title: Cauza C-123/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 3 aprilie 2009 — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG/Hauptzollamt München

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 3 aprilie 2009 — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG/Hauptzollamt München
   (Cauza C-123/09)
   2009/C 129/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG

      Pârât: Hauptzollamt München

      Întrebarea prelimină

   Subpoziția 3926 20 00 din Nomenclatura combinată în versiunea din Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 (2), trebuie interpretată în sensul că aceasta cuprinde de asemenea acele materiale textile care au fost asprite pe o parte și acoperite cu un strat din material plastic, dar în cazul cărora asprirea nu îndeplinește nicio altă funcție în afara unei simple întăriri, ci servește exclusiv unei mai bune aderențe a stratului din material plastic, iar, după finalizarea produsului, aceasta nu mai este perceptibilă pentru utilizator (a se vedea de asemenea nota explicativă 56.6 a Sistemului armonizat referitor la capitolul 39 din Nomenclatura combinată)?

      (1)  JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3.

      (2)  JO L 281, p. 1.


title: Cauza C-302/16: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Nederland – Țările de Jos) – Bas Jacob Adriaan Krijgsman/Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV [Trimitere preliminară — Transporturi aeriene — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 5 alineatul (1) litera (c) — Compensarea și asistența pasagerilor în cazul anulării unui zbor — Exonerare de obligația de compensare — Contract de transport încheiat prin intermediul unui agent de voiaj online — Operator de transport aerian care a informat în timp util agentul de voiaj despre o modificare de orar al zborului — Agent de voiaj care a transmis informația menționată unui pasager prin e-mail cu zece zile înaintea zborului]

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/16

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Nederland – Țările de Jos) – Bas Jacob Adriaan Krijgsman/Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV
   (Cauza C-302/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 5 alineatul (1) litera (c) - Compensarea și asistența pasagerilor în cazul anulării unui zbor - Exonerare de obligația de compensare - Contract de transport încheiat prin intermediul unui agent de voiaj online - Operator de transport aerian care a informat în timp util agentul de voiaj despre o modificare de orar al zborului - Agent de voiaj care a transmis informația menționată unui pasager prin e-mail cu zece zile înaintea zborului])
   (2017/C 239/20)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Noord-Nederland

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Bas Jacob Adriaan Krijgsman

      Pârâtă: Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretate în sensul că operatorul efectiv de transport aerian este obligat să plătească compensația prevăzută la aceste dispoziții în cazul anulării unui zbor care nu a făcut obiectul unei informări a pasagerului cu cel puțin două săptămâni înainte de ora de plecare prevăzută, inclusiv atunci când acest operator de transport a informat despre această anulare, cu cel puțin două săptămâni înainte de această oră, agentul de voiaj prin intermediul căruia a fost încheiat contractul de transport cu pasagerul respectiv, iar acesta din urmă nu a fost informat de agentul respectiv în acest termen.

      (1)  JO C 326, 5.9.2016.


title: Cauza T-324/16: Acțiune introdusă la 21 iunie 2016 – VF Europe/Comisia

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/44

         Acțiune introdusă la 21 iunie 2016 – VF Europe/Comisia
   (Cauza T-324/16)
   (2016/C 305/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: VF Europe BVBA (Bornem, Belgia) (reprezentanți: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers și N. Baeten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind scutirea aplicabilă profitului excedentar – schema de ajutoare de stat SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 2-4 din decizie;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept și a unei erori vădite de apreciere în identificarea pretinsei măsuri de ajutor și în calificarea acesteia drept schemă de ajutor în sensul articolului 1 litera (d) din Regulamentul 2015/1589 (1) al Consiliului și al articolului 107 TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 107 TFUE, pe lipsa motivării și pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere cu ocazia calificării sistemului fiscal belgian aplicabil profitului excedentar drept măsură de ajutor de stat.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul 2015/1589 al Consiliului și a principiilor securității juridice și încrederii legitime atunci când a dispus recuperarea pretinsului ajutor.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 2 alineatul (6) TFUE și a principiului egalității de tratament, prin utilizarea normelor referitoare la ajutoarele de stat în scopul interzicerii sistemului fiscal belgian aplicabil profitului excedentar.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-195/14: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Primagaz/OAPI – Reeh (PRIMA KLIMA) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de marcă comunitară figurativă PRIMA KLIMA — Marca comunitară figurativă anterioară PRIMAGAZ — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Public relevant — Similitudinea produselor și a serviciilor — Similitudinea semnelor — Caracterul distinctiv al unui element verbal elogios — Comparație conceptuală — Caracterul distinctiv al mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/45

         Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Primagaz/OAPI – Reeh (PRIMA KLIMA)
   (Cauza T-195/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de marcă comunitară figurativă PRIMA KLIMA - Marca comunitară figurativă anterioară PRIMAGAZ - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Public relevant - Similitudinea produselor și a serviciilor - Similitudinea semnelor - Caracterul distinctiv al unui element verbal elogios - Comparație conceptuală - Caracterul distinctiv al mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/48)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA (Paris, Franța) (reprezentant: D. Régnier, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Gerhard Reeh (Radnice, Republica Cehă) (reprezentant: W. Riegger, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 ianuarie 2014 (cauza R 2304/2012-1) privind o procedură de opoziție dintre Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA și domnul Gerhard Reeh

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI) din 7 ianuarie 2014 (cauza R 2304/2012-1) în măsura în care camera de recurs a respins calea de atac cu care a fost sesizată în ceea ce privește produsele „Aparate de iluminat, de încălzire, de uscare, de ventilare; filtre cu carbon activ pentru ventilare”.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza F-7/07: Acțiune introdusă în data de 29 ianuarie 2007 — Angioi/Comisia

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/30

         Acțiune introdusă în data de 29 ianuarie 2007 — Angioi/Comisia
   (Cauza F-7/07)
   (2007/C 69/61)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Marie-Thèrese Angioi (Valenciennes, Franța) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei din 14 martie 2006 a Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) prin care s-au stabilit rezultatele obținute de reclamantă la testele de preselecție a agenților contractuali UE 25;

               —

               anularea deciziei EPSO și/sau a Comitetului de selecție de a nu o înregistra pe reclamantă în banca de date a candidaților care au reușit la testele de preselecție;

