title: Cauza T-651/21: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2021 – Saure/Comisia

text:
               29.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 481/41

      Acțiune introdusă la 7 octombrie 2021 – Saure/Comisia
      (Cauza T-651/21)
      (2021/C 481/56)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Hans-Wilhelm Saure (Berlin, Germania) (reprezentant: C. Partsch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 2 iunie 2021 de respingere a cererii reclamantului de acces la documentele Comisiei și a deciziei Comisiei din 11 august 2021 de respingere a cererii reclamantului de acces la documentele Comisiei prin furnizarea de copii ale întregii corespondențe, începând cu data de 1 aprilie 2020, dintre Comisie și

                              a)

                              societatea BioNTech SE,

                              b)

                              Cancelaria Federală germană privind societatea BioNTech SE și produsele sale,

                              c)

                              ministrul federal german al sănătății privind achiziționarea de vaccinuri pentru combaterea pandemiei de coronavirus,

                        în special în ceea ce privește cantitățile de vaccinuri oferite de BioNTech și termenele de livrare a acestora, în măsura în care prin deciziile menționate reclamantului nu i s-a permis sau i s-a permis numai în parte accesul la aceste documente;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv: reclamantul ar avea un drept de acces la documentele în litigiu ale Comisiei Europene în temeiul articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1).

                  2.

                  Al doilea motiv: articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu s-ar opune dreptului de acces la informațiile în litigiu. Informațiile solicitate ar fi necesare atât pentru securitatea națională, pentru liniștea și ordinea publică, pentru bunăstarea economică a țării și pentru apărarea ordinii, cât și pentru protecția sănătății publice. Prin urmare, o eventuală ingerință în viața privată și în integritatea persoanelor ar fi admisibilă. În sfârșit, divulgarea informațiilor solicitate ar prezenta un interes public important.

                  3.

                  Al treilea motiv: articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu s-ar opune dreptului de acces la informațiile în litigiu. Nu ar exista nicio cauză de excludere în temeiul acestei dispoziții, din moment ce ea prevede o cauză de excludere limitată în timp și care privește doar deliberările în curs. În schimb, cererea de informații a reclamantului ar privi numai operațiuni încheiate.

                  4.

                  Al patrulea motiv: articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu se opune dreptului de acces la informațiile în litigiu. Această dispoziție nu ar proteja decât procesul decizional în curs. Or, cererea reclamantului ar avea ca obiect documentele referitoare la negocierile pârâtei în materie de livrări de vaccinuri. Aceste negocieri ar fi fost deja finalizate. Pe de altă parte, ar exista un interes public superior pentru divulgarea informațiilor în litigiu, având în vedere că achiziționarea vaccinurilor de către Uniune face de mai multe săptămâni obiectul unor discuții și rapoarte la scară europeană.

                  5.

                  Al cincilea motiv: articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu s-ar opune dreptului de acces la informațiile în litigiu. Divulgarea informațiilor nu ar aduce atingere intereselor comerciale ale unei persoane fizice sau juridice. Informațiile solicitate nu ar conține secrete comerciale în sensul Directivei (UE) 2016/943 (2).

                  6.

                  Al șaselea motiv: în sfârșit, ar exista un interes public superior care ar justifica divulgarea documentelor solicitate.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (2)  Directiva (UE) 2016/943 a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția know-how-ului și a informațiilor de afaceri nedivulgate (secrete comerciale) împotriva dobândirii, utilizării și divulgării ilegale (JO 2016, L 157, p. 1).


title: Cauza T-652/21: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2021 – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Dispozitive de cuplare pentru autovehicule)

text:
               29.11.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 481/42

      Acțiune introdusă la 11 octombrie 2021 – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Dispozitive de cuplare pentru autovehicule)
      (Cauza T-652/21)
      (2021/C 481/57)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: L. Oliva Torras, SA (Manresa, Spania) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar (Dispozitive de cuplare pentru autovehicule) – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 002217588-0001

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 27 august 2021 în cauza R 1306/2020-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate sau

                  —

                  modificarea deciziei atacate şi

                  —

                  obligarea părţii ale cărei pretenţii sunt respinse la plata cheltuielilor de judecată, dacă acest lucru este solicitat de partea adversă.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 4 alineatele (2) şi (3) şi a articolului 8 alineatele (1) şi (2) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolelor 5, 6 şi 7 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza T-494/20: Ordonanța Tribunalului din 8 noiembrie 2021 – Satabank/BCE [„Politica economică și monetară – Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit mai puțin semnificative – Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Atribuții specifice ale BCE – Refuzul de a efectua o supraveghere prudențială directă – Refuzul de a da instrucțiuni persoanei competente – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/32

      Ordonanța Tribunalului din 8 noiembrie 2021 – Satabank/BCE
      (Cauza T-494/20) (1)

      („Politica economică și monetară - Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit mai puțin semnificative - Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Atribuții specifice ale BCE - Refuzul de a efectua o supraveghere prudențială directă - Refuzul de a da instrucțiuni persoanei competente - Acțiune vădit nefondată”)
      (2022/C 37/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Satabank plc (St. Julians, Malta) (reprezentant: O. Behrends, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: C. Hernández Saseta, F. Bonnard și A. Lefterov, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei BCE din 15 mai 2020 prin care se refuză asigurarea supravegherii directe a reclamantei și darea de instrucțiuni cu privire la aceasta persoanei competente.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Satabank plc să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană (BCE).

         (1)  JO C 371, 3.11.2020.


title: Cauza T-157/21: Ordonanța Tribunalului din 18 noiembrie 2021 – RG/Consiliul („Acțiune în anulare – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Acord comercial și de cooperare între, pe de o parte, Uniunea Europeană și Euratom și, pe de altă parte, Regatul-Unit – Decizie a Consiliului privind semnarea și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului comercial și de cooperare – Mecanism de predare pe baza unui mandat de arestare – Persoană arestată și deținută în Irlanda după încheierea perioadei de tranziție în vederea executării unui mandat european de arestare emis de Regatul-Unit în perioada de tranziție – Lipsa afectării individuale – Act fără caracter normativ – Inadmisibilitate”)

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/32

      Ordonanța Tribunalului din 18 noiembrie 2021 – RG/Consiliul
      (Cauza T-157/21) (1)

      („Acțiune în anulare - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Acord comercial și de cooperare între, pe de o parte, Uniunea Europeană și Euratom și, pe de altă parte, Regatul-Unit - Decizie a Consiliului privind semnarea și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului comercial și de cooperare - Mecanism de predare pe baza unui mandat de arestare - Persoană arestată și deținută în Irlanda după încheierea perioadei de tranziție în vederea executării unui mandat european de arestare emis de Regatul-Unit în perioada de tranziție - Lipsa afectării individuale - Act fără caracter normativ - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 37/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: RG (reprezentant: R. Purcell, solicitor)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Antoniadis, J. Ciantar și A. Stefanuc, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea parțială a Deciziei (UE) 2020/2252 a Consiliului din 29 decembrie 2020 privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului comercial și de cooperare dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, pe de o parte, și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, pe de altă parte, și a Acordului dintre Uniunea Europeană și Guvernul Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord privind procedurile de securitate pentru schimbul de informații clasificate și protecția acestora (JO 2020, L 444, p. 2).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la cererile de intervenție ale Irlandei și Comisiei Europene.

