title: Cauza C-110/08: Acțiune introdusă la 11 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/8

         Acțiune introdusă la 11 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-110/08)
   (2008/C 158/13)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. Scharf și D. Recchia)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neprezentarea, nici până acum, către Comisie a unei liste complete a siturilor de importanță comunitară, respectiv prin faptul că lista transmisă în prezent Comisiei încă nu conține în mod complet șase habitate naturale în regiunea biogeografică alpină (3230, 6520, *7220, 8130, 9110 și 9180), precum și zece habitate naturale (*1530, 3240, *6110, *6230, 6520, 8150, 8220, 9150, 91F0 und *91I0) și 12 specii (Vertigo moulinsiana, *Osmoderma eremita, Rutilus pigus, Triturus cristatus, Triturus carnifex, Rhinolophus hipposideros, Barbastella barastellus, Myotis emarginatus, Myotis myotis, Mannia triandra, Buxbaumia viridis, Drepanocladus vernicosus) în regiunea biogeografică continentală, pârâta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206 din 22 iulie 1992, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109).

               —

               Obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Pentru a se putea institui o rețea ecologică europeană coerentă, care să reunească ariile speciale de conservare conform unui program stabilit, articolul 4 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE impune statelor membre ca, pe baza criteriilor stabilite în anexa III la această directivă și a informațiilor științifice relevante, să constituie o listă a siturilor, în care să figureze tipurile de habitate naturale din anexa I și speciile indigene din anexa II. În aceste liste naționale trebuie să fie expuse ariile care adăpostesc habitatele naturale și speciile prioritare, care au fost alese de către statele membre pe baza criteriilor din anexa III. „Prioritare” sunt acele specii și tipuri de habitate naturale amenințate cu dispariția și a căror conservare a devenit o responsabilitate de prim rang pentru Comunitate, având în vedere procentul din aria lor de extindere naturală care intră în teritoriul statelor membre. Această listă trebuie transmisă Comisiei în termen de trei ani de la notificarea prezentei directive, însoțită de informații despre fiecare sit. Pentru Republica Austria, directiva a intrat în vigoare odată cu aderarea la Uniunea Europeană la 1 ianuarie 1995, cu modificările menționate în tratatul de aderare, și, în orice caz, termenul de transpunere este incontestabil expirat în prezent.
   Întrucât Republica Austria încă nu a prezentat Comisiei o listă completă a siturilor de importanță comunitară, aceasta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE.
   Republica Austria invocă presupuse vicii de procedură care ar determina inadmisibilitatea acțiunii Comisiei.
   Prima obiecție a pârâtei privește așa-numitele liste de rezervă, cu alte cuvinte listele tipurilor de habitate și a speciilor cu privire la care Comisia a stabilit, în deciziile sale referitoare la listele siturilor de importanță comunitară pentru regiunile biogeografice alpine și continentale, că rețeaua nu este completă. Pârâta argumentează că, de vreme ce constituirea listelor de rezervă nu este prevăzută în directivă, Comisia nu este autorizată să se întemeieze pe acestea pentru a reproșa pârâtei o comunicare incompletă a ariilor de conservare.
   Acest argument nu poate fi însă acceptat. Într-adevăr, nu este deloc relevant dacă directiva reglementează sau nu reglementează constituirea de liste de rezervă, ci numai întrebarea dacă listele naționale de propuneri, care au fost prezentate, sunt complete. Din punctul de vedere al Comisiei, listele de rezervă reprezentau numai stabilirea unui inventar al lacunelor în procesul de punere în aplicare a unui sistem complet Natura 2000. Chiar dacă este posibil că directiva nu prevede astfel de liste, aceasta nici nu interzice punerea lor în aplicare.
   Prin anunțarea de noi desemnări ulterioare este contrazis și argumentul pârâtei, potrivit căruia aceasta nu se poate apăra, pentru că nu poate înțelege fundamentele științifice ale Comisiei. În mod evident, pârâta ar fi în mod cert în situația de a-și da ea însăși seama de faptul că sunt necesare noi desemnări ulterioare. În plus, pârâta ar fi în mod incontestabil implicată în procesul biogeografic.
   Timpul lung scurs între primul aviz motivat și între primul și al doilea aviz motivat suplimentar nu a privat pârâta de niciunul din drepturile procesuale și, prin urmare, nu poate fi opus Comisiei. Deja în 1998, Comisia a renunțat să introducă acțiune imediat împotriva pârâtei, numai pentru că avea motive să creadă că în curând pârâta își va îndeplini obligațiile care îi revin în temeiul directivei. Pârâtei i s-a stabilit de trei ori, în total, un termen pentru a transmite Comisiei o comunicare completă. În acest fel, pârâta a putut să beneficieze de o perioadă neobișnuit de lungă în care ar fi putut atât să se pronunțe cu privire la obiecțiile Comisiei, cât și să lipsească procedura de obiect.
   De asemenea, argumentul potrivit căruia solicitările de desemnare ulterioară formulate de către Comisie s-au realizat conform procedurii prevăzute în articolul 4 din directivă și prin urmare „nu pot fi apreciate în același timp ca o continuare a procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor”, nu pare a fi convingător. Tocmai pentru că solicitările de desemnări ulterioare s-au efectuat conform procedurii prezute în articolul 4 din directivă, însă etapa desemnării ar fi trebuit să fie de mult încheiată, solicitările de desemnare ulterioară reprezentau indicii clare pentru faptul că pârâta nu și-a îndeplinit încă obligația care îi revine potrivit articolului 4. Întrucât Comisia a acceptat de-a lungul anilor desemnări ulterioare fără a introduce o acțiune, pârâta a beneficiat de fiecare dată de noi ocazii pentru ca, prin îndeplinirea obligațiilor sale, să determine rămânerea fără obiect a procedurii.
   În sfârșit, trebuie reținut că, în mod contrar susținerii pârâtei, procedura consultativă prevăzută în articolul 5 din directivă nu este aplicabilă în cazul de față. Procedura menționată este într-adevăr prevăzută numai pentru cazuri excepționale, în care trebuie clarificată o controversă științifică între Comisie și un stat membru cu privire la un anumit sit, nu însă pentru cazuri în care, precum în cazul de față, este vorba, în general, despre comunicarea incompletă a ariilor.
   În consecință, obiecțiile de drept procesual invocate de pârâtă nu sunt întemeiate.


title: Cauzele conexate F-7/11 și F-60/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2012 — AX/BCE (Funcție publică — Personalul BCE — Procedură disciplinară — Suspendarea unui agent fără reducerea salariului său de bază — Revocare a unei decizii — Dreptul la apărare — Acces la dosar — Motivare — Motivele unei decizii — Pretinsa neîndeplinire a obligațiilor profesionale — Culpă gravă)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/27

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2012 — AX/BCE
   (Cauzele conexate F-7/11 și F-60/11) (1)

   (Funcție publică - Personalul BCE - Procedură disciplinară - Suspendarea unui agent fără reducerea salariului său de bază - Revocare a unei decizii - Dreptul la apărare - Acces la dosar - Motivare - Motivele unei decizii - Pretinsa neîndeplinire a obligațiilor profesionale - Culpă gravă)
   2013/C 46/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: AX (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: în cauza F-7/11, P. Embley și E. Carlini, agenți, B. Wägenbaur, avocat, și în cauza F-60/11, P. Embley și M. López Torres, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a deciziei pârâtei de suspendare a reclamantului începând cu 5 august 2010 și de reparare a prejudiciului moral suferit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile în cauzele conexate F-7/11 și F-60/11.

               2.

