title: Cauzele conexate C-307/09-C-309/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid [Libera prestare a serviciilor — Detașare de lucrători — Actul de aderare din 2003 — Măsuri tranzitorii — Accesul resortisanților polonezi pe piața muncii din statele membre ale Uniunii înainte de aderarea Republicii Polone — Cerința unei autorizații de muncă pentru punerea la dispoziție a forței de muncă — Directiva 96/71/CE — Articolul 1 alineatul (3)]

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Cauzele conexate C-307/09-C-309/09) (1)

   (Libera prestare a serviciilor - Detașare de lucrători - Actul de aderare din 2003 - Măsuri tranzitorii - Accesul resortisanților polonezi pe piața muncii din statele membre ale Uniunii înainte de aderarea Republicii Polone - Cerința unei autorizații de muncă pentru punerea la dispoziție a forței de muncă - Directiva 96/71/CE - Articolul 1 alineatul (3))
   2011/C 103/07
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)

      Pârât: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State (Țările de Jos) — Interpretarea art. 49 CE și 50 CE precum și a art. 1 alin. (3) lit. (c) din Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (JO 1997, L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 04, p. 29) — Legislație națională care impune cerința unui permis de muncă pentru punerea la dispoziție a lucrătorilor

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 56 TFUE și 57 TFUE nu se opun ca un stat membru să subordoneze obținerii unei autorizații de muncă, pentru perioada tranzitorie prevăzută în capitolul 2 alineatul (2) din anexa XII la Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace la Uniunea Europeană și adaptările tratatelor care stau la baza Uniunii Europene, detașarea, în sensul articolului 1 alineatul (3) litera (c) din Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii, de lucrători resortisanți polonezi pe teritoriul său.

               2.

               Detașarea de lucrători în sensul articolului 1 alineatul (3) litera (c) din Directiva 96/71 este o prestare de servicii furnizată în schimbul unei remunerații pentru care lucrătorul detașat rămâne în serviciul întreprinderii prestatoare, fără ca vreun contract de muncă să fi fost încheiat cu întreprinderea utilizatoare. Ea se caracterizează prin împrejurarea că deplasarea lucrătorului în statul membru gazdă constituie obiectul însuși al prestării de servicii efectuate de întreprinderea prestatoare și că acest lucrător îndeplinește sarcinile sub supravegherea și conducerea întreprinderii utilizatoare.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009


title: Cauza C-401/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 16 iulie 2013 — Vasiliki Balazs/Casa Județeană de Pensii Cluj

text:
               12.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 16 iulie 2013 — Vasiliki Balazs/Casa Județeană de Pensii Cluj
   (Cauza C-401/13)
   2013/C 298/03
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vasiliki Balazs

      Pârâtă: Casa Județeană de Pensii Cluj

      Întrebarea preliminară

   Dacă prevederile art. 7 alin. (2) lit. (c) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) trebuie interpretate în sensul în care intră în sfera lor de aplicare un acord bilateral încheiat între două state membre, anterior datei de la care se aplică regulamentul, în temeiul căruia acestea au convenit încetarea obligației privind drepturile de asigurări sociale datorate de către un stat către resortisanții celuilalt stat, care au avut calitatea de refugiați politici pe teritoriul primului stat și au fost repatriați pe teritoriul celui de-al doilea stat, în schimbul plății de către primul stat a unei sume forfetare pentru plata pensiilor și acoperirea perioadei pentru care în primul stat membru s-au plătit contribuțiile de asigurări sociale?

      (1)  Regulamentul (CEE) al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care realizează activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza T-470/09: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — medi/OAPI (medi)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/62

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — medi/OAPI (medi)
   (Cauza T-470/09)
   2010/C 24/110
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Germania) (reprezentanți: H. Lindner și D. Terheggen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 1 octombrie 2009, emise în cauza R 692/2008-4, în măsura în care prin aceasta a fost respins recursul;

               —

               anularea Deciziei OAPI din 26 februarie 2008 prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a mărci comunitare nr. 5 378 021;

               —

               autorizarea publicării cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5 378 021 în integralitatea sa și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „medi” pentru produse și servicii din clasele 1, 3, 5, 9, 10, 17, 35, 38, 39, 41, 42 și 44 (cererea de înregistrare nr. 5 378 021).

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: anulează parțial decizia examinatorului.

      Motivele invocate: aplicarea greșită a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), în măsura în care marca vizată are caracterul distinctiv necesar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-20/11: Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/15

         Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-20/11)
   2011/C 80/29
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Hadjiyiannis și Ł. Habiak, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru punerea în aplicare a Directivei 2007/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007 privind evaluarea și gestionarea riscurilor de inundații (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 17 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a Directivei 2007/60/CE a expirat la 26 noiembrie 2009.

      (1)  JO L 288, p. 27.


title: Cauza C-148/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Beroep te Brussel la 29 martie 2010 — Express Line NV/Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/20

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Beroep te Brussel la 29 martie 2010 — Express Line NV/Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie
      (Cauza C-148/10)
      (2010/C 161/29)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Beroep te Brussel

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Express Line NV

         Pârât: Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Dispozițiile Directivei 97/67/CE (1) din [15] decembrie 1997, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/39/CE (2), și în special, dar nu exclusiv, articolul 19 din aceasta trebuie interpretate, în special în raport cu modificările aduse prin Directiva 2008/6/CE (3), care trebuie transpuse în dreptul intern până cel târziu la 31 decembrie 2010, în sensul că statele membre nu au posibilitatea să prevadă obligativitatea unui sistem extern de reclamații pentru furnizorii de servicii poștale neuniversale pentru motivul că:

                              (i)

                              în ceea ce privește procedurile de reclamație aplicabile în vederea protejării utilizatorilor serviciilor poștale, directiva realizează o armonizare completă; sau pentru motivul că:

                              (ii)

                              această obligație a fost impusă prin Directiva 2002/39/CE numai în ceea ce privește furnizorul serviciului universal și, după intrarea în vigoare a Directivei 2008/6/CE, în ceea ce privește toți furnizorii de servicii universale, în condițiile în care, potrivit articolului 19 alineatul (1) al [treilea] paragraf din [Directiva 97/67/CE, astfel cum a fost modificată prin] Directiva 2008/6/CE, statele membre pot numai să încurajeze, iar nu să impună dezvoltarea unor proceduri independente de soluționare a litigiilor între furnizorii de servicii poștale altele decât serviciile universale și utilizatorii finali.

                  2.