                  3)

                  Obligă RG să suporte, pe lângă propriilor cheltuieli de judecată, pe cele suportate de Consiliul Uniunii Europene, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                  RG, Consiliul, Irlanda și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 288, 14.6.2021.


title: Cauza T-272/21 R II: Ordonanța vicepreședintelui Tribunalului din 26 noiembrie 2021 – Puigdemont i Casamajó și alții/Parlementul („Măsuri provizorii – Drept instituțional – Membru al Parlamentului – Privilegii și imunități – Ridicarea imunității parlamentare a unui membru al Parlamentului – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/33

      Ordonanța vicepreședintelui Tribunalului din 26 noiembrie 2021 – Puigdemont i Casamajó și alții/Parlementul
      (Cauza T-272/21 R II)
      („Măsuri provizorii - Drept instituțional - Membru al Parlamentului - Privilegii și imunități - Ridicarea imunității parlamentare a unui membru al Parlamentului - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2022/C 37/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgia), Antoni Comín i Oliveres (Waterloo), Clara Ponsatí i Obiols (Waterloo) (reprezentanți: P. Bekaert, G. Boye, J. Costa i Rosselló și S. Bekaert, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz, N. Görlitz și J.-C. Puffer, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, având ca obiect suspendarea executării deciziilor P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 și P9_TA(2021)0061 ale Parlamentului din 9 martie 2021 privind cererea de ridicare a imunității reclamanților

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-534/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 noiembrie 2021 – VP/Cedefop („Procedură de măsuri provizorii – Funcție publică – Agenți temporari – Cerere de măsuri provizorii – Inadmisibilitate”)

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/33

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 noiembrie 2021 – VP/Cedefop
      (Cauza T-534/21 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Funcție publică - Agenți temporari - Cerere de măsuri provizorii - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 37/46)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: VP (reprezentantă: L. Levi, avocată)

         Pârât: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (reprezentanți: T. Bontinck, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE având ca obiect, pe de o parte, suspendarea punerii în aplicare a actului Comitetului executiv al Cedefop de susținere a concluziei directorului său executiv de a reînființa postul de consilier juridic intern și de a iniția o procedură de selecție și, pe de altă parte, obligarea Cedefop să mențină vacant un post de agent temporar cu gradul AD adecvat pentru reintegrarea reclamantei într-un post de consilier juridic

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-613/21: Acțiune introdusă la 19 0ctombrie 2021 – XH/Comisia

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/34

      Acțiune introdusă la 19 0ctombrie 2021 – XH/Comisia
      (Cauza T-613/21)
      (2022/C 37/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: XH (reprezentant: E. Auleytner, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 4 decembrie 2020 privind respingerea cererii de asistență a reclamantului și a deciziei autorității împuternicite să facă numiri ca răspuns la reclamația depusă de reclamant;

                  —

                  anularea deciziei din 26 mai 2021 privind inițierea procedurii referitoare la invaliditate și a deciziei autorității împuternicite să facă numiri ca răspuns la reclamația depusă de reclamant;

                  —

                  despăgubirea reclamantului pentru prejudiciile suferite;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept și pe neregularitatea procedurii în litigiu: încălcarea articolelor 12a și 24 din Statutul funcționarilor în lumina articolului 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special încălcarea obligației de diligență și a principiului bunei administrări prevăzut la articolul 41 din cartă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 12a, 24 și 59-60 din Statutul funcționarilor prin stabilirea unor obiective în mod clar imposibil de atins care necesită ca reclamantul să muncească în timpul concediului medical cu incapacitate totală de muncă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 59 din Statutul funcționarilor în lumina articolelor 12a și 24 din acesta – inițierea procedurii referitoare la invaliditate fără ca durata necesară a concediului medical să fie atinsă la momentul inițierii procedurii menționate.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-644/21: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2021 – Pharmadom/EUIPO – Wellbe Pharmaceuticals (WellBe PHARMACEUTICALS)

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/35

      Acțiune introdusă la 4 octombrie 2021 – Pharmadom/EUIPO – Wellbe Pharmaceuticals (WellBe PHARMACEUTICALS)
      (Cauza T-644/21)
      (2022/C 37/48)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentant: M P. Dauquaire, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wellbe Pharmaceuticals S.A. (Varșovia, Polonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative WellBe PHARMACEUTICALS – cererea de înregistrare nr. 17 151 176

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 iulie 2021 în cauza R 1423/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-682/21: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2021 – ClientEarth/Consiliul

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/35

      Acțiune introdusă la 19 octombrie 2021 – ClientEarth/Consiliul
      (Cauza T-682/21)
      (2022/C 37/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Brouwer, B. Verheijen și T. van Helfteren, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtului din 9 august 2021 cu numărul de referință SGS 21/2870, notificată reclamantei la 9 august 2021, privind refuzul de a acorda accesul la anumite documente solicitate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1) și cu Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (2);

                  —

                  obligarea pârâtului plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în temeiul articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate de eventuali intervenienți.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a excepției privind protecția procesului decizional [articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul 1049/2001], întrucât divulgarea nu ar aduce gravă atingere procesului decizional menționat.

                              —

                              Reclamanta susține că Consiliul nu a atins pragul ridicat stabilit de acest criteriu juridic, potrivit căruia divulgarea trebuie să aducă gravă atingere procesului decizional. Pe de o parte, în esență nu mai exista un proces decizional la momentul adoptării deciziei atacate. Pe de altă parte, Consiliul a invocat în mod eronat un argument potrivit căruia interferența externă a publicului în procesul decizional referitor la Regulamentul 1367/2006 ar fi problematică.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a excepției privind protecția consultanței juridice [articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul 1049/2001], întrucât divulgarea nu ar aduce gravă atingere protecției consultanței juridice.

                              —

                              Consiliul nu a demonstrat că documentul solicitat cuprinde consultanță juridică concretă foarte precisă. De asemenea, Consiliul nu a luat în considerare dispozițiile și principiile juridice relevante prevăzute în legislație și în jurisprudență, potrivit cărora procesul legislativ al Uniunii trebuie să fie deschis, iar o analiză juridică a serviciului juridic al unei instituții a Uniunii care conține analize juridice importante de natură generală referitoare la procesul legislativ de adoptare sau revizuire a legislației Uniunii ar trebui să fie divulgată (atunci când se solicită acest lucru în temeiul Regulamentului 1049/2001).

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a excepției privind protecția procesului decizional [articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul 1049/2001] și a excepției privind protecția consultanței juridice [articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul 1049/2001], întrucât decizia atacată nu a recunoscut și nu a acordat accesul în temeiul unui interes public superior.

                              —

                              Consiliul nu a recunoscut și nu a acordat accesul în temeiul unui interes public superior. În special, există un interes public superior întrucât revizuirea Regulamentului 1367/2006 are o importanță foarte mare pentru nivelul viitor de acces la justiție în domeniul mediului, iar decizia atacată o afectează pe reclamantă în mod special și semnificativ în îndeplinirea misiunii sale de interes general, în calitate de ONG.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a excepției privind protecția relațiilor internaționale [articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din Regulamentul 1049/2001].

                              —

                              Consiliul nu a atins pragul ridicat stabilit de acest criteriu juridic pentru a invoca în mod valabil excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din Regulamentul 1049/2001, și anume că divulgarea unui document ar trebui să afecteze în mod specific și efectiv protecția relațiilor internaționale și că riscul afectării interesului trebuie să fie previzibil în mod rezonabil, iar nu pur ipotetic.

                  5.

                  Al cincilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a obligației de a acorda acces parțial la documente [articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul 1049/2001].

                              —

                              În sfârșit, reclamanta susține că Consiliul nu a examinat și nu a acordat acces parțial corespunzător cerințelor legale. Acesta a aplicat în mod eronat criteriul juridic care impune Consiliului să evalueze dacă fiecare parte a documentului solicitat este acoperită de (oricare dintre) excepțiile invocate.