               AX suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Banca Centrală Europeană.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011, p. 33, și JO C 211, 16.7.2011, p. 35.


title: Cauza F-41/15 DISS II: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 aprilie 2016 – FN, FP şi FQ/CEPOL [Funcție publică — Personalul CEPOL — Agenți temporari — Agenți contractuali — Loc de muncă care corespunde cu sediul CEPOL — Mutarea CEPOL la Budapesta (Ungaria) — Schimbare corelativă a locului de muncă al agenților — Consecințe contractuale — Necesitatea consimțământului agenților — Coeficient de corecție aplicabil noului loc de muncă — Încredere legitimă — Principiul bunei administrări]

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 aprilie 2016 – FN, FP şi FQ/CEPOL
   (Cauza F-41/15 DISS II) (1)

   ([Funcție publică - Personalul CEPOL - Agenți temporari - Agenți contractuali - Loc de muncă care corespunde cu sediul CEPOL - Mutarea CEPOL la Budapesta (Ungaria) - Schimbare corelativă a locului de muncă al agenților - Consecințe contractuale - Necesitatea consimțământului agenților - Coeficient de corecție aplicabil noului loc de muncă - Încredere legitimă - Principiul bunei administrări])
   (2016/C 191/68)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanţi: FN, FP şi FQ (reprezentanţi: L. Levi şi A. Blot, avocaţi)

      Pârât: Colegiul European de Poliție (reprezentanţi: F. Bánfi şi R. Woldhuis, agenţi, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor Colegiului European de Poliție (CEPOL) ca urmare a cărora reclamanții fie trebuie să demisioneze de la CEPOL, fie să se mute de la Londra la Budapesta, suferind un prejudiciu financiar, și cerere de despăgubire pentru prejudiciul material și moral care ar fi fost cauzat astfel reclamanților

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               FN, FP şi FQ suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Colegiul European de Poliție.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015, p. 28.


title: Cauza C-544/09 P: Recurs introdus la 22 decembrie 2009 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 6 octombrie 2009 în cauza T-21/06, Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/25

         Recurs introdus la 22 decembrie 2009 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 6 octombrie 2009 în cauza T-21/06, Republica Federală Germania/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-544/09 P)
   2010/C 51/41
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma, J. Möller și B. Klein, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 6 octombrie 2009 în cauza T-21/06, Germania/Comisia Comunităților Europene;

               —

               declararea nulității Deciziei Comisiei C(2005) 3903 din 9 noiembrie 2003 privind ajutorul de stat pe care l-a acordat Republica Federală Germania în favoarea introducerii televiziunii digitale terestre (DVB-T) în regiunea Berlin-Brandenburg;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul privește Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene, prin care a fost respinsă ca neîntemeiată acțiunea introdusă de Republica Federală Germania împotriva Deciziei Comisiei din 9 noiembrie 2005 adoptate în procedura de ajutor de stat C 25/2004 referitoare la introducerea televiziunii digitale terestre (DVB-T) în regiunea Berlin-Brandenburg. În decizia menționată, Comisia considerase că măsura de ajutor de stat era incompatibilă cu piața internă [articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE].
   Republica Federală Germania invocă în total cinci motive, prin intermediul cărora critică faptul că Tribunalul nu a recunoscut un abuz de putere al Comisiei și, în consecință, a respins în mod greșit acțiunea.
   În primul rând, potrivit recurentei, Tribunalul a negat în mod greșit efectul de stimulare al măsurii, luând în considerare numai perioada foarte limitată pentru trecerea de la transmisia analogică terestră la DVB-T, în loc să țină seama de costurile furnizorilor de radiodifuziune sprijinit financiar în ceea ce privește măsura în ansamblul său. Această măsură globală include de asemenea, pe lângă trecerea propriu-zisă, obligația de a menține oferta de programe cu privire la DVB-T pentru o perioadă de cinci ani, independent de gradul de acceptare al pieței, care este aproape imposibil de prevăzut. Prin urmare, costurile care decurg din această perioadă de transmisie obligatorie trebuie să fie, de asemenea, luate în considerare.
   În al doilea rând, în opinia recurentei, Tribunalul a extins în mod greșit prea mult criteriul de apreciere al Comisiei prevăzut la articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, prin acceptarea faptului că un caracter adecvat al măsurii de ajutor poate fi respins de Comisie numai pentru motivul că obiectivul urmărit ar putea fi atins de asemenea prin măsuri de reglementare alternative. Potrivit scopului dispozițiilor din TFUE referitoare la controlul ajutoarelor, comparația cu măsurile alternative nu face parte dintre criteriile de examinare admisibile pe care le poate utiliza Comisia. În acest context, guvernul german critică de asemenea faptul că Tribunalul impune statului membru sarcina de a dovedi că măsurile alternative propuse de Comisie ar fi fost lipsite de efect de la bun început. Aceasta contravine principiului securității juridice, principiilor generale ale repartizării sarcinii probei și obiectivului urmărit de controlul ajutoarelor.
   În al treilea rând, potrivit recurentei, cu ocazia analizării articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, Tribunalul nu a recunoscut relevanța drepturilor fundamentale ale Uniunii, drepturi care, ca parte componentă a dreptului primar, sunt obligatorii pentru toate organele Uniunii și în privința tuturor acțiunilor acestora. Dacă ar fi suficientă o simplă trimitere la presupusele măsuri de reglementare alternative, care sunt posibile pentru a refuza o autorizație de acordare a unui ajutor, nu s-ar ține seama de faptul că măsurile de reglementare aduc atingere dreptului fundamental la libera exercitare a unei activități economice de către întreprinderi. Acest aspect ar trebui cel puțin să facă obiectul unei examinări comparative, ceea ce nu s-a întâmplat în speță.
   În al patrulea rând, recurenta consideră că, prin referirea la măsurile de reglementare alternative, Tribunalul a interpretat greșit noțiunile de piață internă și de afectare a condițiilor schimburilor comerciale, prevăzute la articolul 107 alineatul (3) TFUE, deoarece nu a recunoscut faptul că măsurile de reglementare aduc de asemenea atingere concurenței. A admite în mod necondiționat că măsurile de reglementare afectează aceste interese juridice mai puțin decât un ajutor înseamnă a crea un criteriu limitat în mod nelegal.
   În al cincilea rând, Republica Federală Germania critică faptul că Tribunalul a preluat principiul neutralității tehnologice care a fost dezvoltat de Comisie, fără a recunoaște în această privință că, în acest mod, este respins în cauză obiectivul urmărit de autoritățile germane prin această măsură. Potrivit recurentei, neutralitatea tehnologică constituie un criteriu adecvat pentru examinarea compatibilității numai atunci când obiectivul sprijinului financiar este trecerea propriu-zisă la radiodifuziunea digitală. În cazul subvenționării trecerii la DVB-T în regiunea Berlin-Brandemburg ar trebui totuși sprijinită pentru diferite motive chiar această modalitate de transmisie, în timp ce transmisia prin cablu și prin satelit nu ar necesita niciun ajutor. În ceea ce privește stabilirea obiectivului legitim al măsurii de ajutor, statul membru beneficiază de o marjă de apreciere.


title: Cauza T-90/10: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Ferriere Nord/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața fierului-beton sub formă de bare sau rulouri — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Stabilirea prețurilor și a termenelor de plată — Limitarea sau controlul producției sau al vânzărilor — Încălcarea normelor fundamentale de procedură — Competența Comisiei — Dreptul la apărare — Constatarea încălcării — Amenzi — Încălcări repetate — Circumstanțe atenuante — Cooperare — Competență de fond” )

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/24

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Ferriere Nord/Comisia
   (Cauza T-90/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața fierului-beton sub formă de bare sau rulouri - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Stabilirea prețurilor și a termenelor de plată - Limitarea sau controlul producției sau al vânzărilor - Încălcarea normelor fundamentale de procedură - Competența Comisiei - Dreptul la apărare - Constatarea încălcării - Amenzi - Încălcări repetate - Circumstanțe atenuante - Cooperare - Competență de fond”))
   (2015/C 034/27)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Italia) (reprezentanți: W. Viscardini şi G. Donà, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: iniţial R. Sauer şi B. Gencarelli, ulterior M. Sauer şi R. Striani, agenţi, asistaţi de M. Moretto, avocat)

      Obiectul

   Cu titlu principal, anularea Deciziei C (2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 65 [CO] (cazul COMP/37.956 – Fier-beton, readoptare), astfel cum a fost modificată prin Decizia C (2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009 și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare în parte a deciziei menționate și o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei.