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este că Directiva poștală nu se opune, în sine, posibilității ca statele membre să impună furnizorilor de servicii poștale neuniversale un sistem extern de soluționare a reclamațiilor precum cel prevăzut la articolul 19 alineatul (2) primul paragraf în ceea ce privește furnizorii de servicii poștale universale, principiile referitoare la libera circulație a serviciilor (articolul 49 CE și următoarele, devenit în prezent articolul 56 TFUE și următoarele) trebuie interpretate în sensul că restricțiile aduse liberei circulații a serviciilor de un stat membru pe baza unor motive imperative de interes general referitoare la protecția consumatorilor, restricții potrivit cărora furnizorii de servicii poștale neuniversale sunt supuși în mod obligatoriu sistemului extern de soluționare a reclamațiilor prevăzut la articolul 19 alineatul (2) primul paragraf în ceea ce privește furnizorii de servicii poștale universale, sunt compatibile cu Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene chiar dacă, în cadrul aplicării sistemului de soluționare a reclamațiilor în cauză, nu se face nicio distincție între reclamațiile care provin de la consumatori și cele care provin de la alți utilizatori finali, în condițiile în care marea majoritate a utilizatorilor acestor servicii (în speță, servicii de curierat expres și servicii de mesagerie) sunt utilizatori profesioniști?

         (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12).

         (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 de modificare a Directivei 97/67/CE privind continuarea deschiderii spre concurență a serviciilor poștale ale Comunității (JO L 176, p. 21, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 178).

         (3)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (JO L 52, p. 3).


title: Cauza T-383/10: Hotărârea Tribunalului din 17 aprilie 2013 — Continental Bulldog Club Deutschland/OAPI (CONTINENTAL) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CONTINENTAL — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/38

         Hotărârea Tribunalului din 17 aprilie 2013 — Continental Bulldog Club Deutschland/OAPI (CONTINENTAL)
   (Cauza T-383/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CONTINENTAL - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 156/68
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Continental Bulldog Club Deutschland eV (Berlin, Germania) (reprezentanți: inițial S. Vollmer, ulterior U. Rühl, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial S. Schäffner, ulterior D. Walicka, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 iunie 2010 (R 300/2010-1), privind cererea de înregistrare a semnului verbal CONTINENTAL ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Continental Bulldog Club Deutschland eV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-457/17: Acțiune introdusă la 19 iulie 2017 – Medisana/EUIPO (happy life)

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/37

         Acțiune introdusă la 19 iulie 2017 – Medisana/EUIPO (happy life)
   (Cauza T-457/17)
   (2017/C 300/46)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Medisana AG (Neuss, Germania) (reprezentanți: J. Bühling și D. Graetsch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „happy life” – cererea de înregistrare nr. 15 164 023

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 mai 2017 în cauza R 1965/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-445/07 P: Recurs introdus la 28 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 18 iulie 2007 în cauza T-189/02, Ente per le Ville vesuviane/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/25

         Recurs introdus la 28 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 18 iulie 2007 în cauza T-189/02, Ente per le Ville vesuviane/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-445/07 P)
   (2007/C 297/40)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Flynn, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Ente per le Ville vesuviane
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea în parte a hotărârii pronunțate de Tribunal la 18 iulie 2007 în cauza T-189/02, în măsura în care prin aceasta a fost admisă acțiunea în anulare formulată de Ente per le Ville vesuviane;

               —

               declararea inadmisibilității acțiunii în anulare formulate de Ente per le Ville vesuviane împotriva Deciziei Comisiei D(2002) 810111 din 13 martie 2002;

               —

               obligarea Ente per le Ville vesuviane la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură precum și în procedura în fața instanței de fond.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia consideră admisibil recursul formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță deoarece, în pofida faptului că a obținut câștig de cauză în fața instanței de fond, a căzut în pretenții în privința excepției de inadmisibilitate ridicate împotriva Ente per le Ville vesuviane.
   Potrivit recurentei, hotărârea atacată încalcă dreptul comunitar în măsura în care a fost declarată admisibilă acțiunea formulată de Ente per le Ville vesuviane, apreciindu-se că aceasta din urmă era vizată direct și individual în sensul articolului 230 al patrulea paragraf CE. Recurenta susține că, în conformitate cu jurisprudența comunitară, atunci când, astfel cum este cazul în prezenta cauză, se are în vedere un act adresat unui stat membru care are puterea discreționară de a repercuta sau nu efectele acestui act asupra reclamantei, nu se poate considera că decizia respectivă o privește în mod direct și individual pe reclamantă, indiferent de faptul că aceasta este sau nu „beneficiarul” fondurilor comunitare.


title: Cauza C-675/13 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2013 de Zoo Sport Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2013 în cauza T-455/12: Zoo Sport Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și K-2 Corp., intervenientă la Tribunal

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/2

         Recurs introdus la 16 decembrie 2013 de Zoo Sport Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 octombrie 2013 în cauza T-455/12: Zoo Sport Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și K-2 Corp., intervenientă la Tribunal
   (Cauza C-675/13 P)
   2014/C 303/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Zoo Sport Ltd (reprezentant: I. Rungg, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și K-2 Corp.
   Prin Ordonanța din 15 iulie 2014, Curtea (Camera a șasea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-563/08: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n o 2 de Granada — Spania) — Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas/Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente și alții [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Sănătate publică — Farmacii — Proximitate — Aprovizionarea populației cu medicamente — Autorizație de exploatare — Repartizarea teritorială a farmaciilor — Instituirea unor limite întemeiate pe un criteriu de densitate demografică — Distanță minimă între punctele farmaceutice]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/10

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granada — Spania) — Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas/Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente și alții
   (Cauza C-563/08) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Sănătate publică - Farmacii - Proximitate - Aprovizionarea populației cu medicamente - Autorizație de exploatare - Repartizarea teritorială a farmaciilor - Instituirea unor limite întemeiate pe un criteriu de densitate demografică - Distanță minimă între punctele farmaceutice)
   2011/C 30/16
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granada

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas

      Pârâți: Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente și alții

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado Contencioso-Administrativo de Granada — Interpretarea articolului 43 CE — Reglementare prevăzând condițiile care trebuie îndeplinite pentru deschiderea de noi farmacii — Limite în funcție de numărul de locuitori și de necesitatea de a păstra o distanță minimă între farmacii

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune, în principiu, unei reglementări naționale, precum cea în discuție în cauza principală, care impune limite pentru furnizarea de autorizații de stabilire a unor noi farmacii, cere prevede că:

               —

               în fiecare zonă farmaceutică, se poate crea, în principiu, o singură farmacie, pentru un grup de 2 800 de locuitori;

               —

               nu se poate crea o farmacie suplimentară decât dacă se depășește acest prag, respectiva farmacie fiind creată pentru numărul care depășește 2 000 de locuitori, și

               —

               fiecare farmacie trebuie să respecte o distanță minimă în raport cu farmaciile deja existente, această distanță fiind, în general, de 250 de metri.

