțele atenuante, în schimb au fost luate în considerare circumstanțe agravante.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-21/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 octombrie 2009 — Germania/Comisia [ Ajutoare de stat — Televiziune digitală terestră — Ajutor acordat de autoritățile germane organismelor de radiodifuziune care utilizează rețeaua de televiziune digitală terestră (DVB-T) în regiunea Berlin-Brandenburg — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia — Principiile bunei administrări și proporționalității — Dreptul la apărare ]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/39

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 octombrie 2009 — Germania/Comisia
   (Cauza T-21/06) (1)

   („Ajutoare de stat - Televiziune digitală terestră - Ajutor acordat de autoritățile germane organismelor de radiodifuziune care utilizează rețeaua de televiziune digitală terestră (DVB-T) în regiunea Berlin-Brandenburg - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia - Principiile bunei administrări și proporționalității - Dreptul la apărare”)
   2009/C 282/72
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și C. Schulze-Bahr, agenți, asistați de G. Quardt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet și K. Gross, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2006/513/CE a Comisiei din 9 noiembrie 2005 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea introducerii televiziunii digitale terestre (DVB-T) în regiunea Berlin-Brandenburg (JO 2006, L 200, p. 14)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 8.4.2008.


title: Cauza T-638/16: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2016 – Deichmann/EUIPO – Vans (reprezentarea unei benzi pe fața unui pantof)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/48

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2016 – Deichmann/EUIPO – Vans (reprezentarea unei benzi pe fața unui pantof)
   (Cauza T-638/16)
   (2016/C 392/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deichmann SE (Essen, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vans, Inc. (Cypress, California, Statele Unite ale Americii)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marcă de poziție a Uniunii Europene (reprezentarea unei benzi pe fața unui pantof) – cererea de înregistrare nr. 10 263 895

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 iulie 2016 în cauza R 408/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               reformarea deciziei atacate, în sensul anulării deciziei din 23 decembrie 2014 a diviziei de opoziție prin care a fost admisă opoziția B 001919210 și a fost respinsă cererea de înregistrare a mărcii Uniunii nr. 10 263 895;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 iulie 2016 în cauza R 408/2015-4;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 19 alineatul (2) și a normei 20 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95, a articolului 151 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009, a principiului securității juridice și a principiului neretroactivității.


title: Cauza T-685/16: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – Javier Gasalla/EUIPO (B2B SOLUTIONS) „Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale B2B SOLUTIONS — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/26

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – Javier Gasalla/EUIPO (B2B SOLUTIONS)
   (Cauza T-685/16) (1)

   („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale B2B SOLUTIONS - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)
   (2017/C 256/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamant: Carlos Javier Jiménez Gasalla (Madrid, Spania) (reprezentant: E. Estella Garbayo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 iulie 2016 (cauza R 244/2016-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal B2B SOLUTIONS ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Carlos Javier Jiménez Gasalla la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 410, 7.11.2016.


title: Cauza C-137/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 20 martie 2017 – Procedură penală împotriva lui Van Gennip BVBA și alții

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 20 martie 2017 – Procedură penală împotriva lui Van Gennip BVBA și alții
   (Cauza C-137/17)
   (2017/C 178/10)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

   Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot

      Întrebările preliminare

               1)

               Pot fi calificate drept „încălcări grave” în sensul articolului 45 din Directiva 2013/29/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iunie 2013 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a articolelor pirotehnice următoarele încălcări ale dispozițiilor legale belgiene privind articolele pirotehnice:

                           a)

                           vânzarea de articole pirotehnice cu până la 2,666 kg de compoziții pirotehnice (denumite în continuare „CPT”), faptă care reprezintă o încălcare a articolului 265 punctul 7 și a articolului 257 din koninklijk besluit houdende algemeen reglement betreffende het fabriceren, opslaan, onder zich houden, verkopen, vervoeren en gebruiken van springstoffen (Decretul Regal privind introducerea unei reglementări unitare pentru producerea, depozitarea, deținerea, desfacerea, transportul și utilizarea explozibililor) din 23 septembrie 1958, care interzic[…] vânzarea de articole pirotehnice cu o cantitate de CPT care depășește 1 kg atunci când utilizatorul nu deține o autorizație administrativă pentru deținerea unei cantități mai mare de articole pirotehnice;

                           b)

                           depășirea limitelor de depozitare și nerespectarea spațiilor de depozitare prevăzute în autorizația federală pentru articole pirotehnice, deși exista o autorizație regională de mediu pentru depozitarea cantității superioare menționate în spațiile precizate;

                           c)

                           depozitarea absolut tranzitorie a unor cantități foarte reduse de articole pirotehnice în diferite spații neautorizate pentru depozitare, în spațiile unei întreprinderi comerciale care operează cu articole pirotehnice și care deține atât o autorizație federală pentru articole pirotehnice, cât și o autorizație regională de mediu?