         (1)  JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.

         (2)  JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126. Notă: documentul solicitat se referă la procesul decizional privind revizuirea propusă a Regulamentului 1367/2006.


title: Cauza T-683/21: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2021 – Leino-Sandberg/Consiliul

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/37

      Acțiune introdusă la 19 octombrie 2021 – Leino-Sandberg/Consiliul
      (Cauza T-683/21)
      (2022/C 37/50)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Päivi Leino-Sandberg (Helsinki, Finlanda) (reprezentanți: O. Brouwer, B. Verheijen și T. van Helfteren, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtului din 9 august 2021 cu numărul de referință SGS 21/2869, notificată reclamantei la 9 august 2021, privind refuzul de a acorda accesul la anumite documente (1) solicitate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (2);

                  —

                  obligarea pârâtului plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în temeiul articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate de eventuali intervenienți.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a excepției privind protecția procesului decizional [articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul 1049/2001], întrucât divulgarea nu ar aduce gravă atingere procesului decizional menționat.

                              —

                              Reclamanta susține că Consiliul nu a atins pragul ridicat stabilit de acest criteriu juridic, potrivit căruia divulgarea trebuie să aducă gravă atingere procesului decizional. Pe de o parte, în esență nu mai exista un proces decizional la momentul adoptării deciziei atacate. Pe de altă parte, Consiliul a invocat în mod eronat un argument potrivit căruia interferența externă a publicului în procesul decizional referitor la Regulamentul 1367/2006 ar fi problematică.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a excepției privind protecția consultanței juridice [articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul 1049/2001], întrucât divulgarea nu ar aduce gravă atingere protecției consultanței juridice.

                              —

                              Consiliul nu a demonstrat că documentul solicitat cuprinde consultanță juridică concretă foarte precisă. De asemenea, Consiliul nu a luat în considerare dispozițiile și principiile juridice relevante prevăzute în legislație și în jurisprudență, potrivit cărora procesul legislativ al Uniunii trebuie să fie deschis, iar o analiză juridică a serviciului juridic al unei instituții a Uniunii care conține analize juridice importante de natură generală referitoare la procesul legislativ de adoptare sau revizuire a legislației Uniunii ar trebui să fie divulgată (atunci când se solicită acest lucru în temeiul Regulamentului 1049/2001).

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a excepției privind protecția procesului decizional [articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul 1049/2001] și a excepției privind protecția consultanței juridice [articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul 1049/2001], întrucât decizia atacată nu a recunoscut și nu a acordat accesul în temeiul unui interes public superior.

                              —

                              Consiliul nu a recunoscut și nu a acordat accesul în temeiul unui interes public superior. În special, există un interes public superior întrucât revizuirea Regulamentului 1367/2006 are o importanță foarte mare pentru nivelul viitor de acces la justiție în domeniul mediului, iar decizia atacată o afectează pe reclamantă în mod special și semnificativ în activitatea sa de cercetător și profesor universitar, care este o misiune de interes general.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a excepției privind protecția relațiilor internaționale [articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din Regulamentul 1049/2001].

                              —

                              Consiliul nu a atins pragul ridicat stabilit de acest criteriu juridic pentru a invoca în mod valabil excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din Regulamentul 1049/2001, și anume că divulgarea unui document ar trebui să afecteze în mod specific și efectiv protecția relațiilor internaționale și că riscul afectării interesului trebuie să fie previzibil în mod rezonabil, iar nu pur ipotetic.

                  5.

                  Al cincilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe erori de drept și pe o eroare vădită de apreciere care au avut ca rezultat aplicarea eronată a obligației de a acorda acces parțial la documente [articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul 1049/2001].

                              —

                              În sfârșit, reclamanta susține că Consiliul nu a examinat și nu a acordat acces parțial corespunzător cerințelor legale. Acesta a aplicat în mod eronat criteriul juridic care impune Consiliului să evalueze dacă fiecare parte a documentului solicitat este acoperită de (oricare dintre) excepțiile invocate.

         (1)  Notă: documentul solicitat se referă la procesul decizional privind revizuirea propusă a Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

         (2)  JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza T-692/21: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2021 – AL/Comisia și OLAF

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/38

      Acțiune introdusă la 22 octombrie 2021 – AL/Comisia și OLAF
      (Cauza T-692/21)
      (2022/C 37/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: AL (reprezentant: R. Rata, avocat)

         Pârâte: Comisia Europeană, Oficiul European de Luptă Antifraudă

         Concluziile reclamantului

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea i) a Deciziei OLAF OCM (2021)22007 din 22 iulie 2021; (ii) a Deciziei OLAF OCM (2021)22008 din 22 iulie 2021; (iii) a Deciziei Comisiei (ref. Ares(2021)20233749) din 22 martie 2021 și (iv) a Deciziei Comisiei (ref. Ares(2021)1610971) din 3 martie 2021;

                  —

                  obligarea pârâtelor la plata i) a unei sume de 1 127,66 de euro reținută în absența oricărei decizii individuale a PMO privind recuperarea; ii) a unei sume de 9 250,05 euro reținută pentru mai, iunie, iulie, august și septembrie 2021 și iii) a 1 euro ex aequo et bono ca despăgubire pentru prejudiciul moral suferit de reclamant și care rezultă din conduita ilegală a OLAF în ancheta OF/2016/0928/A1 care s-a încheiată prin revocarea reclamantului;

                  —

                  obligarea pârâtelor la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către OLAF a articolului 90 alineatul (2) și a articolului 90a din Statutul funcționarilor, ca urmare a respingerii reclamației reclamantului din 23 martie 2021 ca inadmisibilă, în temeiul unei jurisprudențe constante potrivit căreia raportul final și recomandările OLAF nu constituie acte care produc efecte juridice.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către OLAF a articolului 90 alineatul (2) și a articolului 90a din statutul menționat, ca urmare a respingerii reclamației reclamantului din 23 aprilie 2021 ca inadmisibilă. Reclamantul susține că reclamația ar fi trebuit declarată admisibilă de OLAF întrucât OLAF este un serviciu al Comisiei, deci face parte din Comisie, și ar fi trebuit să examineze reclamația reclamantului.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 90 alineatul (2) din statutul menționat, în măsura în care Comisia a adoptat o decizie implicită de respingere a reclamației reclamantului îndreptată împotriva deciziei Comisiei din 22 martie 2021 (ref. Ares(2021)2023374) care confirmă decizia Comisiei din 3 martie 2021 (ref. Ares(2021)1610971).


title: Cauza T-693/21: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2021 – NJ/Comisia

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/39

      Acțiune introdusă la 25 octombrie 2021 – NJ/Comisia
      (Cauza T-693/21)
      (2022/C 37/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: NJ (reprezentant: C. Maczkovics, lawyer)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea, în conformitate cu articolul 265 TFUE, a faptului că, în mod nelegal, Comisia nu a dat curs plângerii sale din 19 aprilie 2018 privind măsura de ajutor de stat SA.50952(2018FC);

                  —

                  obligarea Comisiei să ia poziție fără întârziere cu privire la plângerea înregistrată sub numărul SA.50952(2018FC);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamant chiar dacă după introducerea prezentei acțiuni, Comisia ia măsurile care, potrivit Tribunalului, ar face ca acțiunea să rămână fără obiect sau dacă Tribunalul respinge cererea ca inadmisibilă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligațiilor care îi revin în temeiul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene. În special, acesta invocă încălcarea articolului 265 TFUE, precum și a articolului 12 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul 2015/1589 (1), a cerinței de examinare diligentă și imparțială, a principiului bunei administrări și a principiului adoptării deciziilor într-un termen rezonabil, întrucât Comisia nu a adoptat nicio decizie în temeiul articolului 4 alineatele (2), (3) sau (4) din Regulamentul 2015/1589 la mai mult de trei ani și șase luni de la depunerea de către reclamant a plângerii referitoare la măsura de ajutor de stat SA.50952(2018FC). Reclamantul susține că Comisia ar fi trebuit să adopte o astfel de decizie într-un termen de douăsprezece luni, în conformitate cu Codul celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat (2), sau cel puțin într-un termen rezonabil.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).