         Cu toate acestea, articolul 49 TFUE se opune unei astfel de reglementări naționale în măsura în care regulile de bază de 2 800 de locuitori sau de 250 de metri împiedică, în orice zonă geografică care are anumite caracteristici demografice, crearea unui număr suficient de farmacii care să poată asigura un serviciu farmaceutic adecvat, fapt a cărui verificare revine în obligația instanței naționale.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza C-507/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Proprietate industrială și comercială — Desene sau modele industriale comunitare — Articolul 80 alineatul (2) — Necomunicarea listei instanțelor)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/6

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-507/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Proprietate industrială și comercială - Desene sau modele industriale comunitare - Articolul 80 alineatul (2) - Necomunicarea listei instanțelor)
   (2008/C 183/09)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: H. Krämer, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și A. Hare, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70) — Necomunicarea listei, prevăzută la articolul 80 alineatul (2) din regulamentul menționat anterior, a instanțelor competente în domeniul desenelor sau modelelor industriale comunitare, conținând o mențiune privind denumirea și competența teritorială a acestora
   Dispozitivul

               1)

               Prin necomunicarea instanțelor competente în domeniul desenelor sau modelelor industriale comunitare către Comisia Comunităților Europene, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 80 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 8, 12.1.2008.


title: Cauza C-240/11 P: Recurs introdus la 19 mai 2011 de World Wide Tobacco España, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 8 martie 2011 în cauza T-37/05, World Wide Tobacco España/Comisia

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/18

         Recurs introdus la 19 mai 2011 de World Wide Tobacco España, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 8 martie 2011 în cauza T-37/05, World Wide Tobacco España/Comisia
   (Cauza C-240/11 P)
   2011/C 211/35
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: World Wide Tobacco España, S.A. (reprezentanți: M Odriozola și A Vide, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în parte a Hotărârii Tribunalului pronunțate în cauza T-37/05;

               —

               reducerea cuantumului amenzii impuse recurentei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În primul rând, recurenta consideră că principiul egalității de tratament a fost încălcat de Comisie prin faptul că a impus WWTE (World Wide Tobacco España, S.A.) un coeficient de descurajare mai strict decât altor întreprinderi de procesare. Comisia a impus WWTE un coeficient de descurajare în considerarea apartenenței sale la un grup multinațional cu o putere economică și financiară semnificativă. Împrejurarea că WWTE a acționat, quod non, sub influența determinantă a societăților sale mamă a fost considerată numai drept un factor suplimentar.
   În al doilea rând, cu titlu subsidiar, se impune recalcularea de către Curte a coeficientului de multiplicare în măsura în care aceasta ar considera că una dintre societățile-mamă nu răspunde pentru comportamentul WWTE. Tribunalul nu ar fi trebuit să respingă susținerile WWTE pentru motivul că aceasta nu a inclus în cerere susținerile societăților sale mamă, întrucât sarcina de a contesta răspunderea imputată societăților-mamă revine acestora, iar nu filialei. În orice caz, hotărârile pronunțate și cele care urmează a fi pronunțate în acțiunile formulate de societățile-mamă, inclusiv hotărârea pronunțată în cauza T-24/05, au autoritate de lucru judecat între persoanele obligate în solidar.
   În al treilea rând, Tribunalul nu ar fi trebuit să declare inadmisibilă pentru lipsă de claritate susținerea recurentei potrivit căreia, având în vedere că societățile-mamă nu sunt responsabile, Comisia a impus o amendă care nu respecta limita de 10 % din cifra de afaceri. Motivele sunt identice cu cele prezentate în paragraful anterior: numai societățile-mamă se pot apăra pentru a nu le fi atribuită răspunderea, iar hotărârea pronunțată are autoritate de lucru judecat între persoanele obligate în solidar.
   În sfârșit, neținând seama de faptul că în perioada 1996-1997 WWTE nu a respectat acordurile, Comisia încalcă Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor. De asemenea, recurenta consideră că, având în vedere că nu s-a referit în mod expres la circumstanța atenuantă menționată în decizia atacată, Comisia nu poate pretinde că a ținut seama de aceasta.


title: Cauza T-779/16: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2016 – Rühland/EUIPO – 8 seasons design (Leuchten)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/46

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2016 – Rühland/EUIPO – 8 seasons design (Leuchten)
   (Cauza T-779/16)
   (2017/C 014/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Lothar Rühland (Wendeburg, Germania) (reprezentanți: H. P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus și J. Engberding, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: 8 seasons design GmbH (Eschweiler, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamantul

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar „Leuchten” nr. 1 401 341-0006

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 8 iulie 2016 în cauza R 878/2015-3

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea cererii de declarare a nulității desenului sau modelului industrial nr. 0010402341-0006;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 6 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-351/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Plzni – Republica Cehă) – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s. (Directiva 2001/29/CE — Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională — Noțiunea „comunicare publică”  — Difuzarea unor opere în camerele unui centru balnear — Efect direct al dispozițiilor directivei — Articolele 56 TFUE și 102 TFUE — Directiva 2006/123/CE — Libera prestare a serviciilor — Concurență — Drept exclusiv de gestionare colectivă a drepturilor de autor)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Plzni – Republica Cehă) – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.
   (Cauza C-351/12) (1)

   ((Directiva 2001/29/CE - Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională - Noțiunea „comunicare publică” - Difuzarea unor opere în camerele unui centru balnear - Efect direct al dispozițiilor directivei - Articolele 56 TFUE și 102 TFUE - Directiva 2006/123/CE - Libera prestare a serviciilor - Concurență - Drept exclusiv de gestionare colectivă a drepturilor de autor))
   2014/C 112/06
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Krajský soud v Plzni

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)

      Pârâtă: Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Krajský soud v Plzni – Interpretarea articolelor 3 și 5 din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor şi drepturilor conexe în societatea informaţională (JO L 167, p. 10, Ediție specială 17/vol. 1, p. 230), a articolelor 56 TFUE, 101 TFUE și 102 TFUE, și a articolelor 14 și 16 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieţei interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50) – Excepții și limitări privind drepturile de reproducere și de comunicare – Opere difuzate prin intermediul aparatelor de televiziune și de radio instalate în camerele pacienților dintr-un centru termal – Efect direct al dispozițiilor directivei – Legislație națională care conferă solicitantului dreptul exclusiv de gestionare colectivă a drepturilor de autor pe teritoriul național

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării unui stat membru care exclude dreptul autorilor de a autoriza sau de a interzice comunicarea de către un centru balnear care acționează ca o întreprindere comercială a operelor lor prin distribuirea intenționată a unui semnal prin intermediul unor aparate receptoare de televiziune sau de radio în camerele pacienților acestui centru. Articolul 5 alineatul (2) litera (e), alineatul (3) litera (b) și alineatul (5) din această directivă nu este de natură să afecteze această interpretare.

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29 trebuie interpretat în sensul că nu poate fi invocat de o societate de gestionare colectivă a drepturilor de autor în cadrul unui litigiu între particulari cu scopul de a înlătura reglementarea unui stat membru contrară acestei dispoziții. Instanța sesizată cu un astfel de litigiu este totuși obligată să interpreteze reglementarea menționată, în măsura posibilului, în lumina textului și a finalității acestei dispoziții, în vederea identificării unei soluții conforme cu obiectivul urmărit de aceasta.

               3)

               Articolul 16 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne, precum și articolele 56 TFUE și 102 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun reglementării unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care rezervă gestionarea colectivă a drepturilor de autor privind anumite opere protejate pe teritoriul acestuia unei singure societăți de gestionare colectivă a drepturilor de autor, împiedicând astfel un utilizator al unor astfel de opere precum centrul balnear în discuție în litigiul principal să beneficieze de serviciile furnizate de o societate de gestionare cu sediul într-un alt stat membru.