               2)

               Principiul liberei circulații a articolelor pirotehnice prevăzut de articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2007/23/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 privind introducerea pe piață a articolelor pirotehnice [devenit articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2013/29/UE a Parlamentului European și a Consiliului din [12] iunie 2013 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a articolelor pirotehnice] coroborat, dacă este cazul, cu articolul 10 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne, se opune unei reglementări naționale care subordonează spațiile de depozitare a articolelor pirotehnice conforme cu dispozițiile directivelor, deținute în scopuri comerciale, dublei condiții a deținerii unei autorizații emise în temeiul reglementărilor privind producerea, depozitarea, deținerea, desfacerea, transportul și utilizarea explozibililor și, respectiv, a unei autorizații emise în baza reglementărilor privind protecția mediului, deși ambele sisteme de autorizare urmăresc în principiu același scop (evaluarea preventivă a riscurilor de securitate) și unul dintre cele două sisteme de autorizare (în cazul de față cel privind explozibilii) prevede o limită (foarte) redusă pentru depozitarea articolelor pirotehnice [în limita a 50 kg de CPT (substanță activă)]?

               3)

               Principiul liberei circulații a articolelor pirotehnice, astfel cum este prevăzut la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2013/29/UE, citată anterior, și la articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2007/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din [12] mai 2007, citată anterior (coroborate, dacă este cazul, cu articolele 34, 35 și 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene), raportat la principiul proporționalității, se opune unei reglementări naționale care interzice deținerea sau utilizarea articolelor pirotehnice de către consumatori și vânzarea articolelor pirotehnice către aceștia (articole pirotehnice din categoriile 2 și 3 în sensul Directivei 2007/23/CE) în cazul în care acestea conțin mai mult de 1 kg de compoziții pirotehnice?

      (1)  JO 2013, L 178, p. 27.

      (2)  JO 2007, L 154, p. 1.


title: Cauza C-335/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de hoven kasatsionen sad (Bulgaria) la 6 iunie 2017 – Neli Valcheva/Georgios Babanarakis

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de hoven kasatsionen sad (Bulgaria) la 6 iunie 2017 – Neli Valcheva/Georgios Babanarakis
   (Cauza C-335/17)
   (2017/C 269/15)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven kasatsionen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Neli Valcheva

      Pârât: Georgios Babanarakis

      Întrebarea preliminară

   Noțiunea „drept de vizită” prevăzută la articolul 1 alineatul (2) litera (a) și la articolul (2) punctul 10 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești (1) trebuie interpretat în sensul că are drept titulari nu numai părinții, ci și alte rude decât părinții, precum, de exemplu, bunicii copilului?

      (1)  JO 2003, L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza C-6/13 P: Recurs introdus la 4 ianuarie 2013 de IDT Biologika GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 octombrie 2012 în cauza T-503/10, IDT Biologika GmbH/Comisia Europeană

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/14

         Recurs introdus la 4 ianuarie 2013 de IDT Biologika GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 octombrie 2012 în cauza T-503/10, IDT Biologika GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-6/13 P)
   2013/C 108/29
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: IDT Biologika GmbH (reprezentanți: R. Gross și T. Kroupa, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 25 octombrie 2012, notificată reclamantei/recurentei prin fax, la 26 octombrie 2012;

               —

               anularea Deciziei Delegației Uniunii Europene în Republica Serbia din 10 august 2010 de respingere a ofertei prezentate pentru lotul 1 de IDT Biologika GmbH în cadrul cererii de oferte EuropeAid/129809/C/SUP/RS, privind furnizarea unui vaccin antirabic Ministerului Agriculturii, Pădurii și Apelor din Republica Serbia, și de atribuire a contractului avut în vedere unui consorțiu format din diverse întreprinderi aflate sub conducerea „Bioveta a.s.”;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată corespunzătoare procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Prin hotărârea atacată, Tribunalul ar fi respins în mod greșit pretențiile recurentei.
   Marja discreționară de decizie care ar trebui exercitată de intimata Comisia Europeană în cadrul procedurii de cerere de oferte în litigiu nu ar fi fost exercitată, din punct de vedere al fondului și tehnic, astfel încât să nu poată fi contestată.
   În special, Tribunalul a prezumat în mod eronat că, în cadrul procedurii de cerere de oferte, Bioveta a.s. ar fi furnizat dovada privind siguranța produselor oferite, prin intermediul autorizațiilor naționale corespunzătoare și că nu ar fi necesare teste separate efectuate pe primate pentru a demonstra că produsul oferit nu este virulent pentru om.
   În plus, Bioveta a.s. nu ar fi dovedit că vaccinul său s-ar baza nu pe tulpina originală ci pe o tulpină modificată a virusului SAD-Bern.