               —

               anularea operațiunilor de selecție ulterioare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.
   În cadrul primului motiv, reclamanta susține că apelul pentru exprimarea interesului (AEI) publicat de EPSO la data de 20 iunie 2005 ar fi contrar articolului 12 alineatul (1) CE și articolului 82 alineatele (1) și (3) litera (e) din Regimul aplicabil celorlalți agenți (RAA). Aceasta critică în special faptul că, pe de o parte, AEI a definit ca limbă principală a candidaților, pe aceea a naționalității acestora (sau, în cazul statelor membre care au mai multe limbi oficiale, pe aceea a școlarității lor obligatorii), iar pe de altă parte, că a dispus ca, pentru fiecare candidat, testele de preselecție să se desfășoare într-o limbă diferită de cea principală, la alegere între engleză, franceză și germană. Ca urmare a acestor dispoziții, candidații ar fi fost, în primul rând, împiedicați să declare drept limbă principală o altă limbă comunitară pe care o cunoșteau foarte bine fără a avea însă naționalitatea corespunzătoare și, în al doilea rând, ei ar fi fost obligați să susțină probele într-una dintre cele trei limbi sus-menționate. Sistemul ar presupune o diferență de tratament pe criteriul naționalității, nejustificată în mod obiectiv de cerințele funcțiilor pe care ar urma să le exercite.
   Al doilea motiv privește încălcarea principiilor bunei administrări, al egalității de tratament, al obiectivității și al încrederii legitime și se referă la faptul că probele de preselecție la care a participat reclamanta ar fi fost presărate cu incidente care ar fi perturbat-o și ar fi lipsit-o de o parte din timpul care îi era acordat, fără a i se fi dat posibilitatea de a reîncepe proba sau de a beneficia de timp suplimentar.
   În cadrul celui de-al treilea motiv, reclamanta susține, pe de o parte, că a avut loc o încălcare a principiului egalității de tratament, prin aceea că întrebările puse ar fi fost selecționate în mod aleatoriu dintr-o bază de date care cuprindea întrebări cu nivel foarte diferit și a căror valabilitate ar fi fost uneori îndoielnică, iar, pe de altă parte, că au fost încălcate principiile încrederii legitime, al transparenței și al obligativității motivării prin faptul că EPSO a refuzat să-i comunice întrebările care îi fuseseră puse.


title: Cauza T-788/14: Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2017 – MPF Holdings/Comisia

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/33

         Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2017 – MPF Holdings/Comisia
   (Cauza T-788/14) (1)

   (2017/C 178/49)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza T-623/13: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2013 — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Comisia

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/37

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2013 — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Comisia
   (Cauza T-623/13)
   2014/C 24/69
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Spania) (reprezentanți: A. Creus Carreras și A. Valiente Martín, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 18 septembrie 2013;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și

               —

               suplimentar se solicită Tribunalului, ca măsură de organizare a procedurii, să impună Comisiei transmiterea documentelor la care a refuzat accesul, pentru ca Tribunalul să le poată analiza și să poată verifica exactitatea susținerilor din prezenta cerere.

      Motivele și principalele argumente

   În cadrul prezentei proceduri, reclamanta solicită anularea respingerii explicite a cererii de acces la anumite documente. Respingerea implicită a aceleiași cereri constituie obiectul cauzei T-419/13, Unión de Almacenistas de Hierros de España/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza menționată.


title: Cauza F-154/12: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — ZZ/SEAE

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/30

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — ZZ/SEAE
   (Cauza F-154/12)
   2013/C 71/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Parrat, avocat)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea în parte a deciziei prin care s-a stabilit vechimea în grad a reclamantului la 16 noiembrie 2011 cu ocazia numirii sale într-un post din grupa de funcții de administratori în urma procedurii de certificare

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea părții din decizia din 23 ianuarie 2012 prin care a fost modificată vechimea în grad a reclamantului și a fost stabilită la 16 noiembrie 2011, în loc de 1 ianuarie 2011;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-325/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 7 iulie 2014 – SBS Belgium NV/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/41

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 7 iulie 2014 – SBS Belgium NV/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)
   (Cauza C-325/14)
   2014/C 315/67
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: SBS Belgium NV

      Intimată: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

      Întrebarea preliminară

   Un organism de radiodifuziune, care își emite programele exclusiv prin tehnica introducerii directe a semnalelor – și anume printr-o procedură în două etape în cadrul căreia transmite semnalele purtătoare de programe în formă codată prin satelit, prin conexiune cu cablu de fibră de sticlă sau prin alt mijloc de transmisie către distribuitori (satelit, cablu sau conexiune xDSL), fără ca semnalele să fie accesibile publicului în timpul sau cu ocazia acestei transmisiuni, și în cadrul căreia distribuitorii transmit apoi semnalele către abonații lor astfel încât aceștia din urmă să poată viziona programele, efectuează un act de comunicare publică în sensul articolului 3 din Directiva 2001/29 a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (1)?

      (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza C-530/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Republica Polonă) la 18 decembrie 2009 — Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa w. Poznaniu/Minister Finansów

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Republica Polonă) la 18 decembrie 2009 — Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa w. Poznaniu/Minister Finansów
   (Cauza C-530/09)
   2010/C 63/45
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa

      Pârât: Minister Finansów

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile articolului 52 litera (a) din 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că:

                           (a)

                           prestările de servicii constând în punerea la dispoziție în mod temporar a unor standuri de expoziție și de târg către clienți care își prezintă oferta în cadrul unor târguri și expoziții se încadrează în categoria de prestări de servicii — prevăzută la dispozițiile menționate — accesorii prestațiilor de organizare de târguri și de expoziții, mai exact unor prestații similare activităților culturale, artistice, sportive, științifice, educative, de divertisment, care sunt impozitate în locul unde au fost executate concret,

                           (b)

                           sau este necesar să se considere că sunt avute în vedere prestări de servicii de publicitate impozitate în locul unde clientul și-a stabilit în mod permanent sediul activității sale economice sau unde are un sediu comercial fix pentru care este prestat serviciul, ori, în lipsa unui astfel de loc, locul unde își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită, în aplicarea articolului 56 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112,

                     dat fiind că aceste prestări de servicii au ca obiect punerea la dispoziție în mod temporar a unor standuri către clienți care își prezintă oferta în cadrul unor târguri și expoziții, ceea ce presupune în mod obișnuit în prealabil elaborarea unui proiect și conceperea standului și, eventual, transportul elementelor componente ale standului și montarea acestuia în locul de organizare a târgurilor și expozițiilor, iar clienții prestatorului de servicii, care își prezintă produsele sau serviciile, plătesc separat organizatorului manifestației o taxă pentru acordarea simplei posibilități de participare la aceste târguri și expoziții, taxă care acoperă cheltuielile cu serviciile și cu utilitățile, cu infrastructura târgului, cu serviciul de comunicare către media, etc.,
               fiecare expozant este responsabil personal pentru echiparea și construcția propriului stand și recurge, în acest sens, la prestările de servicii în discuție care necesită o interpretare,
               iar pentru accesul la târguri și expoziții, organizatorii solicită vizitatorilor să plătească taxe de intrare, care revin organizatorului manifestării, iar nu prestatorului de servicii?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-95/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — Directiva 2006/112/CE — Articolele 9 și 11 — Legislație națională care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup de persoane care pot fi considerate ca persoană impozabilă unică în scopuri de TVA)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-95/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Directiva 2006/112/CE - Articolele 9 și 11 - Legislație națională care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup de persoane care pot fi considerate ca persoană impozabilă unică în scopuri de TVA)
   2013/C 171/07
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, agent, asistat de H. Peytz, avocat)

      Pârât: Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Vang și V. Pasternak Jørgensen, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Očková și T. Müller, agenți), Irlanda (reprezentanți: D. O’Hagan, agent, asistat de G. Clohessy, SC, și de M. N. Travers, BL), Republica Finlanda (reprezentanți: H. Leppo și M. S. Hartikainen, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Behzadi-Spencer, agent, asistată de M. Hall, QC)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Noțiunea de persoană impozabilă — Legislație națională care autorizează persoanele neimpozabile să facă parte dintr-un grup TVA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Cehă, Irlanda, Republica Finlanda, precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza T-841/16: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2016 – Alex/Comisia

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/55

         Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2016 – Alex/Comisia
   (Cauza T-841/16)
   (2017/C 030/63)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Alex SCI (Bayonne, Franța) (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din data de 21 septembrie 2016;