         Cu toate acestea, articolul 102 TFUE trebuie interpretat în sensul că constituie indicii ale unui abuz de poziție dominantă impunerea de către această primă societate de gestionare colectivă a drepturilor de autor a unor tarife pentru serviciile pe care le furnizează care sunt semnificativ mai ridicate decât cele practicate în celelalte state membre, cu condiția ca o comparație a nivelurilor tarifelor să fi fost efectuată pe o bază omogenă, sau practicarea unor prețuri excesive fără raport rezonabil cu valoarea economică a prestației furnizate.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-536/10: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2010 — Kessel/OAPI — Janssen-Cilag (Premeno)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/46

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2010 — Kessel/OAPI — Janssen-Cilag (Premeno)
   (Cauza T-536/10)
   ()
   2011/C 30/83
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Germania) (reprezentant: S. Bund, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 septembrie 2010 în cauza R 708/2101-4;

               —

               obligarea pârâtului precum și a intervenienților în susținerea acestuia la plata cheltuielilor de judecată, potrivit articolului 87 alineatele (2) și (5) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Premeno” pentru produse din clasa 5.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Janssen-Cilag GmbH.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „Pramino” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: a admis opoziția.

      Decizia camerei de recurs: a respins recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât nu a fost făcută dovada utilizării mărcii care face obiectul opoziției, încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât nu există pericol de confuzie între mărcile în discuție.
   În plus, reclamanta invocă faptul că s-a reținut în mod greșit admisibilitatea limitării listei de produse și servicii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-242/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Swiss Re Germany Holding GmbH/Finanzamt München für Körperschaften [A șasea directivă TVA — Articolul 9 alineatul (2) litera (e) a cincea liniuță și articolul 13 secțiunea B litera (a), litera (c) și litera (d) punctele 2 și 3 — Noțiunea de operațiuni de asigurare și de reasigurare — Cesiune cu titlu oneros a unui portofoliu de contracte de reasigurare de viață către o persoană stabilită într-un stat terț — Determinarea locului acestei cesiuni — Scutiri]

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Swiss Re Germany Holding GmbH/Finanzamt München für Körperschaften
   (Cauza C-242/08) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 9 alineatul (2) litera (e) a cincea liniuță și articolul 13 secțiunea B litera (a), litera (c) și litera (d) punctele 2 și 3 - Noțiunea de operațiuni de asigurare și de reasigurare - Cesiune cu titlu oneros a unui portofoliu de contracte de reasigurare de viață către o persoană stabilită într-un stat terț - Determinarea locului acestei cesiuni - Scutiri)
   2009/C 297/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Swiss Re Germany Holding GmbH

      Pârâtă: Finanzamt München für Körperschaften

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 9 alineatul (2) litera (e) a cincea liniuță, precum și a articolului 13 secțiunea B literele (a), (c) și (d) punctele 2 și 3 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Cesiune, în schimbul unei remunerații datorate de cesionarul stabilit într-un stat terț, a unui portofoliu de contracte de reasigurare de viață cu autorizarea asiguratului și care determină transferul tuturor drepturilor și obligațiilor inerente contractelor cedate, dar care nu determină niciun transfer al altor bunuri economice — Stabilirea locului de impozitare — Aplicabilitatea în cazul tranzacției prevăzute mai sus a unuia dintre cazurile de exonerare menționate în dispozițiile citate anterior ale articolului 13 B din Directiva 77/388/CEE

      Dispozitivul

               1.

               O cesiune cu titlu oneros, de către o societate stabilită într-un stat membru către o societate de asigurări stabilită într-un stat terț, a unui portofoliu de contracte de reasigurare de viață, care implică, pentru aceasta din urmă, preluarea, cu acordul asiguraților, a tuturor drepturilor și obligațiilor care rezultă din aceste contracte nu constituie nici o operațiune care intră sub incidența articolului 9 alineatul (2) litera (e) a cincea liniuță și a articolului 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, nici o operațiune care intră sub incidența unei combinații a punctelor 2 și 3 din respectivul articol 13 secțiunea B litera (d).

               2.

               În cadrul unei cesiuni cu titlu oneros a unui portofoliu cuprinzând 195 de contracte de reasigurare de viață, împrejurarea că persoana care plătește o contraprestație, în speță stabilirea unei valori negative, pentru preluarea a 18 dintre aceste contracte este cedentul, iar nu cesionarul, nu are vreo incidență asupra răspunsului la prima întrebare.

               3.

               Articolul 13 secțiunea B litera (c) din A șasea directivă 77/388 trebuie interpretat în sensul că nu se aplică unei cesiuni cu titlu oneros a unui portofoliu de contracte de reasigurare de viață, precum cea din acțiunea principală.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-522/10: Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2012 — Hell Energy Magyarország/OAPI — Hansa Mineralbrunnen (HELL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative HELL — Marca comunitară verbală anterioară HELLA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor și a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/9

         Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2012 — Hell Energy Magyarország/OAPI — Hansa Mineralbrunnen (HELL)
   (Cauza T-522/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative HELL - Marca comunitară verbală anterioară HELLA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor și a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 58/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hell Energy Magyarország kft (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: M. Treis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Germania) (reprezentanți: A. Renck, V. von Bomhard, E. Nicolás Gómez și T. Dolde, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 august 2010 (cauza R 1517/2009-1) privind o procedură de opoziție între Hansa Mineralbrunnen GmbH și Hell Energy Magyarország

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Hell Energy Magyarország kft la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza T-139/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia/Consiliul [„Dumping — Importuri de biomotorină originară din Indonezia — Taxă antidumping definitivă — Articolul 2 alineatele (3) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Valoare normală — Costuri de producție”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/33

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia/Consiliul
   (Cauza T-139/14) (1)

   ([„Dumping - Importuri de biomotorină originară din Indonezia - Taxă antidumping definitivă - Articolul 2 alineatele (3) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Valoare normală - Costuri de producție”])
   (2016/C 402/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Medan, Indoneziz) și PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan) (reprezentant: P. Vander Schueren, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert, ulterior H. Marcos Fraile, agenți, asistați de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: J. F. Brakeland, M. França și A. Stobiecka Kuik, agenți) și European Biodiesel Board (EBB) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Prost și M. S. Dibling, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO 2013, L 315, p. 2), în măsura în care reclamantelor li se aplică o taxă antidumping

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 1 și 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia, în măsura în care vizează PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de PT Wilmar Bioenergi Indonesia și de PT Wilmar Nabati Indonesia.