      Dispozitivul

               1)

               Stabilește la 3 4 21  440 de euro cuantumul amenzii aplicate Ferriere Nord SpA.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Ferriere Nord suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și trei sferturi din cele ale Comisiei Europene. Comisia Europeană suportă un sfert din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-406/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 24 iulie 2015 – Petya Milkova/Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 24 iulie 2015 – Petya Milkova/Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol
   (Cauza C-406/15)
   (2015/C 337/09)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Petya Milkova

      Pârât: Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

      Celelalte părți din procedură: Varhovna administrativna prokuratura

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (2) din Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap se opune unei reglementări prin care statele membre instituie o protecție specială prealabilă în caz de concediere a salariaților cu handicap, fără a include și funcționarii care au același handicap?

               2)

               Articolul 4, precum și celelalte dispoziții din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) permit adoptarea unui cadru juridic care conferă o protecție specială prealabilă în caz de concediere a salariaților cu handicap, fără a include și funcționarii care au același handicap?

               3)

               Articolul 7 din Directiva 2000/78 permite instituirea unei protecții speciale prealabile în caz de concediere a salariaților cu handicap, fără a include și funcționarii care au același handicap?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la prima și la cea de a treia întrebare, respectarea dispozițiilor de drept internațional și comunitar impune ca, în lumina faptelor prezentate și a împrejurărilor cauzei, protecția specială prealabilă în caz de concediere a salariaților cu handicap, instituită de legiuitorul național, să se aplice și funcționarilor care au același handicap?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială 05/vol. 6, p. 7


title: Cauza C-48/08: Acțiune introdusă la 11 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/18

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-48/08)
   (2008/C 92/34)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: N. Yerrell, agent)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 iulie 2003 privind calificarea inițială și formarea periodică a conducătorilor auto ai anumitor vehicule rutiere destinate transportului de mărfuri sau de pasageri, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului și a Directivei 91/439/CEE a Consiliului și de abrogare a Directivei 76/914/CEE a Consiliului (1), sau în orice caz prin necomunicarea acestora Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 10 septembrie 2006.

      (1)  JO L 226, p. 4, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 86.


title: Cauza F-95/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 28 ianuarie 2013 — Marcuccio/Comisia [Funcție publică — Articolul 34 alineatul (1) din Regulamentul de procedură — Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii și semnată prin intermediul unei ștampile care reproduce semnătura unui avocat sau al unui alt mod de reproducere — Tardivitatea acțiunii — Inadmisibilitate vădită]

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/28

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 28 ianuarie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-95/12)
   (Funcție publică - Articolul 34 alineatul (1) din Regulamentul de procedură - Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii și semnată prin intermediul unei ștampile care reproduce semnătura unui avocat sau al unui alt mod de reproducere - Tardivitatea acțiunii - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 71/48
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de executare a reținerilor din prestația de invaliditate a reclamantului pentru recuperarea sumei de 3 000 de euro plătită reclamantului în executarea unei Hotărâri a Tribunalului Funcției Publice care a fost ulterior anulată de Tribunalul Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-373/17: Acțiune introdusă la 9 iunie 2017 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/37

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2017 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
   (Cauza T-373/17)
   (2017/C 256/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Louis Vuitton Malletier (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fulia Trading Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE” – cererea de înregistrare nr. 13 514 534

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 martie 2017 în cauza R 1567/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate şi, în consecinţă, refuzul înregistrării mărcii în litigiu;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cursul prezentei proceduri;

               —

               obligarea Fulia la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cursul prezentei proceduri.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 şi a principiului securităţii juridice.


title: Cauza T-79/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 9 iunie 2010 — COLT Télécommunications France/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Exploatarea unei rețele de comunicații electronice de mare viteză — Compensarea costurilor de serviciu public — Decizie prin care se constată că măsura notificată nu constituie un ajutor — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/39

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 9 iunie 2010 — COLT Télécommunications France/Comisia
   (Cauza T-79/10 R)
   (Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Exploatarea unei rețele de comunicații electronice de mare viteză - Compensarea costurilor de serviciu public - Decizie prin care se constată că măsura notificată nu constituie un ajutor - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2010/C 209/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: COLT Télécommunications France SAS (Paris, Franța) (reprezentant: M. Debroux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2009) 7426 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind proiectul de acordare a unei compensări a costurilor de serviciu public în valoare de 59 milioane de euro pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice de mare viteză în departamentul Hauts-de-Seine (Franța)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-143/10: Acțiune introdusă la 30 martie 2010 — Ben Ri Electrónica, S.A./OAPI — Sacopa (LT LIGHT-THECNO)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/48

         Acțiune introdusă la 30 martie 2010 — Ben Ri Electrónica, S.A./OAPI — Sacopa (LT LIGHT-THECNO)
   (Cauza T-143/10)
   2010/C 134/78
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ben Ri Electrónica, S.A. (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Alejos Cutuli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sacopa, SAU (Sant Jaume de Lliera, Girona, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei pronunțate de camera a patra de recurs a OAPI și refuzarea înregistrării mărcii comunitare nr. 4 520 193;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Sacopa, SAU

      Marca comunitară vizată: Marcă figurativă cuprinzând elementul verbal „LT” (cerere de înregistrare nr. 4.520.193), pentru produse care aparțin claselor 7, 9 și 11.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca figurativă comunitară (nr. 13.375) și mărcile figurative spaniole (nr. 1.719.729 și nr. 1.719.730), alcătuite din juxtapunerea unui „L” și a unui „T” încadrate într-un cerc, pentru produse care aparțin claselor 9 și 11.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea parțială a opoziției.

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei atacate și respingerea opoziției.

      Motivele invocate: interpretarea eronată a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza F-68/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 13 septembrie 2011 — Behnke/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Exercițiul de evaluare și de promovare 2009 — Motivarea avizului paritar de evaluare și de promovare — Eroare vădită de apreciere)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 13 septembrie 2011 — Behnke/Comisia
   (Cauza F-68/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Exercițiul de evaluare și de promovare 2009 - Motivarea avizului paritar de evaluare și de promovare - Eroare vădită de apreciere)
   2011/C 340/74
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Thorsten Behnke (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și C. Berardis-Kayser, agenți)

      Obiectul cauzei

   Cerere de anulare a deciziei de a clasifica reclamantul în grupa de merit II și de a atribui acestuia cinci puncte de promovare pe baza raportului asupra evoluția carierei întocmit în privința sa pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2008.

      Dispozitivul hotărârii

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuiel de judecată, o pătrime din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Behnke.

               3.

               Domnul Behnke suportă trei pătrimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.10, p. 74.


title: Cauza C-120/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Wedding (Germania) la 14 martie 2013 — Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.H./Tetyana Bonchyk

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Wedding (Germania) la 14 martie 2013 — Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.H./Tetyana Bonchyk
   (Cauza C-120/13)
   2013/C 164/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Wedding

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. m.b.H.

      Pârâtă: Tetyana Bonchyk

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (1) trebuie interpretat în sensul că pârâtul poate formula o cerere de reexaminare judiciară a somației europene de plată chiar și atunci când somația de plată nu i-a fost comunicată sau notificată deloc sau nu i-a fost comunicată sau notificată în mod valabil? Prin analogie, se poate invoca în această privință în special articolul 20 alineatul (1) sau articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1896/2006?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Care sunt consecințele juridice din perspectiva dreptului procesual în cazul în care cererea de reexaminare este admisă; se poate invoca în această privință în mod corespunzător în special articolul 20 alineatul (3) sau articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1896/2006?