               —

               constatarea faptului că ajutoarele plătite CABAB de către FEDER, État français, Conseil régional d’Aquitaine și Conseil général des Pyrénées Atlantiques sunt nelegale și incompatibile cu piața comună;

         în consecință:

               —

               obligarea État français, Conseil régional d’Aquitaine și Conseil général des Pyrénées Atlantiques, entități descentralizate ale statului, precum si Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) să restituie ajutoarele plătite nelegal, majorate cu rata legală a dobânzii începând de la data punerii la dispoziție a ajutorului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariului de avocat în cuantum de 5 000 de euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea internă a deciziei Comisiei Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa notificării finanțării alocate proiectului „Technocité”, efectuată FEDER, de République française, de Conseil régional d’Aquitaine și de Conseil général des Pyrénées Atlantiques în favoarea Communauté d’agglomération Côte-Basque-Adour (CABAB).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe incompatibilitatea finanțării cu piața internă.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe neîndeplinirea condițiilor de atribuire a finanțării.


title: Cauza T-124/14: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2015 – Finlanda/Comisia [„FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Dezvoltare rurală — Corecție financiară punctuală — Eligibilitatea cheltuielilor efectuate pentru cumpărarea de materiale și de echipamente de ocazie — Regim derogatoriu pentru microîntreprinderi și pentru întreprinderile mici și mijlocii — Articolul 55 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006”]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/49

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2015 – Finlanda/Comisia
   (Cauza T-124/14) (1)

   ([„FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Dezvoltare rurală - Corecție financiară punctuală - Eligibilitatea cheltuielilor efectuate pentru cumpărarea de materiale și de echipamente de ocazie - Regim derogatoriu pentru microîntreprinderi și pentru întreprinderile mici și mijlocii - Articolul 55 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006”])
   (2016/C 038/63)
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski și S. Hartikainen, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Aalto, J. Aquilina, P. Rossi și T. Sevón, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/763/UE a Comisiei din 12 decembrie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 338, p. 81), în măsura în care această decizie exclude de la finanțarea de către Uniune în cadrul FEADR anumite cheltuieli ale Republicii Finlanda, în cuantum de 927 827,58 euro, din cauza neconformității lor cu normele Uniunii.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2013/763/UE a Comisiei din 12 decembrie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care această decizie exclude de la finanțarea de către Uniune în cadrul FEADR anumite cheltuieli ale Republicii Finlanda, în cuantum de 927 827,58 euro, din cauza neconformității lor cu normele Uniunii.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-124/17: Acțiune introdusă la 22 februarie 2017 – Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon/BCE

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/37

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2017 – Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon/BCE
   (Cauza T-124/17)
   (2017/C 151/48)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Atena, Grecia) (reprezentant: Miliarakis Petros, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni;

               —

               obligarea pârâtei, Banca Centrală Europeană (BCE), la plata, în numele sectorului TSMEDE [ingineri și întreprinzători de lucrări publice], către actuala instituţie de asigurări sociale EFKA, a sumei de: a) 1 606 539 086,28 euro, reprezentând valoarea nominală a capitalului social al fostei ETAA şi b) 84 285 086,36 euro, reprezentând obligațiuni, plus dobânzile legale de la data formulării prezentei acțiuni până la efectuarea plăţii (în subsidiar, obligarea BCE la plata oricărei sume compensatorii care va fi stabilită în urma expertizei solicitate);

               —

               dispunerea, în conformitate cu prevederile Regulamentului de procedură al Tribunalului, a unei expertize pentru a stabili valoarea exactă a prejudiciului suferit de membrii reclamantei și, în orice caz, de sectorul TSMEDE al fostei ETAA, actuala EFKA;

               —

               obligarea pârâtei să prezinte acordul său [de schimb] din 15 februarie 2012 cu Republica Elenă și

               —

               obligarea BCE la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               1.

               Prin intermediul prezentei acțiuni se invocă răspunderea extracontractuală a BCE întrucât faţă de o instituție de asigurări sociale, cu alte cuvinte o instituţie financiară, nu a existat Private Sector Involvement (PSI), ci Official Sector Involvement (OSI).

               2.

               Prin intermediul prezentei acțiuni se evidențiază legătura Băncii Greciei, în calitate de membru al Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC), cu BCE și, în consecinţă, legătura de cauzalitate privind gestionarea OSI de către Banca Greciei și răspunderea pentru omisiune a BCE pentru că a permis aplicarea OSI unui membru al SEBC. În plus, prin intermediul prezentei acțiuni se evidențiază răspunderea BCE pentru funcționarea Collective Action Clauses (CACs) în detrimentul instituțiilor de securitate socială.

               3.

               Prin intermediul prezentei acțiuni se invocă răspunderea extracontractuală a BCE pentru că nu a anulat prompt și, în orice caz, începând de la 21 iulie 2011 (în subsidiar, de la 26 octombrie 2011) Decizia din 6 mai 2010 (BCE 2010/3-2010/268/UE), prin care a garantat, în special, „separat de orice evaluare externă a creditului” (a se înțelege evaluările agențiilor de rating Standard & Poor’s, Fitch și Moody’s), validitatea obligațiunilor grecești. Cu o întârziere semnificativă, și anume la 27 februarie 2012, BCE a anulat decizia din 6 mai 2010 prin Decizia (BCE) 2012/133/UΕ. Prin urmare, pentru o lungă perioadă, prin comportamentul său omisiv, aceasta a întărit încrederea legitimă în obligațiunile grecești.

               4.

               Prin intermediul prezentei acțiuni se arată că, prin intermediul OSI, BCE a fost exclusă de la restructurarea datoriei publice a Greciei, astfel cum au fost excluse prin intervenția acesteia și băncile centrale naționale. Această excludere încalcă însă principiul egalității de tratament.

               5.

               Prin intermediul prezentei acțiuni se arată că un stat membru al Uniunii Europene și, în special, al zonei euro nu poate proceda în mod unilateral, prin intermediul sistemului juridic intern (Parlament – Consiliu de miniștri – Decizii ministeriale) la restructurarea unilaterală a datoriei publice, fără aprobarea BCE sau fără consimţământul tacit al acesteia, întrucât ar provoca haos financiar. În speță, există un consimţământ tacit al BCE și, prin urmare, este angajată răspunderea extracontractuală a acesteia pentru prejudicii în cuantum de 53,3 %, un nivel care afectează esența însăși a dreptului de proprietate. Se subliniază legătura de cauzalitate dintre răspunderea, pentru omisiune, a BCE pentru prejudiciile în cauză, comportamentul culpabil al organelor acesteia și răspunderea sa extracontractuală.


title: Cauza T-13/17: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2017 – Europa Terra Nostra/Parlamentul

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/40

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2017 – Europa Terra Nostra/Parlamentul
   (Cauza T-13/17)
   (2017/C 063/53)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Europa Terra Nostra e.V (Berlin, Germania) (reprezentant: P. Richter, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului I.4.1 din decizia pârâtului din 12 decembrie 2016 (FINS-2017-15) privind reducerea cuantumului pre-finanțării la 33 % din cuantumul maxim stabilit și obligația privind constituirea unei garanții;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor tratatelor și a normelor de punere în aplicare a acestora

                           —

                           Reclamanta susține că, potrivit articolului 134 alineatul (2) din Regulamentul (EU, EURATOM) nr. 966/2012 (1) și articolului 206 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 (2), nu este necesară constituirea niciunui tip de garanții în cazul subvențiilor cu valoare mică.