               3)

               Comisia Europeană și European Biodiesel Board (EBB) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza T-239/09 P: Ordonanța Tribunalului din 4 aprilie 2011 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Refuzul unei instituții de a deschide o anchetă — Procedură precontencioasă — Acțiune în despăgubire — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/19

         Ordonanța Tribunalului din 4 aprilie 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-239/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Refuzul unei instituții de a deschide o anchetă - Procedură precontencioasă - Acțiune în despăgubire - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2011/C 152/35
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis Kayser, agenți, asistați de A. dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 31 martie 2009, Marcuccio/Comisia (F-146/07, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Cauza C-306/10: Ordonanța președintelui Camerei a cincea a Curții din 10 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/21

         Ordonanța președintelui Camerei a cincea a Curții din 10 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-306/10) (1)

   2011/C 211/42
   Limba de procedură: estona
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-440/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — F. Gielen/Staatssecretaris van Financiën (Fiscalitate directă — Articolul 43 CE — Contribuabil nerezident — Întreprinzător — Drept de deducere în favoarea lucrătorilor independenți — Criteriu orar — Discriminare între contribuabilii rezidenți și nerezidenți — Opțiune de asimilare)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — F. Gielen/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-440/08) (1)

   (Fiscalitate directă - Articolul 43 CE - Contribuabil nerezident - Întreprinzător - Drept de deducere în favoarea lucrătorilor independenți - Criteriu orar - Discriminare între contribuabilii rezidenți și nerezidenți - Opțiune de asimilare)
   2010/C 134/09
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: F. Gielen

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden Haga — Interpretarea articolului 43 CE — Legislație națională care acordă întreprinzătorilor independenți dreptul de deducere din profit a unei sume forfetare cu condiția ca aceștia să fi consacrat cel puțin 1 225 de ore pe an civil activităților unei întreprinderi — Lipsa luării în considerare, numai în cazul unui contribuabil nerezident, a orelor de activitate consacrate unei întreprinderi stabilite în alt stat membru

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE se opune unei reglementări naționale care, în ceea ce privește acordarea unui avantaj fiscal, precum deducerea în favoarea lucrătorilor independenți, în cauză în acțiunea principală, are efecte discriminatorii în privința contribuabililor nerezidenți, chiar dacă acești contribuabili pot, referitor la acest avantaj, să opteze pentru regimul aplicabil contribuabililor rezidenți.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-266/07: Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/24

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-266/07)
   (2007/C 183/41)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: António Caeiros și Jean-Baptiste Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, permițând incinerarea deșeurilor provenind de la spitale în instalații de incinerare care nu dispun de un aviz valabil, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 din Directiva 2000/76/CE din 4 decembrie 2000 privind incinerarea deșeurilor (1) și, cu titlu subsidiar, al articolului 9 din Directiva 2006/12/CE din 5 aprilie 2006 privind deșeurile (2);

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Potrivit interpretării coroborate a articolului 3 din Directiva 2000/76/CE citată mai sus și a alineatului (2) al articolului 20 din aceeași directivă, este vorba despre un incinerator nou în sensul Directivei 2000/76/CE, astfel încât aceasta din urmă este aplicabilă incineratorului din Parque da Saúde din Lisabona. Incineratorul ar putea fi pus în funcțiune numai după obținerea unui aviz care să respecte condițiile prevăzute la articolul 4 din directiva menționată. Autoritățile portugheze nu au respectat această obligație.
   În orice caz, chiar dacă s-ar considera, quod non, că incineratorul în cauză ar fi trebuit să fie calificat ca „incinerator existent” în sensul Directivei 2000/76/CE, și că, în consecință, această directivă nu îi era aplicabilă, funcționarea sa presupunea obținerea unui aviz prealabil în conformitate cu articolul 9 primul paragraf din Directiva 2006/12/CE.

      (1)  JO L 332, p. 91.

      (2)  JO L 114, p. 9.


title: Cauza C-690/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Efeteio Thrakis – Grecia) – Trapeza Eurobank Ergasias AE/Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos (Trimitere preliminară — Ajutoare de stat — Noțiune — Articolul 87 alineatul (1) CE — Privilegii acordate unei entități bancare — Societate care exercită obligații de serviciu public — Ajutoare existente și ajutoare noi — Articolul 88 alineatul (3) CE — Competențele instanței naționale)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/9

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Efeteio Thrakis – Grecia) – Trapeza Eurobank Ergasias AE/Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos
   (Cauza C-690/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Noțiune - Articolul 87 alineatul (1) CE - Privilegii acordate unei entități bancare - Societate care exercită obligații de serviciu public - Ajutoare existente și ajutoare noi - Articolul 88 alineatul (3) CE - Competențele instanței naționale))
   (2015/C 198/12)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Efeteio Thrakis

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Trapeza Eurobank Ergasias AE

      Pârâți: Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 87 alineatul (1) CE trebuie interpretat în sensul că pot intra în domeniul de aplicare al acestuia privilegii precum cele în discuție în litigiul principal, în temeiul cărora o bancă dispune de dreptul de a înscrie în mod unilateral o ipotecă asupra bunurilor imobile aparținând unor agricultori sau altor persoane care desfășoară o activitate conexă activității agricole, de dreptul de a solicita executarea silită printr-un simplu înscris sub semnătură privată, precum și de dreptul de a fi scutită de plata tarifelor și a taxelor aferente acestei înscrieri. Revine însă instanței de trimitere sarcina să aprecieze dacă această situație se regăsește în cauza principală.

               2)

               Răspunsul la prima întrebare litera a) poate fi afectat de faptul că privilegii precum cele în discuție în litigiul principal, conferite de legislația națională unei bănci autonome de utilitate publică, la momentul înființării acesteia, în considerarea activităților de acordare de credite agricole și a sarcinilor specifice care îi erau încredințate, sunt în continuare în vigoare după ce funcțiile acestei bănci au fost extinse la exercitarea oricărei activități bancare și după ce banca respectivă a devenit o societate pe acțiuni. Revine instanței de trimitere sarcina să examineze dacă, având în vedere totalitatea împrejurărilor de fapt și de drept relevante, sunt îndeplinite cele patru condiții cumulative care permit, în temeiul jurisprudenței Curții, să se considere că privilegiile respective constituie o compensație care reprezintă contraprestația pentru serviciile efectuate de această bancă în executarea obligațiilor de serviciu public, precum și că acestea nu pot fi calificate astfel ca ajutor de stat.

               3)

               Articolul 87 alineatul (1) CE trebuie interpretat în sensul că atunci când privilegii precum cele în discuție în litigiul principal intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții, statul membru care le a instituit este obligat să urmeze procedura de control prealabil prevăzută la articolul 88 alineatul (3) CE, cu condiția ca aceste privilegii să fi devenit un ajutor nou ulterior intrării în vigoare a tratatului în statul membru în cauză și ca termenul de prescripție prevăzut la articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88 CE] să nu fi expirat, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

               4)

               Articolul 87 alineatul (1) CE și articolul 88 alineatul (3) CE trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care instanța de trimitere consideră că privilegiile în cauză constituie, având în vedere răspunsul la a doua întrebare, ajutoare de stat noi, aceasta este obligată să lase neaplicate dispozițiile naționale care instituie asemenea privilegii din cauza incompatibilității lor cu dispozițiile tratatului.