      (1)  JO L 399, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 9, p. 108.


title: Cauza T-348/03 RENV: Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2010 — Koninklijke FrieslandCampina/Comisia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/51

         Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2010 — Koninklijke FrieslandCampina/Comisia
   (Cauza T-348/03 RENV) (1)

   2010/C 63/89

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 21, 24.1.2004.


title: Cauza C-419/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen (Italia) la 28 iulie 2016 – Sabine Simma Federspiel/Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen (Italia) la 28 iulie 2016 – Sabine Simma Federspiel/Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA
   (Cauza C-419/16)
   (2016/C 392/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sabine Simma Federspiel

      Pârâte: Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 75/363/CEE (1), astfel cum a fost modificat prin Directiva 82/76/CEE (2), și anexa menționată la acest articol trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme de drept intern precum cea aplicabilă în cauza principală, care condiționează acordarea remunerației destinate medicilor care urmează un curs de specializare de depunerea unei declarații privind angajamentul medicului beneficiar de a presta cel puțin cinci ani de serviciu în cadrul Serviciului Public de Sănătate al Provincia Autonoma di Bolzano în termen de 10 ani începând de la data obținerii specializării și care, în cazul nerespectării totale a acestei obligații, permite în mod expres Provincia Autonoma di Bolzano, organism care finanțează remunerațiile, să obțină restituirea unui cuantum de până la 70 % din alocația acordată, plus dobânzile legale calculate începând de la data la care administrația a achitat fiecare contribuție?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, principiul liberei circulații a lucrătorilor prevăzut la articolul 45 TFUE se opune unei norme de drept intern precum cea aplicabilă în cauza principală, care condiționează acordarea remunerației destinate medicilor care urmează un curs de specializare de depunerea unei declarații privind angajamentul medicului beneficiar de a presta cel puțin cinci ani de serviciu în cadrul Serviciului Public de Sănătate al Provincia Autonoma di Bolzano în termen de 10 ani începând de la data obținerii specializării și care, în cazul nerespectării totale a acestei obligații, permite în mod expres Provincia Autonoma di Bolzano, organism care finanțează remunerațiile, să obțină restituirea unui cuantum de până la 70 % din alocația acordată, plus dobânzile legale calculate începând de la data la care administrația a achitat fiecare contribuție?

      (1)  Directiva 75/363/CEE a Consiliului din 16 iunie 1975 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind activitățile medicilor (JO L 167, p. 14).

      (2)  Directiva 82/76/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1982 de modificare a Directivei 75/362/CEE privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și altor titluri oficiale de calificare în medicină, inclusiv măsurile destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a libertății de a presta servicii, precum și a Directivei 75/363/CEE privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind activitățile medicilor (JO L 43, p. 21)


title: Cauza T-384/09: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2009 — SKW Stahl-Metallurgie Holding und SKW Stahl-Metallurgie/Comisia

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/23

         Acțiune introdusă la 1 octombrie 2009 — SKW Stahl-Metallurgie Holding und SKW Stahl-Metallurgie/Comisia
   (Cauza T-384/09)
   2009/C 297/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: SKW Stahl-Metallurgie Holding AG (Unterneukirchen, Germania) și SKW Stahl-Metallurgie GmbH (Unterneukirchen, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte A. Birnstiel, S. Janka și S. Dierckens)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care privește reclamantele;

               —

               în subsidiar, modificarea articolului 2 din decizia atacată prin care se aplică o amendă reclamantelor și anularea amenzii sau, cel puțin, reducerea substanțială a acesteia;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele atacă Decizia C (2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 în cauza COMP/39.396 — reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului. Prin această decizie, reclamantelor și altor întreprinderi li s-a aplicat o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE. Potrivit Comisiei, reclamantele ar fi participat la o abatere unică și continuă în sectorul carburii de calciu și de magneziu la scara SEE, cu excepția Spaniei, Portugaliei, Irlandei și a Regatului Unit, care ar fi constat într-o împărțire a pieței, în înțelegeri asupra cotelor, împărțiri de clienți, stabilire de prețuri precum și în schimb de informații comerciale confidențiale asupra prețurilor, clienților și volumelor de vânzare.
   Reclamantele invocă șase motive în susținerea acțiunii lor.
   În primul rând, i se reproșează pârâtei că a încălcat drepturile la apărare întrucât nu le-a dat reclamantelor posibilitatea să își prezinte și oral argumentele în cadrul unei ședințe.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că Comisia a aplicat în mod greșit articolul 81 alineatul (1) CE. În această privință, îi reproșează pârâtei că a imputat SKW Stahl-Metallurgie Holding AG comportamentul SKW Stahl-Metallurgie GmbH. În plus, reclamantele arată că cerințele pentru înlăturarea prezumției potrivit căreia o societate-mamă ar exercita o influență determinantă asupra filialei sale ar fi imposibil de îndeplinit. De asemenea, prin modul său de a acționa, pârâta ar fi încălcat principul anchetei din oficiu.
   În al treilea rând, reclamantele susțin că Comisia ar fi încălcat obligația de motivare care îi revine în temeiul articolului 253 CE pentru că nu a explicat motivul pentru care observațiile reclamantelor nu erau suficiente pentru a înlătura prezumția de influență determinantă a SKW Stahl-Metallurgie Holding AG asupra SKW Stahl-Metallurgie GmbH.
   În plus, se suține că pârâta ar fi încălcat, din mai multe puncte de vedere, principiul egalității de tratament în cadrul calculării amenzii.
   În al cincilea rând, reclamantele susțin că, în cadrul calculării amenzii, Comisia ar fi încălcat articolele 7 și 23 din Regulamentul nr. 1/2003 (1), precum și principiile proporționalității și legalității pedepselor.
   În sfârșit, reclamantele invocă o încălcare a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 întrucât Comisia ar fi stabilit, în privința SKW Stahl-Metallurgie GmbH, o amendă care ar fi mai mare de 10 % din cifra de afaceri a acestei societăți.

      (1)  Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-499/10: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2013 — MOL/Comisia ( „Ajutoare de stat — Acord între statul maghiar și întreprinderea petrolieră și de gaz MOL cu privire la taxele de exploatare minieră legate de extracția de hidrocarburi — Modificare ulterioară a regimului legal de taxe — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Caracter selectiv” )

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/11

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2013 — MOL/Comisia
   (Cauza T-499/10) (1)

   (Ajutoare de stat - Acord între statul maghiar și întreprinderea petrolieră și de gaz MOL cu privire la taxele de exploatare minieră legate de extracția de hidrocarburi - Modificare ulterioară a regimului legal de taxe - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Caracter selectiv)
   2013/C 377/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: N. Niejahr, avocat, F. Carlin, barrister și C. van der Meer, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei 2011/88/UE a Comisiei din 9 iunie 2010 privind ajutorul de stat C 1/09 (ex NN 69/08) acordat de Ungaria în favoarea MOL Nyrt. (JO 2011, L 34, p. 55) și, în subsidiar, o cerere de anulare a deciziei menționate în măsura în care dispune recuperarea sumelor în cauză de la aceasta din urmă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2011/88/UE a Comisiei Europene din 9 iunie 2010 privind ajutorul de stat C 1/09 (ex NN 69/08) acordat de Ungaria în favoarea MOL Nyrt.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-575/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa – Letonia) – Air Baltic Corporation AS/Valsts robežsardze [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Regulamentul (CE) nr. 810/2009 – Articolul 24 alineatul (1) și articolul 34 – Viză uniformă – Anularea sau revocarea unei vize uniforme – Valabilitatea unei vize uniforme aplicate pe un document de călătorie anulat – Regulamentul (CE) nr. 562/2006 – Articolul 5 alineatul (1) și articolul 13 alineatul (1) – Verificări la frontiere – Condiții de intrare – Reglementare națională care impune o viză valabilă aplicată pe un document de călătorie valabil]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/8

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa – Letonia) – Air Baltic Corporation AS/Valsts robežsardze
      (Cauza C-575/12) (1)

      ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (CE) nr. 810/2009 - Articolul 24 alineatul (1) și articolul 34 - Viză uniformă - Anularea sau revocarea unei vize uniforme - Valabilitatea unei vize uniforme aplicate pe un document de călătorie anulat - Regulamentul (CE) nr. 562/2006 - Articolul 5 alineatul (1) și articolul 13 alineatul (1) - Verificări la frontiere - Condiții de intrare - Reglementare națională care impune o viză valabilă aplicată pe un document de călătorie valabil])
      (2014/C 395/09)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā apgabaltiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Air Baltic Corporation AS

         Pârât: Valsts robežsardze

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 24 alineatul (1) și articolul 34 din Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize) trebuie interpretate în sensul că anularea de către o autoritate dintr-o țară terță a unui document de călătorie nu determină de plin drept lipsa valabilității unei vize uniforme aplicate pe acest document.