         (2)  Codul celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat (OJ 2009 C 136, p. 13).


title: Cauza T-699/21: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2021 – Peace United/EUIPO – 1906 Collins (MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN)

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/40

      Acțiune introdusă la 31 octombrie 2021 – Peace United/EUIPO – 1906 Collins (MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN)
      (Cauza T-699/21)
      (2022/C 37/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Peace United Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: M. Artzimovitch, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: 1906 Collins LLC (Miami, Florida, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN” – cererea de înregistrare nr. 11 352 804

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 30 iulie 2021 în cauza R 276/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care, ca urmare a diferitor erori de apreciere în fapt și în drept și a unei încălcări a obligației de bună administrare, Camera de recurs a considerat că marca Uniunii Europene MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN nr. 11 352 804 nu a făcut obiectul unei utilizări serioase în perioada în litigiu pentru serviciile revendicate în clasele 41 și 43;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 63 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului în măsura în care Camera de recurs a săvârșit o eroare de apreciere cu privire la caracterul abuziv al acțiunii în decădere;

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului în măsura în care Camera de recurs a săvârșit o eroare de apreciere cu privire la utilizarea serioasă a mărcii.


title: Cauza T-705/21: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2021 – Balaban/EUIPO (Stahlwerk)

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/41

      Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2021 – Balaban/EUIPO (Stahlwerk)
      (Cauza T-705/21)
      (2022/C 37/54)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Okan Balaban (Bornheim, Germania) (reprezentant: T. Schaaf, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii verbale Stahlwerk – cererea de înregistrare nr. 18 235 592

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 2 septembrie 2021 în cauza R 77/2021-1

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei de respingere a pârâtului din 18 novembre 2020 privind cererea de înregistrare nr. 18 235 592, precum și decizia atacată în măsura în care cererea de înregistrare a fost respinsă în parte, și obligarea pârâtului să înregistreze marca pentru toate produsele și serviciile solicitate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-706/21: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2021 – Balaban/EUIPO (Stahlwerkstatt)

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/41

      Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2021 – Balaban/EUIPO (Stahlwerkstatt)
      (Cauza T-706/21)
      (2022/C 37/55)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Okan Balaban (Bornheim, Germania) (reprezentant: T. Schaaf, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare mărcii verbale a Uniunii „Stahlwerkstatt” – cererea de înregistrare nr. 18 219 170

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 2 septembrie 2021 în cauza R 1987/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de respingere din 27 august 2020 a pârâtului, modificarea deciziei atacate și obligarea pârâtului să înregistreze marca pentru serviciile educative și de învățământ din clasa 41;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-715/21: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Cellnex Telecom y Retevisión I/Comisia

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/42

      Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Cellnex Telecom y Retevisión I/Comisia
      (Cauza T-715/21)
      (2022/C 37/56)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamante: Cellnex Telecom, SA (Madrid, Spania) și Retevisión I, SA (Madrid) (reprezentanți: J. Buendía Sierra; A. Lamadrid de Pablo și N. Bayón Fernández, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea cererii și a motivelor de anulare invocate în aceasta;

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 10 iunie 2021 privind ajutorul de stat SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009) pus în aplicare de Spania pentru instalarea televiziunii digitale terestre în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția comunității autonome Castilla-La Mancha) (1);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o încălcare vădită a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE și pe o încălcare a drepturilor procesuale pe care dreptul Uniunii le conferă părților interesate.

                              —

                              Se susține în această privință că încălcarea menționată s-a produs prin adoptarea deciziei atacate care face obiectul acțiunii fără adoptarea unei noi decizii de inițiere a procedurii de investigare și fără modificarea deciziei de inițiere anterioare deciziei din 2013, precum și fără informarea anterioară a reclamantelor în legătură cu analiza sa preliminară în materie de selectivitate.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE în legătură cu noțiunea de selectivitate, încălcarea sarcinii probei și lipsa motivării.

                              —

                              Se susține în această privință că Comisia a săvârșit o eroare în analiza sa „principală” a selectivității atunci când a susținut că sistemul de referință ar fi „condițiile normale de piață în care ar trebui să funcționeze întreprinderile”, incluzând toate întreprinderile și sectoarele economiei. Comisia săvârșește o eroare în analiza sa „subsidiară” a selectivității susținând că tehnologiile terestră și prin satelit ar fi în situații comparabile din punctul de vedere al transmiterii semnalului digital în ceea ce decizia atacată care face obiectul acțiunii denumește zona II.

         (1)  JO 2021, L 417, p. 1.


title: Cauza C-613/21 P: Recurs introdus la 1 octombrie 2021 de Parlamentul European împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 14 iulie 2021 în cauza T-670/19, Carbajo Ferrero/Parlamentul

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/10

      Recurs introdus la 1 octombrie 2021 de Parlamentul European împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 14 iulie 2021 în cauza T-670/19, Carbajo Ferrero/Parlamentul
      (Cauza C-613/21 P)
      (2022/C 37/15)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Parlamentul European (reprezentanți: I. Terwinghe, C. González Argüelles, R. Schiano, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Fernando Carbajo Ferrero

         Concluziile recurentului

      În principal:

                  —

                  Anularea Hotărârii din 14 iulie 2021 a Tribunalului în cauza T-670/19;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului,

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

            În subsidiar:

                  —

                  Anularea Hotărârii din 14 iulie 2021 a Tribunalului în cauza T-670/19;

                  —

                  respingerea cererii prezentate în primă instanță;

                  —

                  obligarea domnului Carbajo Ferrero la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv de recurs este întemeiat, pe de o parte, pe erori de drept privind interpretarea deciziei prin care se stabilesc etapele procedurii de selecție a înalților funcționari din 16 mai 2000, astfel cum a fost modificată prin decizia Biroului din 18 februarie 2008 și privind interpretarea principiilor egalității de tratament și transparenței și, pe de altă parte, pe o denaturare a situației de fapt. Parlamentul susține că Tribunalul a concluzionat în mod eronat că procedura de numire a directorului pentru media al Direcției Generale Comunicare s-a desfășurat în mod nelegal prin aceea că comitetul consultativ pentru numirea înalților funcționari nu a utilizat aceleași criterii de analiză comparativă a meritelor în decursul întregii proceduri.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept și pe denaturarea situației de fapt și a elementelor de probă, Parlamentul arată că instanța de fond nu a luat în considerare funcția raportului privind întrevederile întocmit de comitetul consultativ și a concluzionat în mod eronat că AIPN nu a luat în considerare în mod corect experiența profesională a reclamantului.


title: Cauza C-617/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Ravensburg (Germania) la 6 octombrie 2021 – RU, PO/Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Ravensburg (Germania) la 6 octombrie 2021 – RU, PO/Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH
      (Cauza C-617/21)
      (2022/C 37/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Ravensburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: RU, PO

         Pârâte: Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Contractele de leasing de autovehicule cu decont de kilometri cu o durată fixă de aproximativ doi ani sau mai mult, cu excluderea dreptului de reziliere ordinară, în cadrul cărora consumatorul este obligat să încheie o poliță de asigurare de răspundere civilă obligatorie și o poliță de asigurare a tuturor tipurilor de risc cu privire la autovehicul, fiind, pe de altă parte, autorizat să invoce împotriva terților (în special, împotriva comerciantului și producătorului autovehiculului) drepturi de garanție în caz de defecte și, în plus, suportă riscul pierderii, al deteriorării și al altor feluri de depreciere, intră în domeniul de aplicare al Directivei 2011/83/UE (1) și/sau al Directivei 2008/48/CE (2) și/sau al Directivei 2002/65/CE (3)? Acestea sunt contracte de credit în sensul articolului 3 litera (c) din Directiva 2008/48/CE și/sau contracte privind servicii financiare în sensul articolului 2 punctul 12 din Directiva 2011/83/UE, precum și al articolului 2 litera (b) din Directiva 2002/65/CE?