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauza T-613/14: Acțiune introdusă la 14 august 2014 – Industrias Tomás Morcillo/OAPI – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/27

         Acțiune introdusă la 14 august 2014 – Industrias Tomás Morcillo/OAPI – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)
   (Cauza T-613/14)
   2014/C 339/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Industrias Tomás Morcillo, SL (Albuixech, Spania) (reprezentant: A. Sanz-Bermell y Martínez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aucar Trailer, SL (Premia de Mar, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 mai 2014 în cauza R 1735/2012-1 și, în consecință, respingerea opoziției formulate de Aucar Trailer S.L. prin declararea continuării procedurii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 6 90  314„Polycart A Whole Cart Full of Benefits” pentru produsele solicitate în cererea de limitare din 16 noiembrie 2012 și respingerea opoziției formulate împotriva acesteia;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă cu elemente verbale „Polycart A Whole Cart Full of Benefits” pentru produse din clasele 12, 17 şi 20 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 6 90  314

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă cu element verbal „POLICAR” pentru produse şi servicii din clasele 12, 35 şi 37

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-607/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 28 noiembrie 2011 — ITV Broadcasting Limited și alții/TV Catch Up Limited

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 28 noiembrie 2011 — ITV Broadcasting Limited și alții/TV Catch Up Limited
   (Cauza C-607/11)
   2012/C 65/06
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: ITV Broadcasting Limited și alții

      Pârâtă: TV Catch Up Limited

      Întrebările preliminare

   În ceea ce privește Directiva 2001/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională:

               1.

               Dreptul de a autoriza sau de a interzice „comunicarea publică a operelor lor, prin cablu sau fără cablu”, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din directivă, este aplicabil în cazul în care:

                           (i)

                           autorii autorizează includerea operelor lor în programe televizate cu acces liber difuzate pe cale terestră, destinate recepționării fie pe teritoriul unui stat membru, fie într-o zonă geografică determinată a unui stat membru;

                           (ii)

                           un terț (și anume un organism care nu este organismul de radiodifuziune sau de televiziune inițial) furnizează un serviciu prin care abonații individuali din zona de recepție a programelor, care pot recepționa în mod legal programele la un aparat receptor de televiziune în locuințele lor, se pot conecta la serverul terțului și pot recepționa conținutul programului în flux continuu prin internet?

         În vederea răspunsului la prima întrebare, este relevant dacă:

               (a)

               serverul terțului permite numai o conectare „individuală” pentru fiecare abonat, prin care fiecare abonat individual stabilește propria conexiune internet la server, iar fiecare pachet de date transmis de server prin internet se adresează unui singur abonat individual;

               (b)

               serviciul furnizat de terț este finanțat prin publicitate, care este prezentată pre-roll (și anume în intervalul de timp de după conectarea unui abonat, dar înainte ca acesta să înceapă să recepționeze conținutul programului) sau in-skin (și anume în cadrul softului de vizualizare care afișează programul recepționat pe dispozitivul de vizualizare al abonatului, dar în afara imaginii programului), dar publicitatea originală cuprinsă în program este prezentată abonatului acolo unde este inserată în program de către organismul de radiodifuziune sau de televiziune?

               (c)

               organismul care intervine:

                           (i)

                           furnizează un serviciu alternativ în raport cu serviciul furnizat de organismul de radiodifuziune sau de televiziune inițial, acționând astfel în concurență directă cu organismul de radiodifuziune sau de televiziune inițial în ceea ce privește obținerea audienței sau

                           (ii)

                           acționează în concurență directă cu organismul de radiodifuziune sau de televiziune inițial în ceea ce privește veniturile obținute din publicitate?

      (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza T-33/13: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – Türkiye Garanti Bankasi/OAPI – Card & Finance Consulting (bonus & more) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative bonus & more — Marca internațională figurativă anterioară bonus net — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/14

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – Türkiye Garanti Bankasi/OAPI – Card & Finance Consulting (bonus & more)
   (Cauza T-33/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative bonus & more - Marca internațională figurativă anterioară bonus net - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 096/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Türkiye Garanti Bankasi AS (Istanbul, Turcia) (reprezentant: J. Güell Serra, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Card & Finance Consulting GmbH (Nürnberg, Germania)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 noiembrie 2012 (cauza R 1890/2011-4), cu privire la o procedură de opoziție între Türkiye Garanti Bankasi AS și Card & Finance Consulting GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 12 noiembrie 2012 (cauza R 1890/2011-4).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Türkiye Garanti Bankasi AS.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-243/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Halle (Germania) la 3 iulie 2009 — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale)

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Halle (Germania) la 3 iulie 2009 — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale)
   (Cauza C-243/09)
   2009/C 233/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Halle

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Günter Fuß

      Pârâtă: Stadt Halle (Saale)

      Întrebările preliminare

               1.

               Prejudiciul la care se referă articolul 22 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2003/88 a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (1) trebuie apreciat în mod obiectiv sau subiectiv?

               2.

               Există un prejudiciu în sensul articolului 22 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru atunci când, în urma cererii sale de a se respecta durata maximă de lucru, un funcționar dintr-un serviciu de intervenție este mutat fără acordul său într-un alt post care implică în esență lucrul la birou?

               3.

               O scădere a remunerației trebuie considerată un prejudiciu în sensul articolului 22 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru atunci când mutarea presupune o reducere a orelor de lucru în condiții deosebite (nopți, duminici și zile libere) și, prin urmare, o reducere a primei speciale care corespunde acestor ore de serviciu?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2 sau la întrebarea 3, un prejudiciu care rezultă dintr-o mutare poate fi compensat prin alte avantaje legate de noul post, precum timpul de lucru mai scurt sau o formare continuă?

      (1)  JO L 299, 18.9.2003, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza C-149/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Dioikitiko Efeteio Thessalonikis la 29 martie 2010 — Zoi Chatzi/Ypourgos Oikonomikon

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Dioikitiko Efeteio Thessalonikis la 29 martie 2010 — Zoi Chatzi/Ypourgos Oikonomikon
   (Cauza C-149/10)
   2010/C 148/30
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Zoi Chatzi

      Pârât: Ypourgos Oikonomikon.

      Întrebările preliminare

               1.