                           —

                           Mai mult, pârâtul nu are niciun interes în privința constituirii garanției întrucât cererea de verificare îndreptată împotriva „Alliance for Peace and Freedom” (denumită în continuare „APF”) este complet lipsită de conținut și vădit nefondată.

                           —

                           Pe de altă parte, pârâtul a amânat în mod deliberat timp de șase luni procedura de verificare inițiată împotriva APF, determinând el însuși prin aceasta pretinsa necesitate de constituire a unei garanții.

                           —

                           În plus, măsurile s-au dovedit a fi disproporționate, întrucât reclamanta nu este în măsură să furnizeze garanții, iar privarea sa de această finanțare determină amenință existența sa din punct de vedere economic, împrejurare care ar conduce la o denaturare a concurenței la nivel politic care, la rândul său, implică o încălcare gravă a drepturilor fundamentale ale reclamantei la libertatea de exprimare și libertatea de asociere (articolele 11 și 12 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe abuzul de putere
               Pe de altă parte, reclamanta invocă săvârșirea de către pârât a unui abuz de putere. În opinia sa, măsurile adoptate de pârât constituie o manevră pur politică având drept scop să retragă sprijinul financiar unui partid politic nepopular, inclusiv unei fundații afiliate și prin aceasta să manipuleze concurența între partide politice ale Uniunii Europene.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012 L 298, p. 1).

      (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO 2012 L 362, p. 1).


title: Cauza T-31/08: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2008 — Quantum/OAPI — Quantum Corporation (Quantum CORPORATION)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/31

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2008 — Quantum/OAPI — Quantum Corporation (Quantum CORPORATION)
   (Cauza T-31/08)
   (2008/C 92/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Quantum Corp. (San Jose, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: J. Barry, Sollicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Quantum Corporation Ltd (Lefkosia, Republica Cipru)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs din 17 octombrie 2007 pronunțate în cauza R 1271/2006-1;

               —

               admiterea recursului declarat în cauza R 1271/2006-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Quantum în această cauză și în procedura de recurs în fața OAPI.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Quantum Corporation Limited.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă comunitară compusă din litera „Q” care conține elementele verbale „QUANTUM CORPORATION” pentru produse și servicii din clasele 35, 36 și 42 — cererea nr. 3 773 355.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale naționale și comunitare „QUANTUM” pentru produse și servicii din clasa 9 și marca figurativă comunitară „Q” pentru produse și servicii din clasele 9 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția ca inadmisibilă.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: Reclamanta susține că decizia atacată se întemeiază pe fapte inexacte în măsura în care ignoră existența și natura liniilor directoare privind procedura de opoziție. Reclamanta arată în continuare că decizia atacată a încălcat încrederea sa legitimă în faptul că practica învederată în liniile directoare privind procedura de opoziție ar fi efectiv corectă, de vreme ce alte persoane care ar formula eventual opoziție ar fi putut de asemenea să se bazeze pe acestea. Mai mult, reclamanta menționează că a avut încredere legitimă în faptul că aceste linii directoare vor fi urmate și că va primi o „scrisoare standard 208” prin care să i se ceară să depună o traducere a înscrisului său pentru a respecta cerințele de formă. În sfârșit, reclamanta susține că OAPI trebuie să răspundă în temeiul articolului 114 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului pentru nerespectarea obligațiilor sale de a furniza linii directoare actualizate și exacte.


title: Cauza C-406/11 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 martie 2012 — Atlas Transport GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Atlas Air Inc. [Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Admisibilitate în fața camerei de recurs — Nedepunerea unui memoriu prin care se expun motivele căii de atac — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 59 — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 49 alineatul 1 — Suspendarea procedurii — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 20 alineatul 7 litera (c) — Recurs vădit inadmisibil și vădit nefondat]

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/5

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 martie 2012 — Atlas Transport GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Atlas Air Inc.
   (Cauza C-406/11 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Admisibilitate în fața camerei de recurs - Nedepunerea unui memoriu prin care se expun motivele căii de atac - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 59 - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Norma 49 alineatul 1 - Suspendarea procedurii - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Norma 20 alineatul 7 litera (c) - Recurs vădit inadmisibil și vădit nefondat)
   2012/C 235/08
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Atlas Transport GmbH (reprezentanți: K. Schmidt-Hern și U. Hildebrandt, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Atlas Air Inc. (reprezentant: R. Dissmann, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate în cauza T-145/08, Atlas Transport GmbH/OAPI, prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 ianuarie 2008 (cauza R 1023/2007-1), privind o procedură de declarare a nulității între ATLAS Air Inc. și Atlas Transport GmbH — Interpretarea articolului 59 din Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), precum și a normei 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 40/94 (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189) — Condiții care justifică suspendarea procedurii de anulare — Cerere de declarare a nulității mărcii pe care se întemeiază opoziția în curs de soluționare la instanța națională

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Atlas Transport GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza T-427/11: Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2013 — Laboratoire Bioderma/OAPI — Cabinet Continental (BIODERMA) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală BIODERMA — Neîncălcarea dreptului la apărare — Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/23

         Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2013 — Laboratoire Bioderma/OAPI — Cabinet Continental (BIODERMA)
   (Cauza T-427/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală BIODERMA - Neîncălcarea dreptului la apărare - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2013/C 108/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratoire Bioderma (Lyon, Franța) (reprezentant: A Teston, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunauluil: Cabinet Continental (Paris, Franța) (reprezentant: J.-C. Brun, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 februarie 2011 (cauza R 861/2009-1) privind o procedură de declarare a nulității între Cabinet Continental și Laboratoire Bioderma

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 februarie 2011 (cauza R 861/2009-1) în ceea ce privește substanțele dietetice pentru uz medical din clasa 5.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Laboratoire Bioderma suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de OAPI și de Cabinet Continental.

               4.

               OAPI și Cabinet Continental suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza T-208/12: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Think Schuhwerk/OAPI (Capete roșii de șireturi pentru încălțăminte) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare — Capete roșii de șireturi pentru încălțăminte — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Judecare în lipsă” ]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/30

         Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Think Schuhwerk/OAPI (Capete roșii de șireturi pentru încălțăminte)
   (Cauza T-208/12) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare - Capete roșii de șireturi pentru încălțăminte - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Judecare în lipsă)
   2013/C 252/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Austria) (reprezentant: M. Gail, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 februarie 2012 (cauza R 1552/2011-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn constituit din capete roșii de șireturi pentru încălțăminte

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Think Schuhwerk GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 14.7.2012.


title: Cauza C-549/10 P: Recurs introdus la 22 noiembrie 2010 de Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-155/06, Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Comisia Europeană

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/18

         Recurs introdus la 22 noiembrie 2010 de Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-155/06, Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Comisia Europeană
   (Cauza C-549/10 P)
   2011/C 63/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS (reprezentanți: O. W. Brouwer, advocaat, A. J. Ryan, Solicitor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului, astfel cum se solicită în prezentul recurs;

               —

               pronunțarea cu titlu definitiv și anularea deciziei sau, în orice caz, reducerea amenzii sau, în subsidiar, în cazul în care Curtea de Justiție nu se pronunță ea însăși, trimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunța potrivit hotărârii Curții și