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 265/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 martie 2010, coroborat cu articolul 13 alineatul (1) din același regulament trebuie interpretat în sensul că nu impune pentru intrarea resortisanților țărilor terțe pe teritoriul statelor membre condiția ca, la momentul verificării la frontiere, viza valabilă prezentată să fie aplicată în mod necesar pe un document de călătorie valabil.

                  3)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 562/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 265/2010, coroborat cu articolul 13 alineatul (1) din același regulament trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune pentru intrarea resortisanților unor țări terțe pe teritoriul statului membru în cauză condiția ca, la momentul verificării la frontiere, viza valabilă prezentată să fie aplicată în mod necesar pe un document de călătorie valabil.

         (1)  JO C 38, 9.2.2013.


title: Cauza T-436/10: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2010 — Hit Groep/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/41

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2010 — Hit Groep/Comisia
   (Cauza T-436/10)
   ()
   2010/C 317/75
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Hit Groep BV (Haarlem, Țările de Jos) (reprezentanți: G. van der Wal, G. Oosterhuis și H. Albers, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate în măsura în care se referă la reclamantă, în special a articolului 1 punctul 9 litera (b), a articolului 2 punctul 9 și a articolului 4 punctul 22 și, în subsidiar, anularea amenzii aplicate reclamantei prin articolul 2 punctul 9 sau reducerea acesteia în mod echitabil;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul acestei proceduri, incluzând cheltuielile referitoare la asistența juridică.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea este îndreptată împotriva Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 emise în cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare, adresată reclamantei.
   Aceasta invocă cinci motive în susținerea acțiunii formulate:

               —

               În primul rând, în cadrul articolului 1 din decizie, Comisia ar fi stabilit în mod neîntemeiat și prin comiterea unei erori de drept, fără a motiva în mod corespunzător sau cu o motivare insuficientă, că reclamanta ar fi încălcat articolul 101 TFUE și articolul 53 din Acordul privind SEE în cursul perioadei cuprinse între 1 ianuarie 1998 și 17 ianuarie 2002.
               Potrivit reclamantei, Comisia nu a indicat în mod corespunzător motivele pentru care reclamanta ar fi încălcat articolul 101 TFUE și pentru care este implicată în această cauză de către Comisie în alt mod decât în calitatea sa de acționar care a avut „o influență determinantă” în cursul perioadei cuprinse între 1 ianuarie 1998 și 17 ianuarie 2002.

               —

               În al doilea rând, Comisia ar fi aplicat în mod nejustificat o amendă reclamantei, săvârșind o eroare de drept. Potrivit reclamantei, faptul de a aplica o amendă prin intermediul deciziei din 30 iunie 2010 unei întreprinderi precum reclamanta, care nu mai desfășoară o activitate economică din data de 1 noiembrie 2004, este contrar finalității articolului 101 TFUE, politicii comunitare în materie de amenzi și principiului proporționalității.

               —

               În al treilea rând, în cadrul articolului 1 punctul 9 din decizia atacată, Comisia ar fi stabilit în mod neîntemeiat și prin comiterea unei erori de drept că reclamanta ar fi încălcat articolul 101 TFUE, precum și articolul 53 din Acordul privind SEE și ar fi aplicat pentru acest motiv reclamantei o amendă de 6 934 000 de euro întrucât, potrivit Comisiei, aceasta răspundea în solidar cu Nedri Spanstaal BV pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 17 ianuarie 2002.
               Reclamanta susține că, în cursul perioadei cuprinse între 1 ianuarie 1998 și 17 ianuarie 2002, aceasta acționa în calitate de societate de investiții financiare și nu avea o „influență decisivă” asupra Nedri Spanstaal și că, în consecință, nu poate fi considerată responsabilă de încălcarea dreptului concurenței comisă de Nedri Spanstaal.

               —

               În al patrulea rând și în subsidiar, Comisia ar fi aplicat reclamantei în mod neîntemeiat și prin comiterea unei erori de drept o amendă în valoare de 6 934 000 de euro, în condițiile în care nu ar fi trebuit să îi aplice o amendă sau cuantumul acesteia ar fi trebuit să fie mult inferior.

                           —

                           Potrivit reclamantei, Comisia nu ar fi trebuit să folosească cifra de afaceri a acesteia din anul 2003 drept bază de calcul a plafonului de 10 % din amenda aplicată reclamantei și, în cazul în care nu aplica regula generală cuprinsă în articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, Comisia ar fi trebuit cel puțin să prevadă consecințele pe care le-ar avea acest fapt în cazul concret în raport cu finalitatea acestei dispoziții. În consecință, amenda nu este proporțională cu mărimea întreprinderii și nu îndeplinește condițiile stabilite de jurisprudență.

                           —

                           Comisia ar fi trebuit să aplice în ceea ce privește reclamanta reducerea din motive de clemență pe care a aplicat-o în ceea ce privește Nedri Spanstaal.

                           —

                           Comisia a efectuat în mod greșit un calcul separat al amenzii reclamantei și ar fi trebuit să limiteze această amendă la o fracțiune din amenda aplicată societății Nedri Spanstaal. Decizia care se referă la reclamantă se bazează pe faptul că aceasta deținea o participație în capitalul Nedri Spanstaal în cursul unei perioade ce reprezenta 48/224 din perioada totală în cursul căreia Nedri Spanstaal a comis încălcarea; amenda nu respectă principiul proporționalității.

                           —

                           Comisia a încălcat principiul proporționalității prin faptul că nu a ținut seama, după aplicarea plafonului de 10 %, de perioada relativ limitată în care reclamanta este considerată responsabilă pentru încălcarea comisă de Nedri Spanstaal, de calitatea relativ limitată a răspunderii reclamantei și de cifra de afaceri limitată a acesteia.

                           —

                           Comisia a încălcat principiul egalității de tratament prin faptul că nu a ținut seama, după aplicarea plafonului de 10 %, de perioada limitată în care HIT este considerată responsabilă pentru încălcarea comisă de Nedri Spanstaal. Potrivit jurisprudenței, cuantumul amenzii este de asemenea stabilit în funcție de durata încălcării pentru care întreprinderea sanționată este responsabilă în solidar. Faptul că amenda aplicată reclamantei este superioară celei aplicate societății Nedri Spanstaal nu este conform cu acest principiu.

               —

               În al cincilea rând și în subsidiar, potrivit reclamantei, Comisia și-a încălcat obligația de a adopta o decizie într-un termen rezonabil în conformitate cu articolul 6 alineatul 1 din CEDO și cu articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În cadrul stabilirii cuantumului amenzii, Comisia a omis în mod nejustificat să țină seama de depășirea termenului rezonabil. Durata procedurii în cauză este, în speță, de 94 de luni, fiind, așadar, excesiv de lungă.


title: Cauza C-492/15: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 21 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – R/S, T

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/19

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 21 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – R/S, T
   (Cauza C-492/15) (1)

   (2016/C 326/34)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauzele conexate C-55/11, C-57/11 și C-58/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Vodafone España, SA/Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11) și France Telecom España SA/Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11) (Directiva 2002/20/CE — Rețele și servicii de comunicații electronice — Autorizare — Articolul 13 — Redevențe pentru drepturile de utilizare și pentru drepturile de instalare a infrastructurii)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Vodafone España, SA/Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11) și France Telecom España SA/Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11)
   (Cauzele conexate C-55/11, C-57/11 și C-58/11) (1)

   (Directiva 2002/20/CE - Rețele și servicii de comunicații electronice - Autorizare - Articolul 13 - Redevențe pentru drepturile de utilizare și pentru drepturile de instalare a infrastructurii)
   2012/C 287/13
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Vodafone España, SA (C-55/11 și C-57/11), France Telecom España SA (C-58/11)

      Pârâți: Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11), Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare Tribunal Supremo — Interpretarea articolului 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183) — Redevențe pentru drepturile de utilizare și pentru drepturile de a instala echipamente — Domeniu public municipal

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretat în sensul că se opune impunerii unei redevențe pentru drepturile de instalare a unor infrastructuri pe, deasupra sau sub proprietăți publice sau private operatorilor care, fără a fi proprietarii acestor infrastructuri, le utilizează pentru furnizarea serviciilor de telefonie mobilă.