               Se poate deduce din clauza 2.1 din Directiva 96/34/CE — a Consiliului din 3 iunie 1996 privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES — coroborată cu articolul 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene privind drepturile copilului, precum și din ameliorarea drepturilor menționate efectuată prin intermediul Cartei drepturilor fundamentale că se naște de asemenea un drept al copilului la concediu pentru creșterea copilului, astfel încât acordarea unui singur drept la concediu de creșterea copilului în cazul nașterii unor gemeni constituie o încălcare a articolului 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din cauza unei discriminări a faptului nașterii, precum și o restrângere a drepturilor copiilor gemeni nepermisă de principiul proporționalității?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea precedentă: termenul „naștere” din clauza 2.1 din Directiva 96/34/CE implică faptul că se naște un dublu drept al părinților lucrători la acordarea unui concediu de creșterea copilului, pentru motivul că o sarcină gemelară conduce la nașterea succesivă a doi copii (gemeni)? Sau implică faptul că respectivul concediu de creșterea copilului este acordat pentru o naștere, indiferent de numărul copiilor aduși pe lume la această naștere, fără ca egalitatea în drepturi prevăzută la articolul 20 din cartă să fie încălcată?


title: Cauza T-804/16: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2016 – LG Electronics/EUIPO (Dual Edge)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/46

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2016 – LG Electronics/EUIPO (Dual Edge)
   (Cauza T-804/16)
   (2017/C 022/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seul, Republica Coreea) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Dual Edge” – cererea de înregistrare nr. 14 463 178

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2/09/2016 în cauza R 832/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-368/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif de Lyon — Franța) — Cedilac SA/Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie (A șasea directivă TVA — Drept de deducere — Principiile deducerii imediate și al neutralității fiscale — Reportare a excedentului TVA în perioada următoare sau rambursare — Regula decalării cu o lună — Dispoziții tranzitorii — Menținerea scutirii)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/20

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif de Lyon — Franța) — Cedilac SA/Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie
   (Cauza C-368/06) (1)

   (A șasea directivă TVA - Drept de deducere - Principiile deducerii imediate și al neutralității fiscale - Reportare a excedentului TVA în perioada următoare sau rambursare - Regula decalării cu o lună - Dispoziții tranzitorii - Menținerea scutirii)
   (2008/C 51/32)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal administratif de Lyon
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Cedilac SA

      Pârât: Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal administratif de Lyon — Interpretarea articolului 17 și a articolului 18 alineatul (4) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Modalități de exercitare a dreptului de deducere a TVA-ului aplicat asupra prețului unei operațiuni impozabile atunci când valoarea deducerilor autorizate depășește valoarea taxei datorate pentru o anumită perioadă fiscală — Reportare a excedentului în perioada următoare sau rambursare
   Dispozitivul
   Articolul 17 și articolul 18 alineatul (4) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei măsuri naționale, precum dispozițiile tranzitorii prevăzute de Legea nr. 93-859 din 22 iunie 1993 de modificare a bugetului pentru anul 1993, prin care se urmărește compensarea eliminării unei dispoziții naționale derogatorii autorizate de articolul 28 alineatul (3) litera (d) din aceeași directivă, în măsura în care instanța națională verifică, în cadrul aplicării respectivei măsuri în cauză, dacă aceasta reduce efectele dispoziției naționale derogatorii în discuție.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza F-8/13: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2013 — ZZ/Parlamentul European

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/39

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2013 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-8/13)
   2013/C 108/92
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de neconfirmare a reclamantului în funcția de șef de unitate și a transferului său la Direcția Generală Politici Interne

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de neconfirmare a reclamantului în funcția de șef de unitate și a transferului postului său la Direcția Generală Politici Interne din 23 martie 2012;

               —

               dacă este cazul, anularea deciziei Președintelui Biroului Parlamentului European, datată 15 octombrie 2012, prin care se respinge reclamația reclamantului din 22 iunie 2012;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului financiar și moral suferit de reclamant ca urmare a acestor decizii;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-99/12: Acțiune introdusă la 22 februarie 2012 — Syriatel Mobile Telecom/Consiliul

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/30

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2012 — Syriatel Mobile Telecom/Consiliul
   (Cauza T-99/12)
   2012/C 151/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii sale drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei 2011/782/PESC din 1 decembrie 2011, precum și a Regulamentului nr. 36/2012 (UE) din 18 ianuarie 2012 și a actelor subsecvente de punere în executare a acestora, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive, dintre care primele trei sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauzele T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1), și T-433/11, Makhlouf/Consiliul (2).
   Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului egalității de tratament, având drept consecință denaturarea concurenței atât în cadrul Uniunii Europene, cât și în Siria, precum și între aceste două teritorii.

      (1)  JO 2011, C 290, p. 13.

      (2)  JO 2011, C 290, p. 14.


title: Cauza C-536/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/X (C-536/08), fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV (C-539/08) [A șasea directivă TVA — Articolul 17 alineatele (2) și (3) — Articolul 28b secțiunea A alineatul (2) — Drept de deducere — Regim tranzitoriu pentru impozitarea schimburilor comerciale dintre statele membre — Locul unei achiziții intracomunitare de bunuri]

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/X (C-536/08), fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV (C-539/08)
      (Cauza C-536/08) (1)

      (A șasea directivă TVA - Articolul 17 alineatele (2) și (3) - Articolul 28b secțiunea A alineatul (2) - Drept de deducere - Regim tranzitoriu pentru impozitarea schimburilor comerciale dintre statele membre - Locul unei achiziții intracomunitare de bunuri)
      (2010/C 161/13)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant:: Staatssecretaris van Financiën

         Pârâte: X (C-536/08), fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV (C-539/08)

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden (Den Haag) — Interpretarea articolului 17 alineatele (2) și (3) și a articolului 28b alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Regim tranzitoriu pentru impozitarea schimburilor comerciale dintre statele membre — Locul unei achiziții intracomunitare de bunuri

         Dispozitivul

      Articolul 17 alineatele (2) și (3), precum și articolul 28b secțiunea A alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/111/CE a Consiliului din 14 decembrie 1992, trebuie interpretate în sensul că persoana impozabilă aflată în situația prevăzută la primul paragraf al acestei din urmă dispoziții nu are dreptul de a deduce imediat taxa pe valoarea adăugată aplicată în amonte în cazul unei achiziții intracomunitare.

         (1)  JO C 44, 21.2.2009


title: Cauza C-195/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 13 aprilie 2017 – Helga Krüsemann și alții/TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 13 aprilie 2017 – Helga Krüsemann și alții/TUIfly GmbH
   (Cauza C-195/17)
   (2017/C 221/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Helga Krüsemann, Gabriele Heidenreich, Doris Manneck, Rita Juretschke

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, , este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p.1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-629/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Gliwicach (Polonia) la 2 decembrie 2013 — Sucursala din Polonia, cu sediul la Tarnowskie Góry, a Adarco Invest srl cu sediul în Petroșani (România)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Gliwicach (Polonia) la 2 decembrie 2013 — Sucursala din Polonia, cu sediul la Tarnowskie Góry, a Adarco Invest srl cu sediul în Petroșani (România)
      (Cauza C-629/13)
      (2014/C 71/10)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Gliwicach (Polonia)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Sucursala din Polonia, cu sediul la Tarnowskie Góry, a Adarco Invest srl cu sediul în Petroșani (România)

         Întrebarea preliminară

      Art. 49 și art. 54 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și art. 1 din A unsprezecea Directivă a Consiliului privind publicitatea sucursalelor înființate într-un stat membru de anumite forme de societăți comerciale care intră sub incidența legislației unui alt stat (1) se opun ca într-un stat membru să fie refuzată radierea din Krajowy Rejestr Sądowy [Registrul național al instanțelor] a unei sucursale a unei societăți stabilite într-un alt stat membru, pentru motivul că nu a avut loc lichidarea sucursalei potrivit procedurii prevăzute pentru lichidarea unei societăți cu răspundere limitată naționale, în condițiile în care în vederea radierii unei sucursale a unei societăți naționale nu este necesară desfășurarea unei asemenea proceduri? În cazul societăților naționale, sucursalele figurează exclusiv în mențiunile din registru referitoare la societatea națională iar societatea are obligația de a depune situația financiară consolidată care acoperă societatea-mamă și sucursalele ei, în timp ce sucursalele societăților străine sunt înregistrate în Krajowy Rejestr Sądowy [Registrul național al instanțelor] și prezintă registrului exclusiv situația financiară a sucursalei.