                  2)

                  În cazul în care contractele de leasing de autovehicule cu decont de kilometri – astfel cum sunt descrise la întrebarea de la punctul 1) – sunt contracte de servicii financiare:

                              a)

                              Sunt considerate spații comerciale imobile în sensul articolului 2 punctul 9 din Directiva 2011/83/UE și spațiile comerciale ale unei persoane care inițiază, pentru comerciant, tranzacții cu consumatori, dar care nu dispune, ea însăși, de o putere de reprezentare pentru încheierea contractelor respective?
                              În cazul unui răspuns afirmativ:

                              b)

                              Acest lucru este valabil și în cazul în care persoana care inițiază contractul își desfășoară activitatea comercială într-un alt sector și/sau nu este competentă, în temeiul dreptului prudențial și/sau al dreptului civil, să încheie contracte de servicii financiare?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la una dintre întrebările 2a) sau 2b):
                  Articolul 16 litera (l) din Directiva 2011/83/UE trebuie interpretat în sensul că contractele de leasing de autovehicule cu decont de kilometri [astfel cum sunt descrise la întrebarea de la punctul 1) de mai sus] intră sub incidența acestei excepții?

                  4)

                  În cazul în care contractele de leasing de autovehicule cu decont de kilometri – astfel cum sunt descrise în întrebarea de la punctul 1) – sunt contracte de servicii financiare:

                              a)

                              Există un contract la distanță în sensul articolului 2 litera (a) din Directiva 2002/65/CE și al articolului 2 punctul 7 din Directiva 2011/83/UE, atunci când, la negocierea contractelor, a existat un contact personal doar cu o persoană care inițiază, pentru comerciant, tranzacții cu consumatori, dar nu dispune, ea însăși, de o putere de reprezentare pentru încheierea contractelor respective?
                              În cazul unui răspuns negativ:

                              b)

                              Acest lucru este valabil și în cazul în care persoana care inițiază contractul își desfășoară activitatea comercială într-un alt sector și/sau nu este competentă, în temeiul dreptului prudențial și/sau al dreptului civil, să încheie contracte de servicii financiare?

         (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).

         (2)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO 2008, L 133, p. 66).

         (3)  Directiva 2002/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 privind comercializarea la distanță a serviciilor financiare de consum și de modificare a Directivei 90/619/CEE a Consiliului și a Directivelor 97/7/CE și 98/27/CE (JO 2002, L 271, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 183).


title: Cauza C-625/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 8 octombrie 2021 – VB/GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 8 octombrie 2021 – VB/GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH
      (Cauza C-625/21)
      (2022/C 37/17)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent-pârât: VB

         Intimată-reclamantă: GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie să fie interpretate în sensul că, în cadrul examinării unui drept la despăgubire al profesionistului împotriva consumatorului, întemeiat pe o reziliere nejustificată a contractului de către consumator, aplicarea dreptului național cu caracter supletiv este exclusă pentru simplul motiv că, în Condițiile comerciale generale ale profesionistului, este inclusă o clauză abuzivă care, în plus față de normele dreptului național cu caracter supletiv, recunoaște profesionistului, cu titlu opțional, dreptul la o despăgubire forfetară împotriva unui consumator care nu și-a îndeplinit obligațiile contractuale?

                     În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                  2.

                  O asemenea aplicare a dreptului național cu caracter supletiv este exclusă și atunci când profesionistul nu își întemeiază cererea de despăgubire formulată împotriva consumatorului pe clauza respectivă?

                     În cazul unui răspuns afirmativ la prima și la a doua întrebare:

                  3.

                  Este contrar dispozițiilor dreptului Uniunii menționate ca, în cazul unei clauze care cuprinde mai multe norme (de exemplu sancțiuni alternative în cazul unei rezilieri nejustificate a contractului), să fie menținute acele părți ale clauzei care, în orice caz, sunt conforme cu dreptul național supletiv și care nu trebuie să fie calificate drept abuzive?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29.


title: Cauza C-626/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 11 octombrie 2021 – Funke Sp. z o.o.

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 11 octombrie 2021 – Funke Sp. z o.o.
      (Cauza C-626/21)
      (2022/C 37/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Funke Sp. z o.o.

         Autoritatea intimată: Landespolizeidirektion Wien

         Întrebările preliminare

                  —

                  Directiva 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor (1), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 765/2008 (2) și prin Regulamentul (CE) nr. 596/2009 (3), în special articolul 12 din aceasta și anexa II la aceasta;

                  —

                  Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a unor norme aplicabile acreditării și supravegherii pieței în cadrul comercializării produselor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 339/93 al Consiliului, în special articolele 20 și 22 din acesta, precum și

                  —

                  Decizia de punere în aplicare (UE) 2019/417 a Comisiei din 8 noiembrie 2018 de stabilire a liniilor directoare pentru gestionarea Sistemului de informare rapidă al Uniunii Europene, „RAPEX”, înființat în temeiul articolului 12 din Directiva 2001/95/CE privind siguranța generală a produselor, precum și a sistemului său de notificare (4) trebuie interpretate în sensul că:

                  1.

                  din aceste dispoziții decurge în mod direct dreptul unui operator economic de completare a unei notificări RAPEX?

                  2.

                  pentru decizia asupra unei astfel de cereri este competentă Comisia Europeană (Comisia)?
                  sau

                  3.

                  pentru decizia asupra unei astfel de cereri este competentă autoritatea statului membru respectiv?
                  (În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare:)

                  4.

                  este suficientă protecția jurisdicțională (națională) împotriva unei astfel de decizii, în cazul în care nu este acordată oricărei persoane, ci numai operatorului economic vizat de măsura (obligatorie), împotriva măsurii (obligatorii) adoptate de autoritate?

         (1)  JO 2002, L 11, p. 4, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 52.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 339/93 (JO 2008, L 218, p. 30).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 596/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2009 de adaptare la Decizia 1999/468/CE a Consiliului a anumitor acte care fac obiectul procedurii prevăzute la articolul 251 din tratat, în ceea ce privește procedura de reglementare cu control – Adaptare la procedura de reglementare cu control – Partea a patra (JO 2009, L 188, p.14).