title: Cauzele conexate T-445/09 și T-448/09: Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2013 — Centre national de la recherche scientifique/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/27

         Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2013 — Centre national de la recherche scientifique/Comisia
   (Cauzele conexate T-445/09 și T-448/09) (1)

   2013/C 71/42
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzelor conexate.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-11/14: Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2015 – Grundig Multimedia/OAPI (Pianissimo) („Marcă comunitară – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Pianissimo – Marcă constituită dintr-un slogan publicitar – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Egalitate de tratament”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/29

      Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2015 – Grundig Multimedia/OAPI (Pianissimo)
      (Cauza T-11/14) (1)

      („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Pianissimo - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament”)
      (2015/C 073/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Elveția) (reprezentant: S. Walter, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Bonne și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 noiembrie 2013 (cauza R 441/2013-4) de confirmare a respingerii cererii de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal Pianissimo.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Grundig Multimedia AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-79/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Taxa pe valoare adăugată — Directiva 2006/112/CE — Artiolele 13 și 132 — Organisme de drept public — Calitate de autorități publice — Activități — Nesupunere la plata impozitului — Scutiri — Sectoarele sănătății, învățământului și sectorul socio-cultural — „Euroregiuni” — Promovarea mobilității profesionale — Punere la dispoziție de personal — Sarcina probei)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-79/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Taxa pe valoare adăugată - Directiva 2006/112/CE - Artiolele 13 și 132 - Organisme de drept public - Calitate de autorități publice - Activități - Nesupunere la plata impozitului - Scutiri - Sectoarele sănătății, învățământului și sectorul socio-cultural - „Euroregiuni” - Promovarea mobilității profesionale - Punere la dispoziție de personal - Sarcina probei)
   2010/C 134/12
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și W. Roels, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C.M. Wissels, D.J.M. de Grave și Y. de Vries, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 2 alineatul (1) litera (c), a articolului 13, a articolului 24 alineatul (1) și a articolului 132 din directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Punerea la dispoziție de personal în sectoarele sănătății, învățământului și în sectorul socio-cultural — Promovarea mobilității muncii — Euroregiune

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 6.6.2006.


title: Cauza C-603/16 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauza T-139/14, PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia/Consiliul

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/32

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauza T-139/14, PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia/Consiliul
   (Cauza C-603/16 P)
   (2017/C 030/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominen, avocat)

      Celelalte părți din procedură: PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia, Comisia Europeană, European Biodiesel Board (EBB)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 15 septembrie 2016, notificată Consiliului la 16 septembrie 2016, în cauza T-139/14, PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia/Consiliul;

               —

               respingerea cererii de anulare a regulamentului atacat formulate de reclamantele în primă instanță și

               —

               obligarea reclamantelor în primă instanță la plata cheltuielilor efectuate de Consiliu atât în primă instanță, cât și în recurs.

         Cu titlu subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  În primul rând, Tribunalul a aplicat un criteriu juridic greșit atunci când a examinat dacă Consiliul dispunea de elemente de probă pentru a decide că prețurile interne ale materiilor prime care figurau în registrele exportatorilor indonezieni relevanți erau suficient de denaturate pentru a justifica neluarea lor în considerare și recurgerea la metodologia prevăzută la articolul 2 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul de bază (1). Procedând astfel, Tribunalul a impus acestei instituții o sarcină a probei prea dificilă.

               2.

                  În al doilea rând, aprecierea Tribunalului în sensul că probele prezentate de instituții nu erau suficiente pentru a demonstra că exista o denaturare considerabilă a prețurilor principalelor materii prime în Indonezia ca efect al regimului taxelor de export diferențiate nu este motivată în mod adecvat.

               3.

                  În al treilea rând, dispozitivul hotărârii atacate care anulează taxele antidumping în măsura în care vizează reclamantele în prima instanță este disproporționat în raport cu unicul motiv de anulare examinat de Tribunal și conferă efecte necuvenite constatării nelegalității.

               4.

               Consiliul va demonstra că hotărârea atacată este viciată de mai multe erori de drept care îi afectează validitatea. În plus, Consiliul susține că faptele pe care se bazează primul motiv invocat de reclamantele în prima instanță sunt stabilite în suficientă măsură pentru ca Curtea să poată statua cu privire la acest motiv și să respingă cererea.