         (1)  JO L 395, p. 36, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 100.


title: Cauza C-531/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft mbH (Libera circulație a mărfurilor — Reglementare națională privind prețul impus al cărților importate — Măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import — Justificare)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft mbH
   (Cauza C-531/07) (1)

   (Libera circulație a mărfurilor - Reglementare națională privind prețul impus al cărților importate - Măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import - Justificare)
   2009/C 153/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft

      Pârâtă: LIBRO Handelsgesellschaft mbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof (Austria) — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) și a articolelor 10, 28, 30, 81 și 151 din Tratatul CE — Legislație națională care obligă importatorii de cărți în limba germană să stabilească un preț de vânzare cu amănuntul care nu poate fi inferior celui stabilit pentru țara de origine

      Dispozitivul

               1)

               O reglementare națională care interzice importatorilor de cărți în limba germană să stabilească un preț inferior prețului final de vânzare stabilit sau recomandat de editor în statul de editare constituie o „măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import” în sensul articolului 28 CE.

               2)

               O reglementare națională care interzice importatorilor de cărți în limba germană să stabilească un preț inferior prețului final de vânzare stabilit sau recomandat de editor în statul de editare nu poate fi justificată nici în temeiul articolelor 30 CE și 151 CE, nici prin cerințe imperative de interes general.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza T-463/11: Acțiune introdusă la 23 august 2011 — Dectane/OAPI — Hella (DAYLINE)

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/28

         Acțiune introdusă la 23 august 2011 — Dectane/OAPI — Hella (DAYLINE)
   (Cauza T-463/11)
   2011/C 298/53
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dectane GmbH (Leipzig, Germania) (reprezentanți: P. Ehrlinger și T. Hagen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hella KGaA Hueck & Co. (Lippstadt, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate a Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 iunie 2011;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „DAYLINE” pentru produse din clasa 11 — cererea de înregistrare nr. 7 070 238.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Hella KGaA Hueck & Co.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală națională „Ledayline” pentru produse din clasa 11.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu există niciun risc de confuzie între mărcile aflate în conflict.


title: Cauza T-632/14: Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Intercon/Comisia [„Clauză compromisorie — Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Decizie a Comisiei de a impune rambursarea sumelor plătite reclamantei — Natură contractuală a litigiului — Articolul 44 alineatul (1) litera (c) și alineatul (5a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului din 2 mai 1991 — Admisibilitate — Întinderea auditului — Documente și observații prezentate după expirarea termenelor acordate”]

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/12

         Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2016 – Intercon/Comisia
   (Cauza T-632/14) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Decizie a Comisiei de a impune rambursarea sumelor plătite reclamantei - Natură contractuală a litigiului - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) și alineatul (5a) din Regulamentul de procedură al Tribunalului din 2 mai 1991 - Admisibilitate - Întinderea auditului - Documente și observații prezentate după expirarea termenelor acordate”])
   (2016/C 410/15)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Intercon sp. z o.o. (Łódź, Polonia) (reprezentant: B. Eger, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herbout-Borczak și S. Lejeune, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere fondată pe articolul 272 TFUE având ca obiect constatarea încălcării de către Comisie a dispozițiilor acordului de grant nr. 224297 referitor la finanțarea proiectului ARTreat, și anularea scrisorii Comisiei din 28 iulie 2014 prin care reclamanta era informată, pe baza unui audit efectuat la aceasta, despre recuperarea sumei de 258 479,21 euro care i-ar fi fost plătită în mod nejustificat drept contribuție financiară a Uniunii Europene și, cu titlu subsidiar, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE având ca obiect constatarea faptului că sumele plătite corespund unor costuri eligibile și nu trebuie, prin urmare, să fie rambursate.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Intercon sp. z o.o. suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza T-414/13: Acțiune introdusă la 8 august 2013 — Tsujimoto/OAPI — Kenzo (KENZO ESTATE)

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/20

         Acțiune introdusă la 8 august 2013 — Tsujimoto/OAPI — Kenzo (KENZO ESTATE)
   (Cauza T-414/13)
   2013/C 304/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonia) (reprezentant: A. Wenninger-Lenz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kenzo (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 mai 2013 în cauza R 333/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală KENZO ESTATE pentru produse din clasa 33 — cerere de înregistrare a mărcii internaționale nr. 953373.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 720 706 pentru marca verbală KENZO pentru produse din clasele 3, 18 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și anulează decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (1).

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza C-325/14: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – SBS Belgium NV/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM) [Trimitere preliminară — Directiva 2001/29/CE — Articolul 3 alineatul (1) — Comunicare publică — Noțiunile „comunicare” și „public” — Distribuirea de programe de televiziune — Procedeu denumit al „introducerii directe”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/11

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – SBS Belgium NV/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)
   (Cauza C-325/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2001/29/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Comunicare publică - Noțiunile „comunicare” și „public” - Distribuirea de programe de televiziune - Procedeu denumit al „introducerii directe”])
   (2016/C 016/12)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SBS Belgium NV

      Pârâtă: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că un organism de radiodifuziune nu efectuează un act de comunicare publică, în sensul acestei dispoziții, în cazul în care transmite semnalele sale purtătoare de programe exclusiv către distribuitorii de semnale fără ca aceste semnale să fie accesibile publicului în timpul și cu ocazia acestei transmisiuni, distribuitorii respectivi transmițând ulterior semnalele menționate către abonații lor pentru ca aceștia să poată viziona programele respective, cu excepția cazului în care intervenția distribuitorilor în cauză constituie doar un simplu mijloc tehnic, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza T-266/00: Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Confartigianato Venezia și alții/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/44

         Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Confartigianato Venezia și alții/Comisia
   (Cauza T-266/00) (1)

   2011/C 347/80
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 355, 9.12.2000.


title: Cauza T-567/17: Acțiune introdusă la 21 august 2017 – Disney Enterprises/EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/46

         Acțiune introdusă la 21 august 2017 – Disney Enterprises/EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)
   (Cauza T-567/17)
   (2017/C 347/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Disney Enterprises, Inc. (Burbank, California, Statele Unite) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fabio Di Molfetta (Bisceglie, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „DISNEY FROZEN” – Cererea de înregistrare nr. 11 830 965

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 mai 2017 în cauza R 2342/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.