         (4)  JO 2019, L 73, p. 121.


title: Cauza C-634/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 15 octombrie 2021 – OQ/Land Hessa

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 15 octombrie 2021 – OQ/Land Hessa
      (Cauza C-634/21)
      (2022/C 37/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: OQ

         Pârât: Land Hessa

         Intervenientă: SCHUFA Holding AG

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/679 (1) trebuie interpretat în sensul că stabilirea automată a unei valori de probabilitate în legătură cu capacitatea viitoare a unei persoane vizate de a beneficia de un credit constituie o decizie bazată exclusiv pe prelucrarea automată – inclusiv crearea de profiluri – care produce efecte juridice care privesc persoana vizată sau o afectează în mod similar într-o măsură semnificativă, atunci când această valoare, stabilită pe baza datelor cu caracter personal ale persoanei vizate, este transmisă de operator unui operator terț, iar acest terț utilizează în mod determinant această valoare în vederea luării unei decizii privind justificarea, executarea sau încetarea unui raport contractual cu persoana vizată?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 6 alineatul (1) și articolul 22 din Regulamentul (UE) 2016/679 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia utilizarea unei valori de probabilitate – în speță, cu privire la solvabilitatea și la disponibilitatea de plată a unei persoane fizice în cazul includerii informațiilor referitoare la creanțe – privind un anumit comportament viitor al unei persoane fizice în vederea luării unei decizii privind justificarea, executarea sau încetarea unui raport contractual cu această persoană (evaluarea bonității) este permisă numai dacă sunt îndeplinite anumite condiții suplimentare detaliate în motivarea trimiterii preliminare?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (JO 2016, L 119, p. 1).


title: Cauza C-651/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 25 octombrie 2021 – М. Ya. M.

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 25 octombrie 2021 – М. Ya. M.
      (Cauza C-651/21)
      (2022/C 37/20)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Partea din procedura principală

      Petent în procedura principală: М. Ya. M.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 (1) coroborat cu principiul protecției securității juridice trebuie interpretat în sensul că se opune ca, după ce un moștenitor a înscris deja, la instanța din statul în care are reședința obișnuită, acceptarea sau renunțarea la o succesiune a unui defunct care, la momentul decesului său, avea reședința obișnuită într-un alt stat al Uniunii Europene, să fie solicitată în acest din urmă stat o altă înscriere a renunțării sau acceptării efectuate?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este că o înscriere este permisă, articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 coroborat cu principiile protecției securității juridice și aplicării efective a dreptului Uniunii, precum și cu obligația cooperării statelor în sensul articolului 4 alineatul (3) [TUE] trebuie interpretat în sensul că autorizează solicitarea înscrierii de către un moștenitor, în statul reședinței sale obișnuite, a renunțării la succesiunea unui defunct comun de către alt moștenitor, cu reședința în statul în care defunctul își avea reședința obișnuită la momentul decesului, în pofida faptului că dreptul procedural al acestui din urmă stat nu prevede posibilitatea de a înscrie renunțarea la succesiune a unui alt moștenitor?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (JO 2012, L 201, p. 107).


title: Cauza C-653/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 27 octombrie 2021 – Syndicat Uniclima/Ministre de l'Intérieur

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 27 octombrie 2021 – Syndicat Uniclima/Ministre de l'Intérieur
      (Cauza C-653/21)
      (2022/C 37/21)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Syndicat Uniclima

         Pârât: Ministre de l'Intérieur

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Armonizarea pe care o impun Directiva 2006/42/UE (1), Directiva 2014/35/UE (2) și Directiva 2014/68/UE (3) autorizează statele membre să prevadă cerințe de securitate și, dacă este cazul, condițiile și limitele în care se stabilesc acestea, aplicabile echipamentelor pe care le reglementează, în măsura în care aceste cerințe nu implică modificarea acelor echipamente care sunt, după cum atestă aplicarea „marcajului CE”, conforme cu cerințele directivelor menționate?

                  2)

                  Armonizarea pe care o impun autorizează statele membre să prevadă, pentru simpla utilizare a acestor echipamente în spații deschise publicului și având în vedere riscurile speciale de securitate împotriva incendiilor, cerințe de securitate care pot implica modificarea echipamentelor care ar fi totuși conforme cu cerințele acestor directive, după cum ar atesta aplicarea „marcajului CE”?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, poate fi dat un răspuns afirmativ în cazul în care cerințele de securitate în cauză, pe de o parte, s-ar impune numai în schimbul utilizării de către aceleași echipamente a unor agenți frigorifici inflamabili alternativi în locul gazelor fluorurate cu efect de seră, în conformitate cu obiectivele urmărite de Regulamentul nr. 517/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind gazele fluorurate cu efect de seră (4) și, pe de altă parte, ar viza numai acele echipamente care, deși conforme cu cerințele directivelor menționate, nu oferă, în raport cu riscul de incendii în cazul utilizării agenților frigorifici inflamabili, siguranța de a fi sigilate ermetic?

         (1)  Directiva 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind echipamentele tehnice și de modificare a Directivei 95/16/CE (JO 2006, L 157, p. 24).

         (2)  Directiva 2014/35/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a echipamentelor electrice destinate utilizării în cadrul unor anumite limite de tensiune (JO 2014, L 96, p. 357).

         (3)  Directiva 2014/68/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a echipamentelor sub presiune (JO 2014, L 189, p. 164).

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 517/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind gazele fluorurate cu efect de seră și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 842/2006 (JO 2014, L 150, p. 195).


title: Cauza C-655/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad – Nesebar (Bulgaria) la 27 octombrie 2021 – Procedură penală privind pe G. ST. T.

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad – Nesebar (Bulgaria) la 27 octombrie 2021 – Procedură penală privind pe G. ST. T.
      (Cauza C-655/21)
      (2022/C 37/22)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Rayonen sad – Nesebar

         Partea din procedura principală

      G. ST. T.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O legislație și o jurisprudență potrivit cărora prejudiciile suferite de titularul de drepturi sunt elementele constitutive ale infracțiunilor prevăzute la articolul 172b alineatele (1) și (2) din Nakazatelen kodeks (Codul penal, denumit în continuare „NK”) sunt conforme cu normele instituite de Directiva 2004/48/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 și referitoare la prejudiciile cauzate prin exercitarea ilicită a drepturilor de proprietate intelectuală?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, prezumția automată instituită de jurisprudența Republicii Bulgaria pentru stabilirea prejudiciilor – într-un cuantum egal cu valoarea produselor oferite spre vânzare, calculată pe baza prețurilor de vânzare cu amănuntul a produselor fabricate în mod legal – este conformă cu normele Directivei 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004?

                  3)

                  Principiul legalității infracțiunilor, consacrat la articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, este compatibil cu o legislație din care lipsește o delimitare între o contravenție [articolul 127 alineatul (1) din Zakon za markite i geografskite oznacheniya (Legea privind mărcile și indicațiile geografice, denumită în continuare „ZMGO”, în vigoare în prezent și articolul 81 alineatul (1) din versiunea ZMGO în vigoare în anul 2016], infracțiunea prevăzută la articolul 172b alineatul (1) din NK și, în cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, infracțiunea prevăzută la articolul 172b alineatul (2) din NK?

                  4)

                  Pedepsele prevăzute la articolul 172b alineatul (2) din NK (pedeapsa cu închisoarea de la cinci la opt ani și amendă de la 5 000 la 8 000 BGN – leva bulgărești) sunt conforme cu principiul consacrat la articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (pedepsele nu trebuie să fie disproporționate față de infracțiune)?