               5.

               Prin urmare, Consiliul solicită în mod respectuos anularea hotărârii atacate și respingerea cererii de anulare a regulamentului în litigiu formulate de reclamantele în prima instanță.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO 2009, L 343, p. 51) („Regulamentul de bază”).


title: Cauza C-303/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 21 iunie 2010 — Administración General del Estado/Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 21 iunie 2010 — Administración General del Estado/Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)
   (Cauza C-303/10)
   ()
   2010/C 246/37
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Administración General del Estado

      Pârâtă: Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)

      Întrebările preliminare

   Pentru a defini scutirea pe care o pot reglementa statele membre în cadrul transportului feroviar de persoane și de mărfuri, expresia „în cadrul transportului feroviar de persoane și de mărfuri” cuprinsă la articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Directiva 92/81/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la uleiuri minerale (1) trebuie interpretată într-un mod strict, care să urmeze litera reglementării sau, dimpotrivă, se impune o interpretare largă, care să extindă scutirea la carburantul folosit pentru utilajele deplasate pe calea ferată pentru întreținerea infrastructurii feroviare?

      (1)  JO L 316, p. 12.


title: Cauza T-278/09: Acțiune introdusă la 17 iulie 2009 — Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter/OAPI (GG)

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/39

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2009 — Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter/OAPI (GG)
   (Cauza T-278/09)
   2009/C 220/82
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter eV (Gau Algesheim, Germania) (reprezentant: N. Schindler, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 30 aprilie 2009 (cauza R 1568/2008-1)

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „GG” pentru produse din clasa 33 (cererea de înregistrare nr. 6 388 284)

      Decizia examinatorului: respingerea cererii

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 75 prin insuficiența motivării deciziei și a articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) întrucât marca solicitată prezintă nivelul minim de caracter distinctiv și nu este necesar să rămână disponibilă

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-209/07: Acțiune introdusă la 12 iunie 2007 — Gaedertz/OAPI — Living Byte Software (GlobalRemote)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/38

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2007 — Gaedertz/OAPI — Living Byte Software (GlobalRemote)
   (Cauza T-209/07)
   (2007/C 183/73)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamant: Johann-Christoph Gaedertz (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: E. M. Gerstenberg, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Living Byte Software GmbH
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 25 aprilie 2007 a Camerei a patra de recurs a OAPI în cauza R 272/2005-4;

               —

               declararea nulității mărcii comunitare nr. 1 466 499 „GlobalRemote”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „GlobalRemote” pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 42 (marca comunitară nr. 1 466 499).

      Titularul mărcii comunitare: Living Byte Software GmbH.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamantul.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: în special, încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) deoarece marca comunitară care face obiectul cererii de declarare a nulității este lipsită de caracterul distinctiv necesar și are o natură pur descriptivă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza T-377/09: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Mövenpick/OAPI (PASSIONATELY SWISS) ( „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare PASSIONATELY SWISS — Motiv absolut de refuz — Indicație geografică de proveniență — Lipsa unui caracter distinctiv” )

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/21

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Mövenpick/OAPI (PASSIONATELY SWISS)
   (Cauza T-377/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare PASSIONATELY SWISS - Motiv absolut de refuz - Indicație geografică de proveniență - Lipsa unui caracter distinctiv)
   2012/C 32/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Mövenpick-Holding (Cham, Elveția) (reprezentant: M. Taxhet, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 iulie 2009 (cauza R 1457/2008-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal PASSIONATELY SWISS ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Mövenpick-Holding la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-504/15: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2015 – Rafhaelo Gutti/OAPI – Transformados del Sur (CAMISERIA LA ESPAÑOLA)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/43

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2015 – Rafhaelo Gutti/OAPI – Transformados del Sur (CAMISERIA LA ESPAÑOLA)
   (Cauza T-504/15)
   (2015/C 354/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Rafhaelo Gutti, SL (Loja, Spania) (reprezentant: I. L. Sempere Massa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Transformados del Sur, SA (Sevilla, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „CAMISERIA LA ESPAÑOLA” – Cererea de înregistrare nr. 11 641 818

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 iulie 2015 în cauza R 2424/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs în cauza R 2424/2014-4, la rândul său, anulând opoziția nr. B 2 226 655 și admițând cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 11 641 818 CAMISERIA LA ESPAÑOLA pentru produsele din clasa 25 pentru care i-a fost respinsă înregistrarea;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-185/06: Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — British Telecommunications plc, The Queen/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/24

         Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — British Telecommunications plc, The Queen/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-185/06) (1)

   (2007/C 199/40)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 154, 1.7.2006.


title: Cauza C-23/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sozialgericht Nürnberg (Germania) la 22 ianuarie 2008 — Josif Koupatantze/Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sozialgericht Nürnberg (Germania) la 22 ianuarie 2008 — Josif Koupatantze/Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   (Cauza C-23/08)
   (2008/C 107/16)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Sozialgericht Nürnberg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Josif Koupatantze

      Pârât: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 24 alineatul (2) din Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 (1) este conform cu articolul 12 CE coroborat cu articolul 39 CE?