               2.

               Articolul 13 din Directiva privind autorizarea are efect direct, astfel încât conferă particularilor dreptul de a l invoca direct în fața unei instanțe naționale pentru a contesta aplicarea unei decizii a autorității publice incompatibile cu acest articol.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza T-580/15: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2015 – Flamagas/OAPI – MatMind (CLIPPER)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/62

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2015 – Flamagas/OAPI – MatMind (CLIPPER)
   (Cauza T-580/15)
   (2016/C 038/84)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Flamagas, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez și D. Gabarre Armengol, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MatMind Srl (Formello, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară tridimensională (Forma unei brichete care conține elementul verbal „CLIPPER”) – marca comunitară nr. 4 758 652

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 iulie 2015 în cauza R 924/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               confirmarea Deciziei diviziei de anulare din 22 martie 2013 în procedura de declarare a nulității nr. C 5642 împotriva înregistrării mărcii comunitare nr. 4 758 652;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-39/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 iunie 2016 –Marinozzi/Comisia (Funcție publică — Agenți contractuali — Pensii — Transfer al drepturilor de pensie naționale — Propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor — Act care nu lezează — Inadmisibilitatea acțiunii — Cerere de soluționare a cauzei fără dezbateri asupra fondului — Articolul 83 din Regulamentul de procedură)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/40

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 iunie 2016 –Marinozzi/Comisia
   (Cauza F-39/15)
   ((Funcție publică - Agenți contractuali - Pensii - Transfer al drepturilor de pensie naționale - Propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor - Act care nu lezează - Inadmisibilitatea acțiunii - Cerere de soluționare a cauzei fără dezbateri asupra fondului - Articolul 83 din Regulamentul de procedură))
   (2016/C 410/71)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Gabrio Marinozzi (Santo Domingo, Republica Dominicană) (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, agenți, ulterior G. Gattinara, agent, și în final G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a propunerii de transfer al drepturilor de pensie ale reclamantului în regimul de pensii al Uniunii, care aplică noile dispoziții generale de punere în aplicare (DGPA) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul din 3 martie 2011

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Gabrio Marinozzi suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.


title: Cauza C-231/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku/Polkomtel sp. z o.o. (Trimitere preliminară — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/21/CE — Articolul 4 alineatul (1) — Dreptul la o cale de atac împotriva unei decizii a unei autorități naționale de reglementare — Mecanism de contestare efectiv — Aplicare a deciziei unei autorități naționale de reglementare până la soluționarea căii de atac — Efectele în timp ale unei decizii a unei instanțe naționale prin care se pronunță anularea unei decizii a unei autorități naționale de reglementare — Posibilitatea de a anula o decizie a autorității naționale de reglementare cu efect retroactiv — Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku/Polkomtel sp. z o.o.
   (Cauza C-231/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/21/CE - Articolul 4 alineatul (1) - Dreptul la o cale de atac împotriva unei decizii a unei autorități naționale de reglementare - Mecanism de contestare efectiv - Aplicare a deciziei unei autorități naționale de reglementare până la soluționarea căii de atac - Efectele în timp ale unei decizii a unei instanțe naționale prin care se pronunță anularea unei decizii a unei autorități naționale de reglementare - Posibilitatea de a anula o decizie a autorității naționale de reglementare cu efect retroactiv - Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime))
   (2016/C 462/06)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku

      Pârâtă: Polkomtel sp. z o.o.

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1) primul paragraf prima și a treia teză și al doilea paragraf din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (directivă cadru), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie să fie interpretat în sensul că o instanță națională sesizată cu o acțiune împotriva unei decizii a autorității naționale de reglementare trebuie să poată anula decizia respectivă cu efect retroactiv atunci când consideră că acest fapt este necesar pentru a asigura o protecție efectivă a drepturilor întreprinderii care a introdus acțiunea.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-371/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Germania) — Nural Örnek/Land Baden-Württemberg [Acordul de asociere CEE — Turcia — Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 7 primul paragraf a doua liniuță și articolul 14 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Directivele 64/221/CEE, 2003/109/CE și 2004/38/CE — Dreptul de ședere al unui turc născut pe teritoriul statului membru gazdă și care a avut reședința în mod legal în acest stat, în calitatea sa de copil al unui lucrător turc, timp de mai mult de zece ani fără întrerupere — Condamnări penale — Legalitatea unei decizii de expulzare — Condiții]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Germania) — Nural Örnek/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-371/08) (1)

   (Acordul de asociere CEE — Turcia - Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 7 primul paragraf a doua liniuță și articolul 14 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Directivele 64/221/CEE, 2003/109/CE și 2004/38/CE - Dreptul de ședere al unui turc născut pe teritoriul statului membru gazdă și care a avut reședința în mod legal în acest stat, în calitatea sa de copil al unui lucrător turc, timp de mai mult de zece ani fără întrerupere - Condamnări penale - Legalitatea unei decizii de expulzare - Condiții)
   2012/C 32/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Nural Ziebell, anterior Nural Örnek

      Pârât: Land Baden-Württemberg

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof Baden Württemberg (Germania) — Interpretarea articolului 14 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de Asociere din 19 septembrie 1980 referitoare la dezvoltarea asocierii dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia — Extinderea la cetățenii turci a domeniului de aplicare al articolului 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) care nu permite expulzarea cetățenior Uniunii decât pentru motive imperative de siguranță publică — Decizie de expulzare adoptată în urma a numeroase condamnări penale ale unui cetățean turc care s-a născut și își are reședința de 34 de ani în Germania

      Dispozitivul

   Articolul 14 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere înființat prin Acordul de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, care a fost semnat la 12 septembrie 1963 la Ankara de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, și care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele acesteia din urmă prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963, trebuie să fie interpretat în sensul că:

               —

               protecția împotriva expulzării acordată de această dispoziție resortisanților turci nu are aceeași sferă de aplicare ca aceea conferită cetățenilor Uniunii de articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, astfel încât regimul protecției împotriva expulzării de care beneficiază acești cetățeni nu poate fi aplicat mutatis mutandis în cazul respectivilor resortisanți turci în vederea determinării sensului și a domeniului de aplicare al acestui articol 14 alineatul (1);

               —

               această dispoziție din Decizia nr. 1/80 nu se opune ca o măsură de expulzare întemeiată pe motive de ordine publică să fie luată împotriva unui resortisant turc care este titularul drepturilor pe care i le conferă articolul 7 primul paragraf a doua liniuță din decizia menționată, în măsura în care conduita persoanei în cauză constituie în mod efectiv o amenințare reală și suficient de gravă care afectează un interes fundamental al societății din statul membru gazdă, iar această măsură este indispensabilă pentru apărarea unui asemenea interes. Revine instanței de trimitere sarcina să aprecieze, ținând seama de toate elementele relevante care caracterizează situația resortisantului turc în cauză, dacă, din punct de vedere legal, o asemenea măsură este justificată în acțiunea principală.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza T-199/14: Hotărârea Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Vanbreda Risk & Benefits/Comisia („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Furnizarea unor servicii de asigurare de bunuri și de persoane — Respingerea ofertei unui ofertant — Atribuirea contractului unui alt ofertant — Egalitate de tratament — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Răspundere extracontractuală — Pierderea unei șanse — Hotărâre interlocutorie”)

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/19

         Hotărârea Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Vanbreda Risk & Benefits/Comisia
   (Cauza T-199/14) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizarea unor servicii de asigurare de bunuri și de persoane - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Egalitate de tratament - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Răspundere extracontractuală - Pierderea unei șanse - Hotărâre interlocutorie”))
   (2015/C 429/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Vanbreda Risk & Benefits (Anvers, Belgia) (reprezentanți: inițial P. Teerlinck și P. de Bandt, ulterior P. Teerlinck, P. de Bandt și M. Gherghinaru, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și L. Cappelletti, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei din 30 ianuarie 2014 prin care Comisia a respins oferta prezentată de reclamantă pentru lotul 1 în cadrul cererii de ofertă OIB.DR.2/PO/2013/062/591 privind asigurarea de bunuri și de persoane (JO 2013/S 155-269617) și a atribuit acest lot unei alte societăți și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 30 ianuarie 2014 prin care Comisia Europeană a respins oferta prezentată de Vanbreda Risk & Benefits pentru lotul nr. 1 în cadrul cererii de ofertă OIB.DR.2/PO/2013/062/591 referitoare la asigurarea de bunuri și de persoane (JO 2013/S 155-269617) și a atribuit acest lot unei alte societăți.