         (1)  Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO 2004, L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56)


title: Cauza C-656/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 29 octombrie 2021 – IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. și alții/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 29 octombrie 2021 – IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. și alții/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-656/21)
      (2022/C 37/23)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. și alții

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (2) din Directiva 2008/7/CE (1) se opune unei reglementări naționale precum rubrica 17.3.4 din Código do Imposto do Selo (Codul privind taxa de timbru), care supune taxei menționate comisioanele percepute de bănci de la societățile de administrare a unor fonduri deschise de investiții în valori mobiliare ca urmare a prestării de servicii constând în activitatea de atragere de noi subscrieri de unități, cu alte cuvinte în atragerea de noi intrări de capital pentru fondurile de investiții prin intermediul subscrierii de noi unități emise de fonduri?

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (2) din Directiva 2008/7/CE se opune unei reglementări naționale care supune taxei de timbru comisioanele de administrare percepute de societățile de administrare de la fondurile deschise de investiții în valori mobiliare, având în vedere că aceste comisioane de administrare includ comisioanele aplicate de bănci societăților de administrare pentru activitatea menționată?

         (1)  Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital (JO 2008, L 46, p. 11).


title: Cauza C-668/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 8 noiembrie 2021 – SIA „Druvnieks”/Lauku atbalsta dienests

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 8 noiembrie 2021 – SIA „Druvnieks”/Lauku atbalsta dienests
      (Cauza C-668/21)
      (2022/C 37/24)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă în prima instanță și recurentă în recurs: SIA „Druvnieks”

         Cealaltă parte din procedura de recurs: Lauku atbalsta dienests

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este justificată aplicarea articolului 60 din Regulamentul nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune (1) în cazul în care o întreprindere a proprietarului întreprinderii care solicită ajutorul, alta decât aceasta din urmă, a săvârșit o neregularitate ale cărei consecințe financiare nu au fost remediate, iar întreprinderea care solicită ajutorul a preluat în fapt activitatea agricolă a acelei întreprinderi?

                  2)

                  Articolul 60 din Regulamentul nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune poate fi aplicat astfel încât să se constate că o persoană a evitat sancțiunea administrativă prevăzută la articolul 64 alineatul (4) litera (d) din regulamentul menționat, cu toate că în privința întreprinderii recurente sau a proprietarului acesteia nu s-a adoptat o decizie prin care să se impună o sancțiune administrativă care să implice excluderea sa de pe lista potențialilor solicitanți ai ajutorului?

                  3)

                  Articolul 60 din Regulamentul nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 poate fi aplicat astfel încât autoritatea însărcinată cu examinarea propunerii de proiect trebuie să verifice dacă alte întreprinderi deținute anterior de proprietarul întreprinderii care solicită ajutorul respectă articolul 2 punctul 14 din Regulamentul (UE) nr. 702/2014 al Comisiei din 25 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale ca fiind compatibile cu piața internă, în aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (2) și, în cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile, trebuie să respingă propunerea de proiect fără o evaluare individuală suplimentară a împrejurărilor de fapt?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European Și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).

         (2)  JO 2014, L 193, p.1.


title: Cauza C-686/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 15 noiembrie 2021 – VW, Legea S.r.l./SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 15 noiembrie 2021 – VW, Legea S.r.l./SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.
      (Cauza C-686/21)
      (2022/C 37/25)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: VW, Legea S.r.l.

         Pârâți: SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Normele comunitare menționate anterior (1) în ceea ce privește prevederea dreptului exclusiv al titularului unei mărci UE și în același timp a posibilității ca titulatura unei mărci comunitare să aparțină mai multor persoane cocontractante, acest lucru înseamnă că normele comunitare menționate anterior implică faptul că oferirea în concesiune a mărcii comune unor terți cu titlu exclusiv, cu titlu gratuit și pe durată nedeterminată, poate fi decisă cu majoritatea cotitularilor sau este necesară unanimitatea consimțământului?

                  2)

                  În această a doua perspectivă, în cazul mărcilor naționale și comunitare în comun între mai multe persoane, este conformă cu principiile dreptului comunitar o interpretare care consacră imposibilitatea unuia dintre cotitularii mărcii concesionate unor terți printr-o decizie unanimă, cu titlu gratuit și pe o durată nedeterminată, de a exercita unilateral revocarea deciziei menționate; sau trebuie, dimpotrivă, să se considere conformă cu principiile comunitare o interpretare contrară, excluzând astfel posibilitatea ca proprietarul să fie legat în mod perpetuu de manifestarea inițială, astfel încât acesta să se poată elibera de ea cu efect asupra actului de acordare?

         (1)  Directiva (UE) 2015/2436 a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2015 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 2015, L 336, p. 1); Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


title: Cauza C-688/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Franța) la 17 noiembrie 2021 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33/Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Franța) la 17 noiembrie 2021 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33/Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation
      (Cauza C-688/21)
      (2022/C 37/26)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d’État

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33

         Pârâți: Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

         Cealaltă parte: Fédération française des producteurs d’oléagineux et de protéagineux

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului (1) coroborat cu punctul 1 din anexa I B la această directivă și citit în lumina considerentului (17) al directivei menționate trebuie să fie interpretat în sensul că, pentru a se distinge dintre tehnicile/metodele de mutageneză tehnicile/metodele care au fost utilizate în mod convențional într-un număr de aplicații și a căror siguranță a fost dovedită cu mult timp în urmă, în sensul Hotărârii Curții de Justiție din 25 iulie 2018 [Confédération paysanne și alții (C-528/16, EU:C:2018:583)], este necesar să se ia în considerare doar modalitățile prin care agentul mutagen modifică materialul genetic al organismului sau este necesar să se ia în considerare toate variațiile organismului induse prin procedeul folosit, inclusiv variațiile somaclonale, susceptibile să afecteze sănătatea umană si mediul?

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/18/CE din 12 martie 2001 coroborat cu punctul 1 din anexa I B la această directivă și citit în lumina considerentului (17) al directivei menționate trebuie să fie interpretat în sensul că, pentru a se stabili dacă o tehnică/metodă de mutageneză a fost utilizată în mod convențional într-un număr de aplicații, iar siguranța sa a fost dovedită cu mult timp în urmă, în sensul Hotărârii Curții de Justiție din 25 iulie 2018, este necesar să se ia în considerare doar cultivarea pe câmp a organismelor obținute prin intermediul acestei metode/tehnici sau pot fi luate în considerare și lucrările și publicațiile de cercetare care nu se raportează la această cultivare, ținându-se seama numai de lucrările și publicațiile de cercetare care se referă la riscurile pentru sănătatea umană sau mediu?

         (1)  JO 2001, L 106, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 75.


title: Cauza C-694/21 P: Recurs introdus la 17 noiembrie 2021 de Brunswick Bowling Products LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 8 septembrie 2021 în cauza T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC/Comisia

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/20

      Recurs introdus la 17 noiembrie 2021 de Brunswick Bowling Products LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 8 septembrie 2021 în cauza T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC/Comisia
      (Cauza C-694/21 P)
      (2022/C 37/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Brunswick Bowling Products LLC (reprezentant: R. Martens, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Suediei

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea punctelor 1 și 2 din dispozitivul hotărârii atacate; și

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului,

                  —

                  sau, cu titlu subsidiar, anularea punctelor 1 și 2 din dispozitivul hotărârii atacate, precum și soluționarea acțiunii în primă instanță și anularea, în totalitate, a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/1960 a Comisiei (1); și