               —

               dacă nu se amână pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor procedurii în fața Tribunalului și a Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului din 9 septembrie 2010 pronunțată în cauza T-155/06, Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Comisia Europeană (denumită în continuare „hotărârea”) prin care se respinge acțiunea introdusă de recurente împotriva deciziei Comisiei Europene prin care comportamentul lor este declarat ca fiind de natură să blocheze piața aparatelor pentru recuperarea automată de ambalaje.
   Recurentele arată că Curtea de Justiție a Uniunii Europene ar trebui să anuleze hotărârea, întrucât Tribunalul a săvârșit erori de drept și de procedură atunci când a apreciat comportamentul lor ca fiind de natură să blocheze piața aparatelor pentru recuperarea automată de ambalaje. În această privință, recurentele au invocat următoarele motive:

               (i)

               o eroare de drept în controlul efectuat de Tribunal cu ocazia aprecierii concluziilor Comisiei Europene referitoare la intenția anticoncurențială de a bloca piața: limitându-se să interzică disimularea de documente de către Comisia Europeană, Tribunalul a refuzat în mod implicit să exercite un control complet al deciziei Comisiei Europene în temeiul articolului 82 din Tratatul CE (devenit articolul 102 TFUE) și nu a îndeplinit cerințele unui control marginal pentru a stabili că elementele de probă invocate de Comisie sunt precise, fiabile, coerente și că sunt de natură să susțină concluziile trase pe baza acestora;

               (ii)

               o eroare de drept și o nemotivare sau o motivare insuficientă privind partea din cererea totală pe care contractele trebuiau să o acopere pentru a fi abuzive: hotărârea se limitează la termeni vagi și puțin detaliați pentru a descrie partea din cerere exclusă, deși Tribunalul ar fi trebuit să solicite o demonstrație clară a faptului că eliminarea unei anumite părți a cererii era abuzivă și ar fi trebuit să furnizeze o motivare suficientă în această privință;

               (iii)

               o eroare de procedură și o eroare de drept în examinarea rabaturilor retroactive: Tribunalul a interpretat în mod eronat și, în consecință, nu a luat în considerare în mod corect argumentele recurentelor privind rabaturile retroactive. În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a solicitat Comisiei Europene să stabilească faptul că rabaturile retroactive practicate de recurente au condus la stabilirea unor prețuri sub nivelul costurilor;

               (iv)

               o eroare de drept și o nemotivare în determinarea faptului dacă acordurile care desemnează recurentele drept furnizor preferat, principal sau furnizorul primar pot fi calificate drept exclusive, întrucât nu a luat în considerare și nu a stabilit dacă contractele în litigiu cuprindeau incitări la aprovizionarea exclusiv de la recurente, după ce a respins argumentul acestora potrivit căruia ar fi trebuit luat în considerare în aprecierea sa aspectul dacă contractele erau acorduri de exclusivitate obligatorii în dreptul național și

               (v)

               o eroare de drept în legătură cu interpretarea și aplicarea principiului egalității de tratament în controlul amenzii: Tribunalul nu a aplicat corect principiul egalității de tratament întrucât nu a luat în considerare aspectul dacă nivelul general al amenzilor crescuse atunci când a decis că amenda aplicată recurentelor nu era discriminatorie.


title: Cauza C-499/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus miesto apylinkės teismas (Lituania) la 22 septembrie 2015 – W și V/X

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus miesto apylinkės teismas (Lituania) la 22 septembrie 2015 – W și V/X
   (Cauza C-499/15)
   (2015/C 414/21)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Vilniaus miesto apylinkės teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: W. și V.

      Pârâtă: X.

      Întrebarea preliminară

   În temeiul articolelor 8-14 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (1) al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, care este statul membru (Republica Lituania sau Regatul Țărilor de Jos) ale cărui instanțe sunt competente să soluționeze cauza care are ca obiect modificarea reşedinței, valoarea pensiei de întreținere a copilului și modalitățile de contact aplicabile în cazul copilului minor, V., care are reședința obișnuită în Regatul Țărilor de Jos?

      (1)  JO L 338, p. 1, Ediţie specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza T-367/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2007 — Dow AgroSciences și alții/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Directiva 91/414/CEE — Cerere de suspendare a executării — Admisibilitate — Lipsă a urgenței )

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/43

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2007 — Dow AgroSciences și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-367/07 R)
   („Măsuri provizorii - Directiva 91/414/CEE - Cerere de suspendare a executării - Admisibilitate - Lipsă a urgenței’)
   (2008/C 51/81)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Hertforshire, Regatul Unit), Dow AgroSciences BV (Hoek, Țările de Jos), Dow AgroSciences Danmark A/S (Kongens Lyngby, Danemarca), Dow AgroSciences GmbH (München, Germania), Dow AgroSciences (Mougins, Franța), Dow AgroSciences Export (Mougins), Dow AgroSciences Hungary kft (Budapesta, Ungaria), Dow AgroSciences Italia Srl (Milano, Italia), Dow AgroSciences Polska sp. z o.o. (Varșovia, Polonia), Dow AgroSciences Distribution (Mougins), Dow AgroSciences Iberica, SA (Madrid, Spania), Dow AgroSciences s.r.o. (Praga, Republica Cehă), Dow AgroSciences LLC (Indianapolis, Indiana, Statele Unite) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Doherty și L. Parpala, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării Deciziei 2007/437/CE a Comisiei din 19 iunie 2007 de neincludere a haloxifopului-R în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și de retragere a autorizațiilor pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță (JO L 163, p. 22), până la pronunțarea hotărârii în acțiunea principală.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-19/16 P: Recurs introdus la 13 ianuarie 2016 de Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 28 octombrie 2015 în cauza T-134/11, Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd/Comisia Europeană

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/26

         Recurs introdus la 13 ianuarie 2016 de Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 28 octombrie 2015 în cauza T-134/11, Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-19/16 P)
   (2016/C 106/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd (reprezentanți: N. Garcia-Lora, Solicitor, E. Grieves, Barrister)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurenților

               —

               Anularea deciziei contestate din 28 octombrie 2015;

               —

               substituirea acesteia prin propria decizie și anularea măsurilor contestate;

               —

               obligarea Comisiei, a Consiliului și a Regatului Unit la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și a Curții de Justiție.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs se invocă 4 motive.
   Prin intermediul primului motiv se contestă decizia Tribunalului potrivit căreia obiecțiile privind decizia pe fond de a include pe listă primii trei recurenți nu au fost invocate corespunzător în fața Tribunalului. Tribunalul a calificat eronat al patrulea motiv drept contestare a aprecierii Comisiei privind situația de fapt. Tribunalul nu a luat în considerare observațiile recurenților, de care ar fi trebuit să se țină seama întrucât a) Tribunalul le-a solicitat, b) au fost depuse anterior depunerii memoriului în apărare de către pârât și c) recurenții au precizat că intenționau să conteste aprecierea situației de fapt. Abordarea Tribunalului nu a fost compatibilă cu Hotărârea din 14 aprilie 2015, Ayadi/Comisia (T-527/09).
   Prin intermediul celui de al doilea motiv se contestă decizia Tribunalului întrucât nu a aplicat efectul obligatoriu al jurisprudenței Kadi II. Tribunalul nu a apreciat în mod autonom dacă afirmațiile din expunerea de motive erau fondate.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv se contestă aprecierea Tribunalului conform căreia Comisia a realizat o analiză atentă și independentă a justificării înscrierii pe listă. Aprecierea Tribunalului conform căreia Comisia a realizat o astfel de analiză nu poate fi susținută în lumina situației de fapt din speță și a deciziilor judiciare anterioare în cauze similare.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv se contestă decizia Tribunalului conform căreia Sanabel nu are capacitate procesuală, arătându-se că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept. Capacitatea procesuală a Sanabel nu depinde de calificări paralele bazate pe dreptul intern, ci pe aspectul dacă această poate sau nu poate să fie desemnată ca atare.