               2)

               În ipoteza în care prima întrebare ar primi un răspuns negativ, articolul 12 CE coroborat cu articolul 39 CE se opune unei reglementări naționale care exclude cetățenii Uniunii de la acordarea asistenței sociale în cazul depășirii duratei maxime a șederii avute în vedere de articolul 6 din Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 și când nu există un drept de ședere în baza altor dispoziții?

               3)

               În ipoteza în care prima întrebare ar primi un răspuns pozitiv, articolul 12 CE se opune unei reglementări naționale care exclude resortisanții unui stat membru al Uniunii Europene chiar de la beneficiul unor prestații de asigurări sociale acordate imigranților clandestini?

      (1)  JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56.


title: Cauza C-613/15: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Alcobendas – Spania) – Ibercaja Banco SAU/José Cortés González (Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii — Împrumuturi imobiliare — Clauză referitoare la dobânzile moratorii — Clauză privind rambursarea anticipată — Competența instanței naționale — Termen de decădere)

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/4

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas – Spania) – Ibercaja Banco SAU/José Cortés González
   (Cauza C-613/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Împrumuturi imobiliare - Clauză referitoare la dobânzile moratorii - Clauză privind rambursarea anticipată - Competența instanței naționale - Termen de decădere))
   (2016/C 200/06)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ibercaja Banco SAU

      Pârât: José Cortés González

      Dispozitivul

   Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că:

               —

               articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (1) nu permit ca dreptul unui stat membru să restrângă puterea de apreciere a instanței naționale în ceea ce privește constatarea caracterului abuziv al clauzelor unui contract de credit ipotecar încheiat între un consumator și un profesionist, și

               —

               articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) impun ca dreptul național să nu împiedice instanța să înlăture o astfel de clauză în cazul în care ar constata caracterul „abuziv” al acesteia, în sensul articolului 3 alineatul (1) din directiva menționată.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza T-147/12: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2013 — Wünsche Handelsgesellschaft International/Comisia [ „Uniune vamală — Import de cutii de conserve de ciuperci provenite din China — Decizie de constatare a lipsei de justificare a remiterii drepturilor de import — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Eroare detectabilă a autorităților vamale — Neglijență vădită a importatorului — Încredere legitimă — Proporționalitate — Bună administrare — Egalitate de tratament” ]

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/13

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2013 — Wünsche Handelsgesellschaft International/Comisia
   (Cauza T-147/12) (1)

   (Uniune vamală - Import de cutii de conserve de ciuperci provenite din China - Decizie de constatare a lipsei de justificare a remiterii drepturilor de import - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Eroare detectabilă a autorităților vamale - Neglijență vădită a importatorului - Încredere legitimă - Proporționalitate - Bună administrare - Egalitate de tratament)
   2013/C 377/30
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: K. Landry și G. Schwendinger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Keppenne și B. R. Killmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2011) 6393 final a Comisiei din 16 septembrie 2011 prin care s-a constatat că nu este justificată remiterea drepturilor de import într-un caz specific