                  —

                  în orice caz, obligarea Comisiei Europene la suportarea în întregime a cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 263 coroborat cu articolul 256 primul paragraf (1) TFEU și a articolului 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a principiului bunei administrări, întrucât Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a omis să evalueze informațiile pe care s-a întemeiat sau nu s-a întemeiat Comisia la adoptarea deciziei sale finale, neluând astfel în considerare toți factorii relevanți, în condițiile în care, atunci când Comisia are obligația de a se asigura că are la dispoziție informațiile cele mai complete și mai fiabile posibil, un control adecvat al legalității deciziei Comisiei de către Tribunal implică un control cu privire la faptul dacă Comisia s-a întemeiat pe toate informațiile relevante și dacă, după caz, informațiile pe care s-a întemeiat Comisia sunt exacte din punct de vedere material, fiabile, complete și coerente.
      Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului articolului 296 al doilea paragraf TFEU, a articolului 41 alineatul (1) și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din cartă, precum și a obligației de motivare, întrucât Tribunalul nu a prezentat o motivare suficient de detaliată și argumentată, în condițiile în care, în conformitate cu obligația sa de motivare, Tribunalul ar trebui să își expună raționamentul astfel încât să permită recurentei să ia cunoștință de motivele deciziei luate.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2018/1960 a Comisiei din 10 decembrie 2018 privind o măsură de salvgardare adoptată de Suedia în temeiul Directivei 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului, pentru a interzice introducerea pe piață a unui tip de mașină automată de poziționare a popicelor și a unui kit suplimentar care este utilizat împreună cu acest tip de mașină automată de poziționare a popicelor, fabricate de Brunswick Bowling & Billiards, și pentru a retrage mașinile introduse deja pe piață (JO 2018, L 315, p. 29).


title: Cauza C-701/21 P: Recurs introdus la 19 noiembrie 2021 de Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 22 septembrie 2021 în cauzele conexate T-639/14 RENV, T-352/15 și Τ-740/17, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)/Comisia Europeană, susținută de Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/21

      Recurs introdus la 19 noiembrie 2021 de Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 22 septembrie 2021 în cauzele conexate T-639/14 RENV, T-352/15 și Τ-740/17, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)/Comisia Europeană, susținută de Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon
      (Cauza C-701/21 P)
      (2022/C 37/28)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon (reprezentanți: Vasileios Christianos și Georgios Karydis, dikigoroi)

         Celelalte părți din procedură: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului în cauzele conexate T-639/14 RENV, T-352/15 și T-740/17;

                  —

                  dacă este cazul, trimiterea cauzelor spre rejudecare Tribunalului;

                  —

                  obligarea DEI AE la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Obiectul hotărârii atacate a fost acela de a se stabili dacă Comisia ar fi trebuit să aibă îndoieli sau dificultăți serioase, în sensul articolului 4 alineatele (3) și (4) din Regulamentul 2015/1589 (1), în legătură cu existența unui ajutor de stat având ca obiect tariful de furnizare a energiei electrice pe care DEA AE l-a aplicat recurentei în urma unei sentințe arbitrale, motiv pentru care ar fi trebuit să decidă deschiderea unei proceduri formale de investigare.
      Recurenta invocă trei motive de anulare și susține că în hotărârea atacată:

                  —

                     În primul rând, Tribunalul a omis să examineze principiile generale de drept „nemo auditur […]” și „venire contra factum proprium” în ceea ce privește interesul legitim al DEI AE de a formula o acțiune în anulare.

                  —

                     În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, pe de o parte, în ceea ce privește criteriul operatorului privat, prevăzut la articolul 107 alineatul (1) TFUE și, pe de altă parte, în ceea ce privește calitatea tribunalului arbitral de organ de stat.

                  —

                     În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea articolului 4 din Regulamentul 2015/1589, pe de o parte, în ceea ce privește condiția prealabilă, în faza examinării preliminare a plângerii, legată de îndoieli sau de dificultăți serioase în raport cu existența unui ajutor de stat și, pe de altă parte, în ceea ce privește inversarea sarcinii probei.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-655/20: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 17 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona – Spania) – Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Contract de împrumut ipotecar – Rată variabilă a dobânzii – Indice de referință aplicat împrumuturilor ipotecare (IRPH) – Controlul transparenței exercitat de instanța națională – Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale – Consecințele constatării nulității – Hotărârea din 3 martie 2020, Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138) – Noi întrebări]

text:
               24.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/2

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 17 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona – Spania) – Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA
      (Cauza C-655/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Contract de împrumut ipotecar - Rată variabilă a dobânzii - Indice de referință aplicat împrumuturilor ipotecare (IRPH) - Controlul transparenței exercitat de instanța națională - Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale - Consecințele constatării nulității - Hotărârea din 3 martie 2020, Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138) - Noi întrebări)
      (2022/C 37/02)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Marc Gómez del Moral Guasch

         Pârâtă: Bankia SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii și cerința privind transparența clauzelor contractuale, în cadrul împrumutului ipotecar, trebuie interpretate în sensul că permit profesionistului să nu integreze într-un astfel de contract definiția completă a indicelui de referință care servește la calculul ratei variabile a dobânzii sau să nu îi ofere consumatorului, înainte de încheierea contractului, o broșură informativă care să cuprindă evoluția anterioară a acestui indice, pentru motivul că informațiile referitoare la indicele menționat fac obiectul unei publicări oficiale, cu condiția ca, având în vedere elementele de informare disponibile în mod public și accesibile, precum și informațiile furnizate, după caz, de profesionist, consumatorului mediu, normal informat și suficient de atent și de avizat, acesta să fi fost în măsură să înțeleagă funcționarea concretă a modului de calcul al acestei rate și să evalueze, astfel, pe baza unor criterii precise și inteligibile, consecințele economice, potențial semnificative, care rezultă dintr-o asemenea clauză privind obligațiile sale financiare.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1), articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că, în măsura în care o instanță națională consideră că o clauză contractuală care are ca obiect stabilirea modului de calcul al ratei variabile a dobânzii într-un contract de împrumut ipotecar în mod clar și inteligibil, în sensul articolului 4 alineatul (2) sau al articolului 5 din această directivă, îi revine acesteia sarcina de a examina dacă respectiva clauză este „abuzivă”, în sensul articolului 3 alineatul (1) din directiva menționată.

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că impune instanței naționale sarcina de a oferi consumatorului alegerea între, pe de o parte, revizuirea unui contract prin înlocuirea unei clauze contractuale prin care se stabilește o rată variabilă a dobânzii considerate abuzive cu o clauză care se referă la un indice prevăzut de lege cu titlu supletiv și, pe de altă parte, anularea contractului de împrumut ipotecar în ansamblul său, atunci când acesta nu poate exista fără această clauză.

                  4)

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13, interpretate în lumina articolului 1 alineatul (2) din această directivă, trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca, în cazul nulității unei clauze abuzive prin care se stabilește un indice de referință pentru calculul dobânzilor variabile ale unui împrumut, instanța națională, cu respectarea condițiilor prevăzute la punctul 67 din Hotărârea din 3 martie, Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138), să substituie acest indice unui indice legal, aplicabil în absența unui acord contrar al părților la contract, în cazul în care acești doi indici sunt determinați printr-un mod de calcul de un nivel de complexitate echivalent, iar dreptul național prevede această înlocuire în cazurile necontencioase în care se dorește menținerea echilibrului prestațiilor dintre părți, cu condiția ca indicele de substituire să reflecte efectiv o dispoziție de drept național supletivă.

                  5)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, într-o situație în care un contract încheiat între un profesionist și un consumator nu poate continua să existe după eliminarea unei clauze abuzive, iar anularea contractului în ansamblul său ar expune consumatorul unor consecințe deosebit de prejudiciabile, instanța națională poate remedia nulitatea acestei clauze prin înlocuirea acesteia cu o dispoziție de drept național cu caracter supletiv, aplicarea ratei care rezultă din indicele de substituire trebuind să intervină la data încheierii contractului.

         (1)  Data depunerii: 2.12.2020.