title: Cauza C-62/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 6 februarie 2017 – Daniela Chlubna/APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 6 februarie 2017 – Daniela Chlubna/APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG
   (Cauza C-62/17)
   (2017/C 144/31)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Daniela Chlubna

      Pârâtă: APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

      Întrebările preliminare

               1)

               O „întreprindere care îl controlează pe […] angajator” în sensul articolului 2 alineatul (4) primul paragraf din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (1) este doar o întreprindere a cărei influență este asigurată prin participații și drepturi de vot sau este suficientă și o influență asigurată prin contract sau în fapt (de exemplu prin posibilitatea persoanelor fizice de a da dispoziții)?

               2)

               În cazul în care se va răspunde la prima întrebare în sensul că nu este necesară o influență asigurată prin participații și drepturi de vot:
               Este vorba despre o „decizie de concediere colectivă” în sensul articolului 2 alineatul (4) primul paragraf din Directiva 98/59/CE și în cazul în care întreprinderea care îl controlează pe angajator îi dă acestuia instrucțiuni ca urmare a cărora concedierile colective devin inevitabile din punct de vedere economic?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare:
               Conform articolului 2 alineatul (4) al doilea paragraf coroborat cu articolul 2 alineatul (3) litera (a) și litera (b) punctul (i), precum și cu articolul 2 alineatul (1) din Directiva 98/59/CE, reprezentanții lucrătorilor trebuie informați și cu privire la motivele economice sau de altă natură pe care întreprinderea care îl controlează pe angajator își întemeiază deciziile care l-au determinat pe angajator să efectueze concedieri colective?

               4)

               Este compatibil cu articolul 2 alineatul (4) coroborat cu articolul 2 alineatul (3) litera (a) și litera (b) punctul (i), precum și cu articolul 2 alineatul (1) din Directiva 98/59/CE să se impună lucrătorilor care invocă în instanță nulitatea disponibilizării efectuate în cadrul unei concedieri colective pe motiv că angajatorul care efectuează concedierea nu a desfășurat în mod corect procedura de consultare cu reprezentanții lucrătorilor, pe lângă prezentarea de indicii privind existența controlului exercitat asupra angajatorului, o obligație de motivare a acestui aspect și sarcina probei?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a patra întrebare:
               Ce alte obligații în materie de motivare și de sarcină a probei mai pot fi impuse lucrătorilor în acest caz în temeiul reglementărilor menționate?

      (1)  JO L 225, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 95.


title: Cauza C-474/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Colmar (Franța) la 29 august 2016 – Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Colmar (Franța) la 29 august 2016 – Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless
      (Cauza C-474/16)
      (2016/C 441/11)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d’appel de Colmar

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

         Întrebarea preliminară

      Efectul atașat certificatului Al eliberat unei întreprinderi de muncă temporară, în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (1), de către instituția desemnată de autoritatea statului membru a cărui legislație de securitate socială rămâne aplicabilă situației lucrătorului salariat, se impune, pe de o parte, instituțiilor și autorităților statului gazdă și, pe de altă parte, instanțelor din același stat membru, atunci când se constată că condițiile activității lucrătorului salariat nu intră în mod vădit în domeniul de aplicare material al normelor speciale prevăzute la articolul 12 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004?

         (1)  JO L 284, p. 1.


title: Cauza T-129/09: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2009 — Bongrain/OAPI — Apetito (APETITO)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/47

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2009 — Bongrain/OAPI — Apetito (APETITO)
   (Cauza T-129/09)
   2009/C 141/98
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bongrain SA (Viroflay, Franța) (reprezentant: C. Hertz-Eichenrode, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Apetito AG (Rheine, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 februarie 2009 în cauza R 720/2008-4; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „APETITO” pentru bunuri din clasa 29 — cererea de înregistrare nr. 3 470 598

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală comunitară „apetito” pentru bunuri din clasele 5, 11, 21, 29, 30, 37, 39, 41 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1) al Consiliului [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului] în măsura în care camera de recurs a considerat că există similitudine între bunuri și, prin urmare, un risc de confuzie între mărcile în cauză.

      (1)  Înlocuit prin Regulamentul (CE) nr. 2007/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)


title: Cauza T-433/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — SIAE/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/36

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — SIAE/Comisia
   (Cauza T-433/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/62
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Società italiana degli autori ed editori (SIAE) (Roma, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, L. Vullo și S. Valentino, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în ceea ce privește Società italiana degli autori ed editori (SIAE).

               2.

               Anulează articolul 4 alineatul (2) din decizia menționată în ceea ce privește SIAE.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii principale.

               5.

               SIAE și Comisia Europeană suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-670/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Minden – Germania) – Tsegezab Mengesteab/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară — Regulamentul (UE) nr. 604/2013 — Determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe — Articolul 20 — Începutul procesului de determinare — Prezentarea unei cereri de protecție internațională — Proces-verbal întocmit de autorități, care a ajuns la autoritățile competente — Articolul 21 alineatul (1) — Termenele prevăzute pentru formularea unei cereri de preluare — Transferul responsabilității către un alt stat membru — Articolul 27 — Cale de atac — Întinderea controlului jurisdicțional]

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/17

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Minden – Germania) – Tsegezab Mengesteab/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-670/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe - Articolul 20 - Începutul procesului de determinare - Prezentarea unei cereri de protecție internațională - Proces-verbal întocmit de autorități, care a ajuns la autoritățile competente - Articolul 21 alineatul (1) - Termenele prevăzute pentru formularea unei cereri de preluare - Transferul responsabilității către un alt stat membru - Articolul 27 - Cale de atac - Întinderea controlului jurisdicțional])
   (2017/C 309/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Minden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Tsegezab Mengesteab

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid, citit în lumina considerentului (19) al acestui regulament, trebuie să fie interpretat în sensul că un solicitant de protecție internațională poate invoca, în cadrul unei căi de atac formulate împotriva unei decizii de transfer adoptate în privința sa, expirarea unui termen prevăzut la articolul 21 alineatul (1) din regulamentul menționat, chiar dacă statul membru solicitat este dispus să preia acest solicitant.

               2)

               Articolul 21 alineatul (1) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie să fie interpretat în sensul că o cerere de preluare nu poate fi formulată în mod valabil după mai mult de trei luni de la prezentarea cererii de protecție internațională, chiar dacă această cerere de preluare este formulată după mai puțin de două luni de la primirea unui rezultat pozitiv transmis de Eurodac, în sensul acestei dispoziții.