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauzele conexate C-214/12 P, C-215/12 P și C-223/12 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 octombrie 2013 — Land Burgenland, Grazer Wechselseitige Versicherung AG, Republica Austria/Comisia Europeană, Republica Austria [Recurs — Concurență — Ajutoare de stat — Ajutor declarat ilegal și incompatibil cu piața comună — Ajutor acordat grupului Grazer Wechselseitige (GRAWE) cu ocazia privatizării Bank Burgenland AG — Stabilirea prețului de piață — Procedură de cerere de ofertă — Condiții nelegale care nu au incidență asupra ofertei celei mai ridicate — Criteriul denumit al „vânzătorului privat” — Distincție între obligațiile care incumbă statului atunci când își exercită prerogativele de putere publică și cele care îi incumbă atunci când acționează în calitate de acționar — Denaturarea unor elemente de probă — Obligația de motivare]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 octombrie 2013 — Land Burgenland, Grazer Wechselseitige Versicherung AG, Republica Austria/Comisia Europeană, Republica Austria
   (Cauzele conexate C-214/12 P, C-215/12 P și C-223/12 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Ajutoare de stat - Ajutor declarat ilegal și incompatibil cu piața comună - Ajutor acordat grupului Grazer Wechselseitige (GRAWE) cu ocazia privatizării Bank Burgenland AG - Stabilirea prețului de piață - Procedură de cerere de ofertă - Condiții nelegale care nu au incidență asupra ofertei celei mai ridicate - Criteriul denumit al „vânzătorului privat” - Distincție între obligațiile care incumbă statului atunci când își exercită prerogativele de putere publică și cele care îi incumbă atunci când acționează în calitate de acționar - Denaturarea unor elemente de probă - Obligația de motivare)
   2013/C 367/22
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurenți: Land Burgenland,(reprezentanți: U. Soltész, P. Melcher și A. Egger, Rechtsanwälte), Grazer Wechselseitige Versicherung AG (reprezentant: H. Wollmann, Rechtsanwalt), Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer și M. J. Bauer, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, V. Kreuschitz și T. Maxian Rusche, agenți), Republica Austria, Land Burgenland

      Intervenientă în susținerea Land Burgenland și a Republicii Austria: Republica Federală Germania (reprezentanți: K. Petersen, precum și T. Henze și J. Möller, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 februarie 2012, Land Burgenland și Austria/Comisia (T-268/08 și T-281/08), prin care Tribunalul a respins acțiunile în anulare a Deciziei 2008/719/CE a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind ajutorul de stat C 56/06 (ex NN 77/06) pus în aplicare de Austria pentru privatizarea Bank Burgenland (JO L 239, p. 32) — Încălcarea dreptului Uniunii și, în special, a articolului 107 alin. (1) TFUE — Apreciere eronată a garanției de bună execuție („Ausfallshaftung”) a Land Burgenland în favoarea Bank Burgenland

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă Land Burgenland, Grazer Wechselseitige Versicherung AG și Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.

      JO C 184, 23.06.2012.


title: Cauza C-643/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 12 decembrie 2016 – American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 12 decembrie 2016 – American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Cauza C-643/16)
   (2017/C 078/15)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: American Express Co.

      Pârâți: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

      Întrebările preliminare

               (1)

               Un sistem de plată, căruia obligația de acces prevăzută de articolul 35 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/2366 (1) (denumită în continuare „PSD2”), nu i s-ar aplica în mod normal în temeiul articolului 35 alineatul (2) litera (b) din PSD2, este supus acestei obligații (i) atunci când încheie acorduri de comarcare cu parteneri de comarcare care nu oferă ei înșiși servicii de plată în cadrul acestui sistem în legătură cu furnizarea produsului comarcat și/sau (ii) atunci când folosește un agent care să acționeze în numele său la furnizarea de servicii de plată?

               (2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea (1), articolul 35 alineatul (1) din PSD2 nu este valid în măsura în care prevede că sistemele de plată care încheie asemenea acorduri vor fi supuse obligației de acces, pentru următoarele motive:

                           (a)

                           nerespectarea obligației de motivare în conformitate cu articolul 296 TFUE;

                           (b)

                           eroarea vădită de apreciere; şi/sau

                           (c)

                           încălcarea principiului proporționalității?

      (1)  Directiva (UE) 2015/2366 a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 2002/65/CE, 2009/110/CE, 2013/36/UE și a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010, și de abrogare a Directivei 2007/64/CE (JO 2015, L 337, p. 35)


title: Cauza C-616/13 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2013 de Productos Asfálticos (PROAS), S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2013 în cauza T-495/07, PROAS/Comisia

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/15

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2013 de Productos Asfálticos (PROAS), S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2013 în cauza T-495/07, PROAS/Comisia
   (Cauza C-616/13 P)
   2014/C 24/27
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Productos Asfálticos (PROAS), S.A. (reprezentant: C. Fernández Vicién, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei acțiunii;

               —

               anularea hotărârii Tribunalului din 16 septembrie 2013;

               —

               admiterea cererii formulate în primă instanță și anularea Deciziei din 3 octombrie 2007 a Comisiei din cazul COMP/38.710- Bitum (Spania) sau, în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului pentru rejudecare;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată din prezenta procedură, precum și a celor efectuate în procedura din fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Încălcarea de către Tribunal a principiului protecției jurisdicționale efective, întrucât s-a abținut să examineze, în cadrul exercitării controlului său de fond, motivele invocate de Productos Asfálticos, S.A. cu privire la stabilirea cuantumului amenzii. Această încălcare constă în:

                           —

                           o denaturare de către Tribunal a motivelor invocate de PROAS în cadrul acțiunii sale în anulare în fața Tribunalului;

                           —

                           lipsa unei analize independente a Tribunalului cu privire la proporționalitatea și motivarea amenzii aplicate în raport cu urmările încălcării;

                           —

                           neanalizarea de către Tribunal a respectării de către Comisie a principiului egalității de tratament și al securității juridice în raport cu precedentele sale;

                           —

                           neanalizarea efectivă a ponderii specifice a PROAS în cadrul încălcării și respingerea eronată a măsurilor de organizare a procedurii care au fost solicitate.