               2)

               Uniunea Europeană este obligată să repare prejudiciul suferit de Vanbreda Risk & Benefits prin pierderea șansei de a i se atribui contractul în litigiu și de a obține referințele corespunzătoare de atribuire a contractului.

               3)

               Respinge în rest cererea de despăgubire.

               4)

               Părțile vor transmite Tribunalului, în termen de șase luni de la data pronunțării prezentei hotărâri, cuantumul, stabilit de comun acord, al despăgubirilor datorate pentru repararea prejudiciului.

               5)

               În lipsa unui acord, părțile vor transmite Tribunalului, în același termen, concluziile lor privind cuantumul despăgubirilor.

               6)

               Amână pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza F-114/10: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2010 — Bowles și alții/BCE

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/37

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2010 — Bowles și alții/BCE
   (Cauza F-114/10)
   2011/C 55/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Bowles și alții (Frankfurt pe Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea fișelor de salariu ale reclamanților din ianuarie 2010 și din lunile următoare în măsura în care în acestea se aplică o creștere salariului cu 2 % ca urmare a exercițiului financiar de ajustare generală a salariilor pentru anul 2010, precum și compensarea prejudiciului material suferit de reclamanți.

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea fișelor de salariu ale reclamaților din ianuarie 2010 și din lunile următoare, în măsura în care în acestea se aplică o creștere a salariului de 2 % în vederea aplicării unei creșteri de 2,1 %, calculată la Comisie pe baza unei ajustări de 3,6 %;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziilor de respingere a cererilor de reexaminare a reclamațiilor introduse de reclamanți;

               —

               despăgubirea reclamanților pentru prejudiciul material ce constă în diferența dintre creșterea salariului de 2 % acordată în mod nelegal începând din ianuarie 2010 și cea de 2,1 % la care ar fi avut dreptul, respectiv o creștere lunară de 0,1 % din ianuarie 2010 a salariului și a tuturor drepturilor financiare derivate (printre care drepturile la pensie). La aceste sume va trebui să se aplice o dobândă cu începere de la scadența fiecăreia dintre acestea și până la data plății efective, dobândă calculată pe baza unei rate fixe stabilite de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, aplicabilă pe perioada avută în vedere, majorată cu două puncte;

               —

               compensarea prejudiciului cauzat puterii de cumpărare calculat ex aequo et bono și evaluat cu titlu provizoriu la suma de 5 000 de euro pentru fiecare reclamant;

               —

               compensarea prejudiciului moral evaluat ex aequo et bono la suma de 5 000 de euro pentru fiecare reclamant;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-331/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu – România) – Ilie Nicolae Nicula/Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu (Trimitere preliminară — Restituirea taxelor percepute de un stat membru cu încălcarea dreptului Uniunii)

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu – România) – Ilie Nicolae Nicula/Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Cauza C-331/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Restituirea taxelor percepute de un stat membru cu încălcarea dreptului Uniunii))
   (2014/C 462/12)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ilie Nicolae Nicula

      Pârâte: Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unui sistem de rambursare a unei taxe percepute cu încălcarea dreptului Uniunii precum cel în discuție în litigiul principal.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-395/13: Acțiune introdusă la 31 iulie 2013 — Miettinen/Consiliul

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/23

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2013 — Miettinen/Consiliul
   (Cauza T-395/13)
   2013/C 274/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Samuli Miettinen (Espoo, Finlanda) (reprezentanți: O. Brouwer și E. Raedts, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Consiliului din 21 mai 2013 prin care i s-a refuzat accesul total la documentul nr. 12979/12 potrivit Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p 76), astfel cum a fost comunicată reclamantului la 21 mai 2013 printr-o scrisoare cu referința „06/c/02/1 3” (denumită în continuare „decizia atacată”), precum și a refuzului reiterat la 23 iulie 2013;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată potrivit articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a celor efectuate de eventuali intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.
   Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) a doua liniuță și a articolului 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, întrucât decizia atacată se întemeiază pe o greșită interpretare și aplicare a prevederilor menționate, care se referă la protecția procedurilor judiciare și a consultanței juridice și la protecția procesului decizional în curs:

               —

               în primul rând, Consiliul nu a dovedit că divulgarea documentului 12979/12 afectează capacitatea serviciului său juridic de a-l apăra în proceduri judiciare ulterioare și că subminează procesul legislativ;

               —

               în al doilea rând, Consiliul nu a dovedit că documentul 12979/12 este deosebit de sensibil și/sau are o aplicabilitate extinsă, justificând astfel înlăturarea prezumției în favoarea divulgării avizelor juridice în contextul legislativ;

               —

               în al treilea rând, teza prejudiciului invocată de Consiliu este pur ipotetică. Aceasta nu este fondată nici în fapt, nici în drept, având în vedere că conținutul opiniei cuprinse în documentul 12979/12 era deja în domeniul public atunci când a fost adoptată decizia atacată; și

               —

               în al patrulea rând, Consiliul nu a aplicat criteriul interesului public superior atunci când a invocat articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, luând în considerare doar riscurile eventuale asupra procesului său decizional asociate cu divulgarea, iar nu și efectele pozitive ale acesteia, între altele, pentru legitimitatea procesului decizional, și nu a aplicat criteriul atunci când a invocat articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță.

         Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare adecvată prevăzută la articolul 296 TFUE, întrucât Consiliul nu și-a îndeplinit obligația de a motiva decizia atacată în mod suficient și adecvat.


title: Cauza F-67/09: Acțiune introdusă la 10 iulie 2009 — Angulo Sanchez/Consiliul

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/43

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2009 — Angulo Sanchez/Consiliul
   (Cauza F-67/09)
   2009/C 220/90
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Nicolas Angulo Sanchez (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor pârâtului prin care au fost respinse cererile privind acordarea unor concedii speciale formulate de reclamant ca urmare a bolii grave de care suferă părinții săi

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor Consiliului din 8 octombrie și din 8 decembrie 2008 prin care au fost respinse cererile reclamantului privind acordarea unui concediu special ca urmare a bolii foarte grave de care suferă părinții săi;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-668/11: Recurs introdus la 27 decembrie 2011 de Aliance One International, Inc, fostă Agroexpansión, S. A., împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 octombrie 2011 în cauza T-38/05, Agroexpansión S. A./Comisia Europeană

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/5

         Recurs introdus la 27 decembrie 2011 de Aliance One International, Inc, fostă Agroexpansión, S. A., împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 octombrie 2011 în cauza T-38/05, Agroexpansión S. A./Comisia Europeană
   (Cauza C-668/11)
   2012/C 89/07
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurente: Aliance One International, Inc, fostă Agroexpansión, S. A. (reprezentanți: M. Odriozola și A. Vide, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-38/05, Agroexpansión S. A./Comisia Europeană;

               —

               reducerea cuantumului amenzii aplicate recurentei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele proceduri.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               În opinia recurentei, Comisia și Tribunalul au aplicat în mod eronat articolul 101 alineatul (1) TFUE și articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) atunci când au considerat că Dimon este răspunzătoare în solidar pentru încălcarea săvârșită de Agroexpansión. Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul său la apărare și articolul 296 TFUE, atunci când a stabilit în cadrul hotărârii (așadar ex post facto) standardul de probă aplicat de Comisie în decizie (2). În consecință, prin tratamentul mai favorabil acordat altor întreprinderi, Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament prevăzut la articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale. De asemenea, nu este posibil ca Tribunalul să nu fi avut cunoștință de faptul că în cadrul deciziei Comisia nu a motivat în mod corespunzător argumentele referitoare la răsturnarea prezumției.