               3)

               Articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie să fie interpretat în sensul că o cerere de protecție internațională este considerată prezentată atunci când un înscris, care este întocmit de o autoritate publică și care atestă că un resortisant al unei țări terțe a solicitat protecţie internaţională, a parvenit autorității responsabile de executarea obligațiilor care decurg din acest regulament și, după caz, atunci când numai principalele informații care figurează într-un asemenea document – însă nu documentul în cauză sau copia acestuia – au parvenit acestei autorități.

      (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza T-109/08: Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2010 – Freixenet/OAPI (Forma unei sticle sablate albe) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare reprezentând o sticlă sablată albă — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009) — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/39

      Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2010 – Freixenet/OAPI (Forma unei sticle sablate albe)
      (Cauza T-109/08) (1)

      („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare reprezentând o sticlă sablată albă - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009) - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009]”)
      (2010/C 161/60)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Freixenet, SA (Sant Sadurní d’Anoia, Spania) (reprezentanți: F. de Visscher, E. Cornu și D. Moreau, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: A. Folliard Monguiral, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 noiembrie 2007 (cauza R 97/2001-1) privind o cerere de înregistrare a semnului reprezentând o sticlă sablată albă drept marcă comunitară

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Freixenet, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza C-543/07: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/73/CE — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Accesul la încadrarea în muncă — Formare și promovare profesionale — Condiții de muncă — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/18

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-543/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/73/CE - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Accesul la încadrarea în muncă - Formare și promovare profesionale - Condiții de muncă - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2008/C 223/28)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. van Beek, agent)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: D. Haven, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 de modificare a Directivei 76/207/CEE a Consiliului privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (JO L 269, p. 15, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 143)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 de modificare a Directivei 76/207/CEE a Consiliului privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza C-600/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Giudice di pace di Matera (Italia) la 21 noiembrie 2013 — Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Giudice di pace di Matera (Italia) la 21 noiembrie 2013 — Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli
   (Cauza C-600/13)
   2014/C 52/47
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di pace di Matera

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Intelcom Service Ltd

      Pârât: Vincenzo Mario Marvulli

      Întrebările preliminare

               1.

               Legea italiană nr. 89/1913 privind activitatea notarială prevede, la articolele 51 și următoarele, coroborate cu articolele 1350 și 2657 din Codul civil, o adevărată situație de monopol referitoare la prestarea de către notar a serviciilor de întocmire și de autentificare a actelor de vânzare-cumpărare de imobile în Italia, în opoziție evidentă cu normele și principiile tratatelor Uniunii Europene (articolul 49 din Tratatul UE) care prevăd libera circulație a serviciilor în interiorul statelor membre ale Uniunii și, în special, cu Directiva nr. 2006/123/CE (1) din 12 decembrie 2006 (așa-numita „Directivă Bolkestein”) transpusă în Italia prin Decretul legislativ nr. 59 din 26.03.2010 publicat în Gazzetta Ufficiale nr. 94 din 23 aprilie 2010?

               2.

               Curtea de Justiție a Uniunii Europene constată, de asemenea, vreo altă contradicție între Legea italiană nr. 89/1913 privind activitatea notarială, coroborată cu articolele 1350 și 2657 din Codul civil, și normele Tratatului UE care prevăd interzicerea monopolurilor în furnizarea serviciilor (articolul 53 din Tratatul UE și articolul 37 din Tratatul UE)?

               3.

               Curtea de Justiție a Uniunii Europene constată, de asemenea, vreo altă contradicție între Legea italiană nr. 89/1913 privind activitatea notarială, coroborată cu articolele 1350 și 2657 din Codul civil, și normele Tratatului Uniunii Europene care interzic așa-numitele măsuri cu efect echivalent menționate la articolele 28 și 29 din Tratatul CE, incluse apoi în articolele 34 și 35 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în urma modificărilor aduse de Tratatul de la Lisabona, măsuri interzise de tratat, deoarece riscă să dezavantajeze cetățenii unor state membre față de cetățenii altor state membre în ceea ce privește accesul la serviciile furnizate acestora?

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58. P. 50)


title: Cauza C-169/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte Costituzionale (Italia) la 21 aprilie 2008 — Presidente del Consiglio dei Ministri/Regione autonoma della Sardegna

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte Costituzionale (Italia) la 21 aprilie 2008 — Presidente del Consiglio dei Ministri/Regione autonoma della Sardegna
   (Cauza C-169/08)
   (2008/C 171/35)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte Costituzionale
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Pârâtă: Regione autonoma della Sardegna
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei dispoziții, precum cea prevăzută la articolul 4 din Legea nr. 4 din 11 mai 2006 a Regiunii Sardinia (Diverse dispoziții în materie de venituri, de recalificări ale cheltuielilor, de politici sociale și de dezvoltare) în versiunea sa care rezultă din articolul 3 alineatul 3 din Legea nr. 2 din 29 mai 2007 a Regiunii Sardinia (Dispoziții privind întocmirea bugetului anual și multianual al regiunii — Legea bugetului 2007), potrivit căreia impozitul regional pe escala turistică a aeronavelor se aplică numai întreprinderilor care au domiciliul fiscal în afara teritoriului Regiunii Sardinia și care exploatează aeronave utilizate chiar de acestea pentru transportul de persoane în desfășurarea de activități de aviație generală de afaceri?

               2)

               Articolul 4 menționat din Legea nr. 4 din 2006 a Regiunii Sardinia, în versiunea sa care rezultă din articolul 3 din Legea nr. 2 din 2007 a Regiunii Sardinia, prevăzând că impozitul regional pe escala turistică a aeronavelor se aplică numai întreprinderilor care au domiciliul fiscal în afara teritoriului Regiunii Sardinia și care exploatează aeronave utilizate chiar de acestea pentru transportul de persoane în desfășurarea de activități de aviație generală de afaceri, reprezintă — în sensul articolului 87 CE — un ajutor de stat pentru întreprinderile care desfășoară aceeași activitate cu domiciul fiscal pe teritoriul Regiunii Sardinia?

               3)

               Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei dispoziții, precum cea prevăzută de articolul 4 din Legea nr. 4 din 2006 a Regiunii Sardinia, în versiunea sa care rezultă din articolul 3 alineatul 3 din Legea nr. 2 din 2007 a Regiunii Sardinia, potrivit căreia impozitul regional pe escala turistică a unităților de agrement se aplică numai întreprinderilor care au domiciliul fiscal în afara teritoriului Regiunii Sardinia care exploatează unități de agrement a căror activitate antreprenorială constă în punerea la dispoziția terților a acestor unități?

               4)

               Articolul 4 menționat din Legea nr. 4 din 2006 a Regiunii Sardinia, în versiunea sa care rezultă din articolul 3 din Legea nr. 2 din 2007 a Regiunii Sardinia, prevăzând că impozitul regional pe escala turistică a unităților de agrement se aplică numai întreprinderilor care au domiciliul fiscal în afara teritoriului Regiunii Sardinia care exploatează unități de agrement a căror activitate antreprenorială constă în punerea la dispoziția terților a acestor unități, reprezintă — în sensul articolului 87 CE — un ajutor de stat pentru întreprinderile care desfășoară aceeași activitate cu domiciliul fiscal pe teritoriul Regiunii Sardinia?


title: Cauza C-158/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Ţările de Jos) la 3 aprilie 2015 – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV/Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Ţările de Jos) la 3 aprilie 2015 – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV/Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit
   (Cauza C-158/15)
   (2015/C 205/25)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV

      Pârâtă: Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „instalație”, în sensul articolului 3 litera (e) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275) (1), acoperă și o situație de fapt cum este cea din speță, în care cantitatea de cărbune este depozitată într-un parc de cărbune unde, ca urmare a autoîncălzirii, se produc emisii de CO2, în care centrul parcului de cărbune se află la o distanță de 800 de metri de limita centralei pe cărbune și în care cele două terenuri sunt despărțite de un drum public, iar cărbunele este transportat până în centrală cu o bandă transportoare care trece peste drumul public?