               2.

                     Încălcarea de către Tribunal a principiului egalității de tratament și al securității juridice, precum și a dreptului la apărare al PROAS
                  , întrucât a interpretat în mod eronat Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 (1).

                           —

                           Tribunalul a autorizat Comisia să încalce propriile linii directoare, permițându-i să nu țină seama la stabilirea amenzii de impactul redus al încălcării;

                           —

                           Tribunalul a încălcat dreptul PROAS la apărare, nepermițându-i să răstoarne prezumția iuris tantum potrivit căreia înțelegerile produc întotdeauna efecte.

               3.

                     Încălcarea de către Tribunal a principiului bunei administrări și al respectării unui termen rezonabil
                  .

               4.

                     Încălcarea de către Tribunal a principiilor aplicabile în materie de cheltuieli de judecată
                  .

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 17 al Consiliului: primul regulament de aplicare a articolelor 85 și 86 din tratat (JO 1962, 13, p. 204, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 3).


title: Cauza C-24/13: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft/Vidékfejlesztési Miniszter (Agricultură — Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 — FEADR — Cerințe privind forma juridică a grupurilor de acțiune locală — Modificare a acestor cerințe — Competența statelor membre — Limite)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/17

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft/Vidékfejlesztési Miniszter
   (Cauza C-24/13) (1)

   ((Agricultură - Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 - FEADR - Cerințe privind forma juridică a grupurilor de acțiune locală - Modificare a acestor cerințe - Competența statelor membre - Limite))
   2014/C 112/20
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft

      Pârât: Vidékfejlesztési Miniszter

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 368, p. 15, Ediție specială, 03/vol. 80, p. 133) și a articolului 62 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 277, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101) – Societate fără scop lucrativ care a fost declarată grup de acțiune locală Leader, creat în legătură cu ajutoarele agricole – Retragere a denumirii de grup de acțiune locală pentru motivul că numai asociațiile pot fi calificate astfel

      Dispozitivul

               1)

               Dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în special articolele 61 și 62 din acesta, trebuie interpretate în sensul că nu impun și, în principiu, nici nu interzic adoptarea unor dispoziții naționale care prevăd că un grup de acțiune locală care îndeplinește toate condițiile enumerate la articolul 62 alineatul (1) din acest regulament își poate desfășura activitatea doar sub o formă juridică determinată. Cu toate acestea, este de competența instanței de trimitere să se asigure că o astfel de reglementare, având în vedere toate caracteristicile sale pertinente, nu împiedică aplicabilitatea directă a regulamentului menționat și precizează exercitarea marjei de apreciere conferite statelor membre prin respectivul regulament, rămânând totodată în limitele dispozițiilor sale. Este de asemenea de competența sa să se asigure că această reglementare națională respectă dispozițiile Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și principiile generale ale dreptului Uniunii.

               2)

               Dreptul Uniunii nu se opune, în principiu, ca o reglementare națională care prevede că grupurile de acțiune locală pot să își desfășoare activitatea doar sub o formă juridică determinată să poată fi aplicată, la încheierea unei perioade tranzitorii de un an, unor grupuri de acțiune locală care au fost constituite sub o altă formă juridică în temeiul reglementării naționale anterioare, chiar și atunci când programele de ajutor și perioada de programare aferente sunt în curs de desfășurare. Cu toate acestea, acest lucru este valabil doar în măsura în care, având în vedere printre altele caracteristicile proprii respectivelor reglementări naționale succesive și efectele concrete ale acestora, aplicarea noii reglementări în cazul unor astfel de grupuri de acțiune locală precizează exercitarea marjei de apreciere conferite statelor membre prin Regulamentul nr. 1698/2005, rămânând totodată în limitele dispozițiilor sale, și în măsura în care aceasta are loc cu respectarea dispozițiilor Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a principiilor generale ale dreptului Uniunii, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza T-285/16: Acțiune introdusă la 30 mai 2016 - Dominator International/EUIPO (DREAMLINE)