               2.

               În opinia recurentei, s-a făcut o eroare în aplicarea comunicării privind amenzile și a principiilor individualizării sancțiunilor și proporționalității, având în vedere perioada în care Agroexpansión nu făcea parte din grupul Dimon. Recurenta consideră că pentru a se determina cuantumul amenzii aplicate Agroexpansión pentru perioada anterioară integrării sale în grupul Dimon, nu era necesară aplicarea niciunui coeficient corector la cuantumul de bază al amenzii impuse Agroexpansión, întrucât în această perioadă Agroexpansión nu era filiala niciunui grup multinațional. În subsidiar, în cazul în care Curtea ar considera că trebuie să se aplice o amendă unică, recurenta susține că această amendă trebuie să fie redusă, pentru a se elimina aplicarea disproporționată a coeficientului multiplicator.

      (1)  Regulamentul Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 (CE) și 82 (CE) (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167)

      (2)  Decizia C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) (CE) (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania)


title: Cauza T-419/13: Acțiune introdusă la 14 august 2013 — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Comisia

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/20

         Acțiune introdusă la 14 august 2013 — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Comisia
   (Cauza T-419/13)
   2013/C 304/35
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Spania) (reprezentanți: A. Creus Carreras, A. Valiente Martin și C. Maldonado Márquez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 18 iunie 2013;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri;

               —

               suplimentar se solicită Tribunalului, ca măsură de organizare a procedurii, să impună Comisiei transmiterea documentelor la care a refuzat accesul, pentru ca acesta să le poată analiza și să poată verifica exactitatea susținerilor din prezenta cerere.

      Motivele și principalele argumente

   În februarie 2013, Unión de Almacenistas de Hierros de España (UAHE) a solicitat accesul la anumite înscrisuri aflate în posesia Comisiei Europene în temeiul mecanismului de coordonare cu autoritățile naționale prevăzut la articolul 11 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167). În concret, reclamanta solicita accesul la toate documentele și corespondența transmise între Direcția Generală Concurență a Comisiei și autoritatea națională de concurență cu privire la procedurile de sancționare S-106/08, Almacenes de Hierro, și S-254/10, Hierros Extremadura.
   După o primă prelungire a termenului, până la 11 aprilie 2013, Comisia a trimis reclamantei o scrisoare prin care:

               (a)

               acorda accesul la confirmările de primire ale scrisorilor trimise de autoritatea națională de concurență în legătură cu cele două proceduri de sancționare;

               (b)

               o informa pe reclamantă cu privire la faptul că nu existau informații privind procedurile menționate și că înscrisurile aflate în posesia sa erau protejate de excepțiile prevăzute la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         UAHE a reiterat cererea sa și, după o primă prelungire a termenului cu 15 zile, Comisia a trimis o nouă scrisoare la 18 iunie prin care o informa cu privire la faptul că prelungea în mod nelimitat termenul de răspuns la cererile de acces la documente.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept în interpretarea articolului 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 întrucât Comisia nu a efectuat o analiză concretă și individualizată a aplicabilității excepțiilor prevăzute de respectiva dispoziție în cazul cererilor de acces care fac obiectul prezentei proceduri.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, dat fiind că informația solicitată nu conține elemente care să poată afecta interesele comerciale ale unor terți. Informația menționată ar putea afecta eventual interesele reclamantei înseși.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 întrucât conceptul de anchetă prevăzut de acesta se poate referi numai la anchete ale instituțiilor sau organismelor comunitare, iar nu naționale. Pe de altă parte, faptele care au făcut obiectul anchetei în ambele proceduri ar fi prescrise.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001, în măsura în care, cu privire la documentația solicitată, Comisia nu adoptă decizii din moment ce atitudinea sa este pur pasivă, de simplă recepționarea a unor documente sau de formulare a unor observații. Pe de altă parte și în orice caz, excepția invocată se poate aplica numai cu privire la documente interne.


title: Cauza C-231/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 25 iunie 2009 — Hauptzollamt Oldenburg/1. Theodor Aissen, 2. Hermann Rohaan; intervenient: Bundesministerium der Finanzen

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 25 iunie 2009 — Hauptzollamt Oldenburg/1. Theodor Aissen, 2. Hermann Rohaan; intervenient: Bundesministerium der Finanzen
   (Cauza C-231/09)
   2009/C 220/36
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

               Reclamant

               :

               Hauptzollamt Oldenburg

               Pârâți

               :

                           1.

                           Theodor Aissen,

                           2.

                           Hermann Rohaan

               Intervenient

               :

               Bundesministerium der Finanzen

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul comunitar, în special articolul 5 litera (k) din Regulamentul (CE) nr. 1788/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a unei prelevări în sectorul laptelui și al produselor lactate (1), trebuie interpretat în sensul că nu se include în cantitatea de referință a unui producător care, în cursul unei perioade de 12 luni care nu s-a încheiat încă, a preluat o exploatație de la un alt producător cantitatea în contul căreia, în cursul perioadei de 12 luni avute în vedere, a mai fost livrat lapte de către celălalt producător înainte de transferul exploatației?

               2)

               Dispozițiile dreptului comunitar sau principiile generale ale organizării comune a pieței în sectorul laptelui și al produselor lactate se opun unei norme de drept intern care, în cadrul compensării părții nefolosite din cantitatea națională de referință cu livrările unor cantități excedentare, prevăzută la articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1788/2003, permite, în situația avută în vedere la prima întrebare, producătorului care a preluat exploatația în cursul perioadei de 12 luni să includă și partea cantității de referință care a fost deja livrată de celălalt producător în participarea sa la alocarea respectivei părți nefolosite?

      (1)  JO L 270, p. 123, Ediție specială, 03/vol. 50, p. 22.


title: Cauza T-747/14: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2014  – Merck/OAPI – Nestlé (HEALTHPRESSO)

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/32

         Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2014 – Merck/OAPI – Nestlé (HEALTHPRESSO)
   (Cauza T-747/14)
   (2014/C 462/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Merck KGaA (Darmstadt, Germania) (reprezentanți: M. Best, U. Pfleghar și S. Schäffner, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Société de Produits Nestlé SA (Vevey, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu în cauză: marca comunitară verbală „HEALTHPRESSO” – cererea de înregistrare nr. 1 0 0 03  028

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 august 2014 în cauza R 1880/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a deciziei atacate, în măsura în care camera de recurs a admis opoziția și a respins cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru produsele care fac parte din clasa 30;

               —

               respingerea opoziției nr. B 1 1 91  607;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 96 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-382/13: Acțiune introdusă la 24 iulie 2013 — Perfetti Van Melle/OAPI (MARGARITAS)

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/20

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2013 — Perfetti Van Melle/OAPI (MARGARITAS)
   (Cauza T-382/13)
   2013/C 274/34
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Italia) (reprezentant: P. Testa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs din 10 aprilie 2013 în cauza R 430/2012-1, în măsura în care respinge cererea de înregistrare a mărcii „MARGARITAS” pentru următoarele produse: produse de cofetărie, produse de patiserie, bomboane, caramele, jeleuri, caramel, gumă de mestecat, gelatine (cofetăria), lemn dulce, acadele, caramele toffee, pastile, zahăr, ciocolată, cacao;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca comunitară verbală „MARGARITAS” pentru produse din clasa 30 — Cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 261 105.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009, deoarece termenul „MARGARITA” nu are caracter descriptiv;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009, deoarece termenul „DAISY” nu descrie o caracteristică esențială a produsului;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009, deoarece termenul „MARGARITAS” are caracter distinctiv în ceea ce privește produsele de cofetărie.