               2)

               Noțiunea „combustibil exportat din instalație” prevăzută la articolul 27 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 601/2012 al Comisiei din 21 iunie 2012 privind monitorizarea și raportarea emisiilor de gaze cu efect de seră în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 181) (2) descrie o situație precum cea din speță în care se înregistrează pierderi de cărbune, cauzate de ardere ca urmare a autoîncălzirii?

      (1)  P. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78.

      (2)  P. 30.


title: Cauza F-64/13: Acțiune introdusă la 28 iunie 2013 — ZZ/Curtea de Justiție

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/30

         Acțiune introdusă la 28 iunie 2013 — ZZ/Curtea de Justiție
   (Cauza F-64/13)
   2013/C 274/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de notare a reclamantului pentru perioada 1 ianuarie 2008-31 decembrie 2008, precum și obligarea pârâtei la plata unei sume cu titlu de reparație pentru prejudiciul moral

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de notare a reclamantului pentru perioada 1 ianuarie 2008-31 decembrie 2008;

               —

               anularea deciziei de respingere a reclamației din 21 martie 2013;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei sume de 58 000 de euro cu titlu de reparație pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea Curții de Justiție la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauzele T-495/12 – T-497/12: Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2014 – European Drinks SA/OAPI – Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite și DRACULA BITE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcilor comunitare figurative Dracula Bite și DRACULA BITE — Marca națională figurativă anterioară Dracula — Lipsa utilizării cu bună-credință a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/16

         Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2014 – European Drinks SA/OAPI – Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite și DRACULA BITE)
   (Cauzele T-495/12 – T-497/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcilor comunitare figurative Dracula Bite și DRACULA BITE - Marca națională figurativă anterioară Dracula - Lipsa utilizării cu bună-credință a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 235/21
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: European Drinks SA (Ștei, România) (reprezentant: V. von Bomhard, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: SC Alexandrion Grup Romania Srl (Pleasa, România) (reprezentanţi: M. Niculeasa, G. Trantea și B. Mărculeț, avocaţi)

      Obiectul

   Trei acțiuni formulate împotriva a trei decizii ale Camerei a patra de recurs a OAPI din 6 septembrie 2012 (cauzele R 680/2011 4, R 682/2011 4 și R 679/2011 4), privind trei proceduri de opoziție între European Drinks SA și SC Alexandrion Grup Romania SRL.

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-495/12, T-496/12 și T-497/12 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Respinge acțiunile.

               3)

               Obligă European Drinks SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-563/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 30 octombrie 2013 — UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 30 octombrie 2013 — UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
   (Cauza C-563/13)
   2014/C 24/08
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UPC DTH Sàrl

      Pârâtă: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 litera c) din Directiva-cadru, mai exact Directiva 2002/21/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, trebuie interpretat în sensul că trebuie calificat drept serviciu de comunicații electronice serviciul în cadrul căruia furnizorul serviciului acordă cu titlu oneros accesul condiționat la un pachet de programe transmis prin satelit care conține servicii de difuzare radio și de televiziune?

               2.

               Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că serviciului descris în prima întrebare îi este aplicabil principiul liberei prestări a serviciilor între statele membre, în cazul în care este vorba despre un serviciu furnizat din Luxemburg pentru teritoriul Ungariei?

               3.

               Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că, în cazul serviciului descris în prima întrebare, statul de destinație pentru care se furnizează serviciul are dreptul să limiteze furnizarea acestui tip de servicii prevăzând înregistrarea obligatorie a [furnizorului] serviciului în acest stat membru și stabilirea unei sucursale sau a unei entități juridice autonome, precum și insistând ca un astfel de serviciu să poată fi furnizat numai prin intermediul unei sucursale sau al unei entități juridice autonome?

               4.

               Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că procedurile administrative referitoare la serviciile descrise în prima întrebare intră în competența autorității administrative a statului membru competent din punct de vedere teritorial în considerarea locului unde se [furnizează] serviciul, independent de statul membru în care operează sau în care este înregistrată întreprinderea care furnizează serviciul?

               5.

               Articolul 2 litera (c) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 (Directivă-cadru) poate fi interpretat în sensul că serviciul descris în prima întrebare trebuie calificat drept serviciu de comunicații electronice sau că serviciul respectiv trebuie calificat drept serviciu de acces condiționat furnizat prin utilizarea sistemului de acces condiționat definit la articolul 2 litera (f) din Directiva-cadru?

               6.

               În lumina considerațiilor de mai sus, dispozițiile relevante pot fi interpretate în sensul că furnizorul serviciului descris în prima întrebare trebuie calificat drept furnizor de servicii de comunicații electronice în sensul reglementării comunitare?

      (1)  Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195).

      (2)  Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 de modificare a Directivelor 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, 2002/19/CE privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora și 2002/20/CE privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (JO L 337, p. 37).


title: Cauza T-402/12: Acțiune introdusă la 6 septembrie 2012 — Schlyter/Comisia

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/17

         Acțiune introdusă la 6 septembrie 2012 — Schlyter/Comisia
   (Cauza T-402/12)
   2012/C 343/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Carl Schlyter (Linköping, Suedia) (reprezentanți: O. Brouwer și S. Schubert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea refuzului Comisiei Europene de a îi acorda acces integral sau parțial la avizul și la observațiile sale emise ca răspuns la Notificarea 2011/673/f privind conținutul și condițiile de prezentare a declarației anuale a substanțelor sub formă de nanoparticule, efectuată de Republica Franceză în temeiul Directivei 98/34/CE (1);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantului în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a cheltuielilor de judecată ale oricărui intervenient.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe erori de drept, pe erori vădite de apreciere și pe lipsa motivării, în temeiul articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (2) și al articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (3), întrucât:

                           —

                           procedura aplicabilă în temeiul Directivei 98/34/CE nu intră în domeniul de aplicare al excepției de la principiul general al divulgării conținut în Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, prevăzută la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din acest regulament;

                           —

                           articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 au fost aplicate în mod greșit întrucât s-a constatat că divulgarea documentului solicitat ar aduce atingere în mod concret și efectiv intereselor Comisiei în procedura desfășurată în temeiul Directivei 98/34/CE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept, pe o eroare vădită de apreciere și pe lipsa motivării în aplicarea criteriului interesului public superior impus de articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și de articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006, întrucât:

                           —

                           în speță, articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 susține interesul public superior în cauză. Decizia atacată nu ia în considerare interesul public superior la divulgarea documentului solicitat, și conține o eroare de drept, o eroare vădită de apreciere și o lipsă a motivării în aplicarea celor două dispoziții legale menționate mai sus.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de drept, pe o eroare vădită de apreciere și pe lipsa motivării în temeiul articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, întrucât:

                           —

                           decizia atacată este lipsită de orice motivare și este viciată de o eroare vădită de apreciere întrucât nu acordă un acces parțial conform articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

      (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).