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/49

         Acțiune introdusă la 30 mai 2016 - Dominator International/EUIPO (DREAMLINE)
   (Cauza T-285/16)
   (2016/C 260/61)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dominator International GmbH (Viena, Austria) (reprezentant: N. Gugerbauer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „DREAMLINE”– cererea de înregistrare nr. 1 222 091

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 martie 2016 în cauza R 1669/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-375/06: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/105/CE — Protecția lucrătorilor — Controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/6

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-375/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/105/CE - Protecția lucrătorilor - Controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 155/09)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Caeiros și B. Schima, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Fernandes și F. Fraústo de Azevedo, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003 de modificare a Directivei 96/82/CE a Consiliului privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (JO L 345, p. 97)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prevăzut, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma articolului 2 din Directiva 2003/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003 de modificare a Directivei 96/82/CE a Consiliului privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza C-275/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Residex Capital IV CV/Gemeente Rotterdam [Articolul 88 alineatul (3) CE — Ajutoare de stat — Ajutor acordat sub formă de garanție unui creditor pentru a-i permite să acorde un credit unei persoane creditate — Încălcarea normelor de procedură — Obligația de recuperare — Nulitate — Competența instanței naționale]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Residex Capital IV CV/Gemeente Rotterdam
   (Cauza C-275/10) (1)

   (Articolul 88 alineatul (3) CE - Ajutoare de stat - Ajutor acordat sub formă de garanție unui creditor pentru a-i permite să acorde un credit unei persoane creditate - Încălcarea normelor de procedură - Obligația de recuperare - Nulitate - Competența instanței naționale)
   2012/C 32/13
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Residex Capital IV CV

      Pârâtă: Gemeente Rotterdam

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Ajutor de stat — Interpretarea articolului 108 alineatul (3) TFUE — Ajutor acordat sub formă de garanție unui împrumutător pentru a-i permite să acorde un credit unui împrumutat — Încălcarea normelor de procedură — Competențe ale instanțelor naționale

      Dispozitivul

   Ultima teză a articolului 88 alineatul (3) CE trebuie interpretată în sensul că instanțele naționale sunt competente să anuleze o garanție într o situație precum cea din acțiunea principală, în care un ajutor ilegal a fost pus în aplicare prin intermediul unei garanții acordate de o autoritate publică în scopul de a acoperi un împrumut acordat de o societate financiară unei întreprinderi care nu ar fi putut să obțină o astfel de finanțare în condiții normale de piață. În exercitarea acestei competențe, instanțele respective sunt obligate să asigure recuperarea ajutorului și, în acest scop, pot anula garanția în special în cazul în care, în lipsa unor măsuri procedurale mai puțin constrângătoare, această anulare este de natură să determine sau să faciliteze restabilirea situației concurențiale existente anterior acordării acestei garanții.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza C-5/10P: Recurs introdus la 6 ianuarie 2010 de Giampietro Torresan împotriva Hotărârii pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-234/06 — Torresan/OAPI și Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/36

         Recurs introdus la 6 ianuarie 2010 de Giampietro Torresan împotriva Hotărârii pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-234/06 — Torresan/OAPI și Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
   (Cauza C-5/10P)
   2010/C 63/57
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Giampietro Torresan (reprezentanți: G. Recher și R. Munarini, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG

      Concluziile recurentului

               —

               anularea Hotărârii pronunțate în cauza T-234/06 înregistrată sub numărul 414 968, comunicate prin intermediul unui fax din 19.11.2009;

               —

               admiterea în totalitate a concluziilor formulate de recurent în fața Tribunalului în cauza T-234/06;

               —

               în orice caz, obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente întregii proceduri, inclusiv a celor efectuate în cadrul recursului în fața OAPI și a acțiunii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Încălcarea și/sau aplicarea incorectă a dreptului comunitar în materie de agricultură și alimentație.

               2.

               Încălcarea și/sau aplicarea incorectă a cadrului de reglementare privind protecția consumatorului, în legătură cu conceptul „consumator mediu”.

               3.

               Încălcarea normelor privind regimul lingvistic al procesului.

               4.

               Distorsionarea faptelor sau a elementelor de probă, toate având ca obiect să confirme, ca efect unic și definitiv, caracterul absolut distinctiv, iar nu descriptiv al mărcii Cannabis, cu scopul de a dovedi încălcarea sau aplicarea incorectă a articolului 7 alineatul (1) litera (c) din RMC (1), precum și contradicția fundamentelor de drept expuse de Tribunal în susținerea presupusului caracter descriptiv al mărcii Cannabis. În consecință, trebuie să se anuleze în totalitate hotărârea pronunțată în cauza T-234/06, atacată prin intermediul prezentului recurs.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).